OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Domingo Catalán Lera

Domingo Martín Catalán Lera (Novals, Osca, 4 d'agost de 1948) és un atleta aragonès resident a Barcelona, guanyador de la primera Cursa El Corte Inglés (1979) i campió del món de 100 quilòmetres (1987 i 1988).
Es va iniciar a l'atletisme als 16 anys a la clàssica Jean Bouin l'any 1964, quedant tercer a la categoria de debutants. Corria a les ordres de Gregorio Rojo i amb l'equip del FC Barcelona. Des de llavors ha participat en un gran nombre de curses de fons (cross, ruta i pista) de diferents distàncies, fins als 100 km en ruta.
El 1970 va aconseguir el títol català de 3.000 m. obstacles. El 1977 va debutar a la marató com a membre del combinat català que obtindria el tercer lloc a la classificació per equips de la Marató de Nova York. El 1978 va participar i col·laborar en l'organització de la primera marató popular celebrada a Catalunya, a la vila de Palafrugell. I des de 1980 va participar en la marató de Barcelona, quedant segon en aquella edició de 1980. Va ser dues vegades campió de Catalunya de marató (1980 i 1984) i sis vegades campió estatal de 100 km (1985-88, 1990 i 1992). En aquesta distància va obtenir dos títols mundials (1987 i 1988) i un subcampionat mundial (1992). Va aconseguir les plusmarques catalanes de 25 km (1979), 30 km (1979) i 100 km (1992) en ruta. El 1987 al campionat del món de 100 km en ruta va batre el rècord mundial, establint-lo en 6h 15m i 16 s. El 1989 la federació espanyola d'atletisme el va sancionar durant dos anys per haver corregut a Sud-àfrica durant l'època de l'apartheid.
El 1984 va inaugurar la seva tenda de roba esportiva i el 1990 el club d'atletisme que porta el seu nom, Domingo Catalán Fondistes Club.

## Palmarès

* 1983 – Millor marca a la Marató de Barcelona 2h 17’46’’
* 1985 – Santander 100 km 1r al campionat d'Espanya, 6h 31’32’’
* 1986 – Santander 100 km 1r al campionat d'Espanya,6h 32’09’’
* 1987 – Santander 100 km 1r al campionat d'Espanya, 6h36’32’’
* 1987 – Victòria i rècord mundial (no homologat) al campionat del món a Niça, 6h 15’16’’
* 1988 – Santander 100 km. 1r al campionat d'Espanya i del món, 6h 34’41’’
* 1988 – Palamós 100 km 1r al campionat del món.
* 1989 – Corre a Sud-àfrica i és sancionat per la federació espanyola d'atletisme
* 1990 – Palamós – 100 km 1r al campionat d'Espanya, 6h 47’01’’
* 1992 – Madrid – 100 km 1r al campionat d'Espanya, 6h 50’ 14’’
* 1992 – Palamós – 100 km 2n al campionat del món

## Referències

* ↑ «El adiós de un mito». El Periódico de Aragón, 03-04-2015. [Consulta: 21 gener 2017].
* ↑ «Domingo Catalán está en Suráfrica para disputar una carrera el sábado». EL PAIS, 01-02-1989. [Consulta: 21 gener 2017].

## Bibliografia

* Ignasi Gaya (2014) Domingo Catalán De 0 a 100. Barcelona: Cossetània Edicions.
# Uperoleia orientalis

Uperoleia orientalis és una espècie de granota que viu a Austràlia.

## Referències

* Hero, J.-M., Roberts, D. & Horner, P. 2004. Uperoleia orientalis. 2006 IUCN llista vermella d'espècies amenaçades. Accedit el 22 d'abril de 2008.
# Hemiphractus fasciatus

Hemiphractus fasciatus és una espècie de granota que es troba a Colòmbia, l'Equador, Panamà i, possiblement també, a Costa Rica.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Hemiphractus fasciatus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 1 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Haliterses

Haliterses (en grec antic Ἁλιθέρσης) és un endeví d'Ítaca, fill de Mastor, del qual ens en parla Homer a l'Odissea. El presenta com un ancià expert en la ciència dels ocells i en trobar solucions a través de la interpretació dels seus signes, i el fa amic de Mèntor i d'Odisseu.
Quan Odisseu estava a punt d'arribar a Ítaca en la seva tornada de la Guerra de Troia, es va produir a l'illa un prodigi: dues àligues, quan van arribar al mig de l'àgora, van començar a girar sobre els caps dels homes. Després van atacar-se l'una a l'altra, i es van destrossar els colls i els caps. Van marxar volant i es van perdre de vista. Tothom va quedar espantat sense saber què pensar. Haliterses es va dirigir als habitants d'Ítaca per explicar el significat del signe que havien indicat els ocells. Anava dirigit als pretendents de Penèlope, i anunciava un càstig proper. Després els va recordar l'anunci del retorn d'Odisseu. Un dels pretendents, Eurímac, es va mostrar escèptic davant d'aquest anunci i es va riure de l'endeví.
Haliterses va fer una segona profecia segons l'Odissea. Cap al final del llibre, una vegada morts els pretendents i durant els funerals, va tenir lloc un intent de revolta per part dels familiars dels pretendents, i els va dissuadir del projecte augurant greus mals si la lluita es produïa.

## Referències

* ↑ Odissea 2, 60 i seg.,
* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos i astrólogos de la antugüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 161-162. ISBN 8481641618.
# Creu de terme (Ulldecona)

La Creu de terme d'Ulldecona és una creu de terme d'Ulldecona (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una creu de terme situada a l'esplanada que hi ha al davant de l'ermita de la Verge de la Pietat. Està formada per una base poligonal de pedra que sosté un fust vuitavat del mateix material, amb el capitell superior esculturat. Com a coronament hi ha una creu moderna de ferro forjat. De tots, l'únic element que sembla original és la base de la creu, és a dir el capitell amb uns relleus molt deteriorats però que es pot identificar un home amb un llibre a la mà esquerra, una figura femenina, un cos sense cap que es cobreix amb una túnica i escuts.

## Història

En el fust apareix gravada la data de 1969, any en què es degué restaurar el conjunt i possiblement afegir la creu de ferro forjat; és possible que l'original fos de pedra. A més d'aquesta, a Ulldecona hi ha notícia de la presència d'unes altres: una al Calvari i una al costat de la capella de l'ermita de Verge de la Pietat.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Abarema oxyphyllidia

Abarema oxyphyllidia és una espècie de llegum del gènere Abarema de la família Fabaceae. És endèmica de la serralada de Guajiquiro, al sud-oest d'Hondures. Es troba en bosc de muntanya, i es coneix només d'un sol exemplar recollit el 1964.

## Referències

* ↑ Barneby & Grimes (1996), ILDIS (2005)

## Bibliografia

* Barneby, R.C. & Grimes, J.W. (1996): Silk Tree, Guanacaste, Monkey's Earring: A generic system for the synandrous Mimosaceae of the Americas. Part I. Abarema, Albizia, and Allies. Memoirs of the New York Botanical Garden 74(1): 1-292. ISBN 0-89327-395-3 (anglès)
* International Legume Database & Information Service (ILDIS) (2005): Genus Abarema (anglès)
# Estònia (telefilm)

Estònia (títol original, Estonia) és un telefilm alemany de Dagmar Seume del 2017. És la tercera entrega de la sèrie de pel·lícules de ficció criminal d'ARD Més enllà del Nord amb els actors Hinnerk Schönemann i Henny Reents en els papers principals. S'ha doblat al valencià per a À Punt, que la va estrenar el 21 d'abril de 2024.
La pel·lícula es va rodar el 2015 i inicialment estava previst emetre's l'estiu del 2016. El títol provisional era Estonia 12.
La primera emissió del 30 de març de 2017 al canal alemany Erste va assolir els 5,96 milions d'espectadors i una quota d'audiència del 19,2 %.

## Referències

* 1 2 «Nord bei Nordwest – Estonia – Kritik zum Film bei Tittelbach.tv». [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Schrott vom Ostseegrund» (en alemany), 01-02-2019. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Die Kritiker: «Nord bei Nordwest - Estonia»» (en alemany), 29-03-2017. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Programació». À Punt. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ Nord bei Nordwest – Estonia bei fernsehserien.de, abgerufen am 13. September 2017.
# Scherzi a Parte

Scherzi a Parte és el títol d'un programa de televisió italià ideat per Fatma Ruffini, que va començar a emetre's el 1992, amb interrupcions de dos o tres anys entre les diverses edicions. El programa va esdevenir molt popular des de les primeres emissions, tant que la famosa frase "Ets a Scherzi a Parte!" s'ha convertit en una molt popular quan algú es troba en una situació absurda o divertida.
En aquest programa, els autors de les bromes es posen d'acord amb els còmplices per fer-la a la víctima seleccionada.
El programa és un hereu directe del famós show americà Candid Camera, en el qual, per augmentar l'audiència, les víctimes de les bromes són personatges del món de l'espectacle, del cinema, de la música, del periodisme, de la política.
S'emet a Canale 5, tot i que al canal SKY Show es pot veure el programa "Scherzi a Parte Remix".

## Edicions i presentadors
### Primera edició 1992

A Italia 1 des de l'1 de febrer amb 13 programes.
Presentadors: Teo Teocoli i Gene Gnocchi amb Gabriella Labate, Angela Melillo i Marco Balestri.
# Domingo Cisma González

Domingo Cisma González, conegut futbolísticament com a Cisma (nascut el 9 de febrer de 1982 a Sevilla), és un exfutbolista professional andalús que jugava com a defensa. Actualment és entrenador assistent al Reial Oviedo.
Va participar en 182 partits de La Liga durant vuit temporades, amb un total de cinc gols, repartits entre la UD Almeria, CD Numància, Racing de Santander, Atlètic de Madrid i Elx CF.
# Uperoleia martini

Uperoleia martini és una espècie de granota que viu a Austràlia.

## Referències

* Gillespie, G., Robertson, P., Littlejohn, M. & Lemckert, F. 2004. Uperoleia martini. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 22 d'abril del 2008.
# Núria Rafel i Fontanals

Núria Rafel i Fontanals (Barcelona, 13 d'abril de 1954) és una arqueologa catalana. És coneguda per l'estudi de les poblacions protohistòriques de Catalunya, sobretot a la zona de l’Ebre.
Va passar la seva joventut a Barcelona on es va inscriure a la Facultat de Filosofia i Lletres, i es va especialitzar en prehistòria, arqueologia i història antiqua. Va començar la carrera professional el 1976 com a professor de l'Institut de Vilafranca del Penedès. Uns pocs mesos després, l'1 de gener 1977 va ser nomenat professora adjudant a la Universitat de Barcelona.
L'arqueologia de camp va ser el seu terreny predilecte. Ha participat en moltes excavacions i ha estat (co)directora dels treballs en dotze jaciments, de les quals destaquen el recinte fortificat i la necròpolis del poblat ibèric del Coll del Moro (Terra Alta), el poblat del Calvari del Molar, la Mina prehistòrica de La Turquesa a Cornudella de Montsant i la Solana del Bepo a Ulldemolins. El treball al Coll del Moro va ser el tema de la seva tesi doctoral La necròpolis del Coll del Moro, amb la direcció de Miquel Tarradell i Mateu (1920-1995) que va defensar el 1986. L'any segūent va reeixir en les oposicions a professora titular de prehistòria de l'aleshores Estudi General de Lleida (des del 1991 Universitat de Lleida).
Fou cap de la Secció d’Inspecció Tècnica i Programació del Servei d’Arqueologia de la Generalitat de Catalunya (1980-83) i col·laboradora tècnica del Servei d’Arqueologia a Lleida (1983-87). Els anys 2005-2006 fou directora del Museu d’Arqueologia de Catalunya.

## Publicacions

Per un inventari de les seves més de cent-trenta articles, llibres i altres publicacions vegeu «Publicacions Núria Rafel Fontanals (1978-2018)». Revista d'Arqueologia de Ponent, 28, 2018, pàg. 303-309.

## Referències

* 1 2 «Núria Rafel i Fontanals». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Armada, 2018, p. 286.
* ↑ Armada, 2018, p. 287-288.
* ↑ Cabós, Carles X. «Núria Rafel, arqueòloga: “Els prehistòrics eren antics, però no tontos”». Segle 21, 13-11-2016. Arxivat de l'original el 2021-04-21. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ «Obra de Núria Rafel i Fontanals» a Dialnet.

## Bibliografia

* Armada, Xosé-Lois «Homenatge a Núria Rafel Fontanals». Revista d'Arqueologia de Ponent, 28, 2018, pàg. 283-382.
# Granulòcit

Un granulòcit és un tipus de cèl·lula de la sang, i més concretament un tipus de leucòcit (glòbul blanc), amb enzims i que es caracteritza per contenir grànuls en el citoplasma i un nucli cel·lular irregular o segmentat, per això també rep el nom de polimorfonuclear (PMN).
Són els glòbuls blancs considerats com a "no específics" en el sentit que no estan especialitzats en un sol antigen ni generen anticossos específics per a cada patogen. Formen part del sistema immunitari innat. A més dels granulòcits, els altres tipus de leucòcits són els agranulòcits, sense enzims, la majoria dels quals són limfòcits i monòcits. Sovint hi ha algun defecte a la quimiotaxi dels granulòcits dels malalts que pateixen diabetis mellitus de tipus 1.

## Tipus

Els granulòcits presents a la sang dels humans es divideixen en tres tipus: eosinòfils, basòfils o neutròfils segons que els grànuls tinguin afinitat, respectivament, pels colorants àcids, que els tenyeixen de color vermellós; pels colorants bàsics, de color blavós; o no en tinguin per cap. Els neutròfils són els més abundants i lluiten sobretot contra els bacteris mentre que els eosinòfils són els que lluiten contra les al·lèrgies. Els basòfils són els menys abundants i, entre altres coses, són els receptors de les "defenses actives" o anticossos.

## Referències

* ↑ WebMD. «granulocyte». A: Webster's New World Medical Dictionary. 3rd. Houghton Mifflin Harcourt, 2009, p. 181. ISBN 978-0-544-18897-6.
* ↑ Bailey, R «White Blood Cells—Granulocytes and Agranulocytes» (en anglès). Science, Thoughtco.com, 2019; Oct 9 (rev), pags: 2 [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ Huang, J; Xiao, Y; Xu, A; Zhou, Z «Neutrophils in type 1 diabetis» (en anglès). J Diabetes Investig, 2016 Set; 7 (5), pp: 652–663. PMID: 27181374. DOI: 10.1111/jdi.12469. PMC: 5009125 [Consulta: 28 maig 2020].
* ↑ Chirumbolo, S «State-of-the-art review about basophil research in immunology and allergy: is the time right to treat these cells with the respect they deserve?» (en anglès). Blood Transfus, 2012 Abr; 10 (2), pp: 148–168. PMID: 22244003. DOI: 10.2450/2011.0020-11. PMC: 3320773 [Consulta: 27 maig 2020].

## Enllaços externs

* Granulocytes Arxivat 2020-09-25 a Wayback Machine. The Human Protein Atlas; 2020, Mar. (en anglès)
# Creu de terme (Tossa de Mar)

La Creu de terme és una obra del municipi de Tossa de Mar (Selva) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una creu de terme de pedra calcària de Girona emplaçada davant de l'entrada principal al recinte de la Vila Vella. Està situada dins un jardinet quadrat envoltat d'una barana de ferro i fa una alçada d'uns 3,5 metres.

## Descripció

El seu estil és gòtic popular i consta de base, fust i capçalera o creu. La base està formada per tres esglaons concèntrics de blocs de pedra. Allà comença el fust poligonal fins a arribar a un capitell senzill on hi ha a un costat la imatge de Sant Pere, patró dels pescadors, i a l'altre Sant Benet, fundador dels benedictins (Cal recordar aquí que Tossa era controlat pel Monestir de Ripoll i que al terme existeix una ermita dedicada a Sant Benet, a la carretera de Llagostera). Pel que fa a la creu pròpiament dita, té les extremitats acabades amb flors de lis. L'anvers té la imatge de la mare de Déu amb un nen petit en braços i el revers la imatge de Jesús crucificat, amb els braços estesos i les cames creuades.

## Història

La Creu ha estat datada als segles XIV-XV. Aquesta antiga creu de terme situada al cementiri de Tossa que fou emplaçada al seu lloc actual l'any 1956. En aquesta zona hi havia hagut cases adossades a la muralla.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Creu de terme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2014].
# Leontodon

Leontodon és un gènere de plantes amb flor de la família de les asteràcies.

## Taxonomia

Hi ha unes 20 espècies; cal mencionar:
* Leontodon autumnalis - ales serrades
* Leontodon carpetanus - lletsó, leòntodon carpetà
* Leontodon crispus -leòntodon cresp
* Leontodon croceus
* Leontodon hellenicus - leòntodon grec
* Leontodon hirtus
* Leontodon hispanicus (syn. Picris hispanica) - leòntodon hispànic
* Leontodon hispidus - queixalets
* Leontodon incanus - leòntodon de flor menuda
* Leontodon keretinus
* Leontodon marrocanus - leòntodon del Marroc
* Leontodon montanus
* Leontodon pyrenaicus - leòntodon pirinenc
* Leontodon saxatilis - leòntodon de roca
* Leontodon hyoseroides
* Leontodon taraxacoides - morro de porcell
* Leontodon tuberosus - mamelletes, herba de mamelleta de vaca, mamelletes de monja, mamelludetes, cabotetes, nualós

## Vegeu també

* Grogueta

## Referències

* ↑ Taxonomia
* Leontodon - Termcat Arxivat 2010-02-15 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* UIB - Herbari virtual
# Sulphur (Louisiana)

Sulphur és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 22.512 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sulphur tenia 22.512 habitants. La densitat de població era de 788,8 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.247 $ i la renda mediana per família de 45.455 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.235 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 21.615 $. Entorn del 7,5% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sulphur». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
* ↑ «Fact Sheet- Sulphur». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
# Scherpenzeel

Scherpenzeel (baix alemany Schaarpezeel) és un municipi de la província de Gelderland, al centre-est dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 9.275 habitants repartits sobre una superfície de 13,84 km² (dels quals 0,03 km² corresponen a aigua). Limita al nord-est amb Barneveld, a l'oest amb Woudenberg (U) i a l'est amb Renswoude (U).

## Administració

El consistori consta de 13 membres, compost per:
* Partit del Treball, (PvdA) 3 regidors
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 2 regidors
* SGP, 2 regidors
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 2 regidors
* ChristenUnie, 2 regidors
* Grup Van Es/Van de Glind: 2 regidors

## Enllaços externs

* www.scherpenzeel.nl
# Sangoneres

Les sangoneres o sangonelles són anèl·lids de la subclasse dels hirudinis coneguts per adherir-se a altres animals i xuclar-los la sang. Aquest tipus d'alimentació es coneix com a hematofàgia. Ara bé, també n'hi ha espècies carnívores.
Hi ha sangoneres d'aigua dolça, terrestres i marines. Comparteixen amb els cucs de terra la presència de clitel i com ells també són són hermafrodites.
La sangonera medicinal europea, Hirudo medicinalis i alguns congèneres, així com algunes altres espècies, s'han utilitzat en medicina per a sagnies (extracció de sang dels pacients) durant segles, encara que la majoria de sangoneres no s'alimenten de sang humana.
Les sangoneres ataquen els seus hostes i s'hi queden adherides xuclant la sang fins que s'omplen, en aquest punt es desprenen per tal de fer la digestió. El cos d'una sangonera està constituït per 33 segments. Totes les sangoneres tenen una ventosa anterior (oral) format pels sis primers segments del cos, que utilitzen per a enganxar-se a l'hoste. Tenen unes mandíbules formades per tres plaques quitinoses de vores dentades amb les què perforen la pell de la seva víctima mentre alliberen un anestèsic per a evitar que l'hoste noti la mossegada. La seva musculosa faringe succiona la sang de l'hoste mentre secreten un enzim anticoagulant, la hirudina, per tal que la ferida no es tanqui.
Algunes espècies tenen cura dels petits, mentre proveeixen menjar, transport i protecció, cosa que és un comportament poc comú entre els anèl·lids.

## Referències

* ↑ «Diccionari de la llengua catalana - Sangonera». [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ Díaz i Santos, 1998, p. 133.

## Bibliografia

* Díaz, J.; Santos, T. Zoología: Aproximación evolutiva a la diversidad y organización de los animales (en castellà). Editorial Síntesis, 1998. ISBN 84-7738-591-2.

## Vegeu també

* Història de la cirurgia
* Hematofagia

## Enllaços externs

* Video Japanese mountain leech
* Com extreure una sangonera
# Uperoleia micromeles

Uperoleia micromeles és una espècie de granota que viu a Austràlia.

## Referències

* Hero, J.-M., Roberts, D. & Horner, P. 2004. Uperoleia micromeles. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 22 d'abril del 2008.
# Cribratge genètic

Un cribratge genètic o cribratge de mutagènesi és una tècnica experimental usada per identificar i seleccionar individus que posseeixen un fenotip d'interès en una població mutagenitzada. Per tant, un cribratge genètic és un tipus de cribratge fenotípic. Els cribratges genètics poden proporcionar informació important sobre la funció d'un gen, així com els esdeveniments moleculars que es troben en la base d'un procés biològic. Tot i que els projectes del genoma han identificat un extens inventari de gens, en molts organismes diferents, els cribratges genètics poden proporcionar una valuosa visió de com funcionen aquests gens.

## Referències

* ↑ Genetics: from genes to genomes. Boston: McGraw-Hill Higher Education, 2008. ISBN 978-0-07-284846-5.
* ↑ «The art and design of genetic screens: zebrafish». Nat. Rev. Genet., 2, 12, 01-12-2001, pàg. 956–66. DOI: 10.1038/35103567. PMID: 11733748.
* ↑ «The art and design of genetic screens: Arabidopsis thaliana». Nat. Rev. Genet., 3, 2, 01-02-2002, pàg. 124–36. DOI: 10.1038/nrg730. PMID: 11836506.
* ↑ St Johnston D «The art and design of genetic screens: Drosophila melanogaster». Nat. Rev. Genet., 3, 3, 01-03-2002, pàg. 176–88. DOI: 10.1038/nrg751. PMID: 11972155.
* ↑ «The art and design of genetic screens: caenorhabditis elegans». Nat. Rev. Genet., 3, 5, 01-05-2002, pàg. 356–69. DOI: 10.1038/nrg794. PMID: 11988761.
* ↑ «The art and design of genetic screens: filamentous fungi». Nat. Rev. Genet., 3, 9, 01-09-2002, pàg. 683–97. DOI: 10.1038/nrg889. PMID: 12209143.
# Leeds International Classic 1995

La Leeds International Classic 1995 fou la 7a edició de la Leeds International Classic, antigament anomenada Wincanton Classic. La cursa es disputà el 6 d'agost de 1995, sent el vencedor final el britànic Maximilian Sciandri, que s'imposà en la meta de Leeds.
Va ser la setena cursa de la Copa del Món de ciclisme de 1995.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Maximilian Sciandri | MG Maglificio-Technogym | 6h 0' 20" |
| 2 | Roberto Caruso | ZG Mobili-Selle Italia | + 44" |
| 3 | Alberto Elli | MG Maglificio-Technogym | m. t. |
| 4 | Fabio Baldato | MG Maglificio-Technogym | + 53" |
| 5 | Johan Museeuw | Mapei-GB | m. t. |
| 6 | Laurent Jalabert | ONCE | m. t. |
| 7 | Andrei Txmil | Lotto-Isoglass | m. t. |
| 8 | Maurizio Fondriest | Lampre-Panaria | m. t. |
| 9 | Gian Matteo Fagnini | Mercatone Uno-Saeco | m. t. |
| 10 | Mauro Bettin | Aki-Gipiemme | m. t. |

## Referències

* ↑ «Sciandri se impone en la Clásica de Leeds». , 07-08-1995 [Consulta: 15 juny 2015].

## Enllaços externs

* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a cyclingfever.com
# Star Trak Entertainment

Star Trak Entertainment és un segell discogràfic especialitzat en hip-hop, fundat per Pharrell Williams i Txad Hugo el 2002. Opera com subsidiari de Interscope Records i Universal Music Group.

## Grups

* Fam-Lay
* The High Speed Scene
* N*E*R*D
* Pharrell
* Robin Thicke
* Rosco P. Coldchain
* Snoop Dogg
* Slim Thug
* Retardation
* Natasha Ramos
* Vanessa Marquez
* Clipse
* Spymob
* Philly's Most Wanted

## Enllaços externs

* Discografia parcial de Star Trak