OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Galliner (cobert)

* Per a altres significats, vegeu «Galliner (desambiguació)».
S'anomena galliner al lloc o cobert on les gallines es crien i es recullen a dormir. En algunes ocasions es posa sobre el galliner un colomar. Els antics disposaven els galliners a casa de labor amb exposició al Sud-est situant-los a prop de la cuina perquè rebessin calor que no adoptaven aquesta disposició dividien la construcció en tres parts dedicant la central en què estava l'entrada a mantenir una llar amb llar parell aquelles escalfar als altres dos compartiments que estaven dividits en pisos amb finestres al costat d'Orient. Les parets eren gruixudes per obrir-hi els nius i estaven arrebossades per dins i fora per evitar que poguessin pujar els insectes perjudicials.
En les explotacions d'importància, el galliner es divideix en diferents departaments per a cada classe d'aus, distribuïts en voltant d'un corral, separat amb prop del pati general. En les explotacions petites sol acostar el galliner a forn de pastar pa perquè aprofiti la calor que d'aquest es desprèn. Altres vegades, se situa al costat d'una cavallerissa o estable de vaques o entre aquests dos locals amb els quals comunica per finestres enreixades.
Un corral ben disposat ha de rebre amb facilitat els primers raigs del sol sortint de manera que les cabanes o galliners en sortir el sol puguin escalfar als animals en les matinades d'hivern. Per dormir les aus es posen uns amples llistons anomenats dormidors amb les vores arrodonides i sense raja alguna posant-los tots a la mateixa altura horitzontalment d'un costat a un altre del galliner. Han de ser mòbils per netejar de tant en tant de la gallinassa amb la deguda comoditat. No convé posar dormidors escalonats doncs donada el costum de les gallines d'enfilar-se als més alts caure a les gallines més febles omplint de gallinassa.
Dins del galliner ha llançar en qualsevol racó oposat als dormidors un munt de palla que es reposarà sempre que es faci neteja. Els ponedors es fixen en l'altre racó lliure i solen fer-se a manera de cistella de forma el·líptica implantats en un travesser de fusta que es clava al mur amb claus sense talls ni angles on es puguin ferir les gallines.
Els abeuradors i menjadores han d'estar ben disposats per a l'aprofitament i comoditat de les aus sent mal costum llançar el menjar a terra on es barreja amb terra. Convé a més que els estris de l'aigua estiguin coberts perquè no l'embruti la pols posant-los al sol a l'hivern ia l'ombra a l'estiu. Tots els estris han de presentar vores arrodonides i no talls vius que puguin ferir a les aus.

## Bibliografia

* El contingut d'aquest article incorpora material del Diccionari Enciclopèdic Hispà-Americà de l'any 1892, que es troba en el domini públic
# Urojaini (Novopokróvskaia)

* Per a altres significats, vegeu «Urojaini».
Urojaini - Урожайный (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. És a 25 km al sud-oest de Novopokróvskaia i a 144 km al nord-est de Krasnodar. Pertany a la stanitsa de Novopokróvskaia.
# Estació del Coll - la Teixonera

* El títol d'aquest article és incorrecte a causa de limitacions tècniques. El títol correcte de l'article és Estació del Coll | la Teixonera.
Mapa Metro Línia 5 :
El Coll | la Teixonera és una estació de la Línia 5 del metro de Barcelona que es va posar en funcionament el 30 de juliol de l'any 2010. Aquesta estació cobreix els barris del Coll i la Teixonera entre els districtes d'Horta-Guinardó i Gràcia.
La distància entre l'andana i el nivell del carrer en aquesta estació arriba als 74 metres, fet que la fa l'estació més profunda de la xarxa de metro de Barcelona. Això és degut a la complexitat de la zona en la qual es troba. Cap estació de la L9/L10, encara en construcció, assolirà aquesta fondària.
Aquesta era una estació llargament reclamada pels veïns, que fins a la inauguració no disposaven d'una estació pròpia o prou propera.

## Instal·lacions

L'estació està situada físicament entre els carrers Camí dels Àngels i Santa Rosalia, té dos vestíbuls amb un total de tres accessos. El vestíbul més gran, de 421 m2, està situat entre els carrers Llobregós, Batet, Salze i passeig Mare de Déu del Coll, i té dos accessos, el del passeig Mare de Déu del Coll i el del carrer Beat Almató, que dona servei a la zona del Coll; el segon vestíbul és el d'Arenys, situat entre el carrer d'aquest nom i el de Sant Crispí, amb una superfície de 253 m².

## Serveis ferroviaris

Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Cornellà Centre | El Carmel | | Vall d'Hebron | Sant Genís | Vall d'Hebron | Sant Genís |

## Accessos

Existeixen tres accessos a l'estació, al carrer Beat Almató, al carrer Batet i al carrer Sant Crispí. L'accés pel carrer Beat Almató, situat al barri del Coll, disposa d'un passadís de 100 metres amb cintes mecàniques que condueixen a un pou vertical d'ascensors. Aquests ascensors baixen 74 metres fins a l'andana.
* Accès a l'estació pel carrer Beat Almató
* Passadís que comunica l'andana amb els ascensors d'una sortida
* Comboi de la sèrie 5000 al lateral de l'andana central

## Vegeu també

* Llista d'estacions del metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya

## Referències

* 1 2 «El metro arriba al Carmel cinc anys després de l'enfonsament del túnel de prolongació de l'L5», 30-07-2010.
* ↑ «TMB ha completat els preparatius per a la posada en servei del tram Horta-Vall d'Hebron de la línia 5 de metro», 30-07-2010.
* 1 2 3 «Catarsi al Carmel». Avui, 31-07-2010.
* ↑ «TMB: Línia 5 Estació El Coll».
# Club Ferro Carril Oeste (basquetbol)

El Club Ferro Carril Oeste Basquet, o Ferro Basquet és un club argentí de bàsquet de la ciutat de Buenos Aires, al barri de Caballito. És la secció del club esportiu Club Ferro Carril Oeste.

## Història

La secció va ser fundada el 1941. El 1968 ascendí a la primera divisió de Buenos Aires. Fou el primer equip argentí en guanyar el campionat sud-americà el 1981. També guanyà la primera Liga Nacional de Básquet el 1985. Al final de la temporada 2003-04 baixà a segona divisió, on jugà fins 2015 pel descens de Ciclista Juninense.

## Jugadors destacats

* Criteri
* Per aparèixer en aquesta llista un jugador ha de complir algun d'aquests criteris:
* Haver disputat al menys tres temporades al club.
* Haver establert algun rècord o guanyat algun premi individual jugant al club.
* Haver guanyat una medalla amb la seva selecció.
* Haver jugat al menys tres temporades a la NBA.
| Miguel Cortijo (1976-92) Rory White (1991-92) Gabriel Fernández (1995-96) Luis Scola (1995-98) Martín Leiva (1997-2001) Diego Lo Grippo (1998-2001) Federico Kammerichs (1998-2001) | Luis Oroño Sebastián Uranga Javier Maretto Diego Maggi Daniel Aréjula Horacio López Erron Maxey (2001) |

## Entrenadors destacats

* León Najnudel (1976-82, 1989-90, 1996)

## Palmarès

* Torneo Metropolitano (1): 1980
* Torneo Oficial de la Federación de Buenos Aires (3): 1980, 1982, 1983
* Torneo de Apertura de la Federación de Buenos Aires (3): 1980, 1981, 1982
* Campeonato Argentino de Clubes (1): 1981
* Lliga argentina de bàsquet (3): 1985, 1986, 1989
* Campionat sud-americà de clubs de bàsquet (3): 1981, 1982, 1987

## Referències

* ↑ "Ferro vuelve a la Liga luego de 11 años", LNB website, 22 Jul 2015
* ↑ "Ferro jugará la LNB" on Ferro official web, 30 Jul 2015
* ↑ "Uranga será homenajeado en Ferro" Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., El Diario, 30 Ago 2013
* ↑ "Uranga, el caudillo entrerriano" Arxivat 2016-06-11 a Wayback Machine., Diario Uno, 11 Ago 2013

## Enllaços externs

* Web oficial
* Club a LNB
# SS-GB

SS-GB és una sèrie de televisió dramàtica britànica de 2017 produïda per a la BBC i basada en la novel·la homònima de 1978 de Len Deighton. Està ambientat en una línia temporal alternativa de 1941 en què el Regne Unit és ocupat per l'Alemanya nazi durant la Segona Guerra Mundial. SS-GB va rebre crítiques molt positives. S'ha doblat al valencià per a À Punt.

## Referències

* ↑ «SS-GB's dystopian parallel universe – a drama for our time». The Guardian, 10-02-2017.
* ↑ «James Bond Writers to Adapt Len Deighton NovelSS-GB for BBC». Variety, 19-11-2014. [Consulta: 17 novembre 2015].
* ↑ «SS-GB: Miniseries». Rotten Tomatoes.
* ↑ «SS-GB: BBC to 'look at' sound levels after mumbling complaints». BBC News, 21-02-2017.
* ↑ Weaver, Matthew «'I will mumble this only once': BBC's Nazi drama SS-GB hit by dialogue complaints». , 19-02-2017.
* ↑ «SS-GB». À Punt. [Consulta: 10 març 2024].
# Reao

Reao és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. És el cap de la comuna de Reao, que inclou Pukarua. Està situat a l'est de l'arxipèlag, a 1.350 km de Tahití.

## Geografia

Té una forma allargada de 16 km i la llacuna és tancada sense cap pas, però amb nombrosos canals a través dels esculls al sud-oest. La superfície terrestre és d'11 km² i la llacuna de 34 km².
La vila principal és Tapuarava, amb una població total de 305 habitants al cens del 2022. Els illencs viuen principalment de la producció de copra. S'hi troba una granja de gossos per al consum.

## Història

L'atol va ser poblat al segle II dC. Hi ha diverses restes arqueològiques de l'antiga població polinèsia. Va ser descobert pel francès Louis Isidore Duperrey, el 22 d'abril del 1822, i l'anomenà Clermont-Tonnerre, nom del ministre de Marina. El 1865 la població va ser evangelitzada pels missioners catòlics de Mangareva, que hi van crear una leproseria que no es va tancar fins al 2002.

## Flora i fauna

La llacuna de l'atol té la particularitat d'acollir importants colònies de coralls del gènere Porites mordax i Acropora formosa i més de 400 cloïsses registrades del tipus Tridacna maxima.

## Referències

* ↑ «Les résultats du recensement de la population 2022 de Polynésie française» (en francès). Institut de la statistique de la Polynésie française, 01-01-2023.
* ↑ Sample Chapter(s) for Historical%2 Arxivat 2011-05-22 a Wayback Machine.
* ↑ Maison de Clermont-Tonnerre
* ↑ (anglès) Review of the protected areas system in Oceania Arthur L. Dahl, IUCN Commission on National Parks and Protected Areas, United Nations Environment Programme, éd. IUCN, 1986, ISBN 9782880325091, p. 208.
# Vagn Bangsburg

Vagn Aage Bangsborg (Slagelse, Sjælland, 28 de maig de 1936) va ser un ciclista danès. Com amateur guanyà una medalla de plata al Campionat del món de contrarellotge per equips de 1962. Va participar en els Jocs Olímpics de 1960.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Realitos

Realitos és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 209 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Realitos tenia 209 habitants, 77 habitatges, i 58 famílies. La densitat de població era de 298,9 habitants/km².
Dels 77 habitatges en un 29,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,4% hi vivien parelles casades, en un 20,8% dones solteres, i en un 23,4% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 20,6% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.625 $ i la renda mediana per família de 17.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 18.958 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era d'11.221 $. Aproximadament el 41,5% de les famílies i el 51% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Realitos». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Realitos». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Galliner (Boumort)

Galliner és un indret a cavall dels termes municipals d'Abella de la Conca i de Conca de Dalt (antic terme d'Hortoneda de la Conca), a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat al vessant meridional de la Serra de Boumort, a ponent de la Creueta, i a prop i al sud de la Font de les Fonts. És a la capçalera del barranc de Galliner, afluent per la dreta del riu de Carreu a prop de la seva capçalera.

## Enllaços externs

* Galliner en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Urola

«Urola» té aquests significats:
* Riu Urola, riu de la província de Guipúscoa (País Basc)
* Urola-Costa, comarca del territori històric de Guipúscoa (País Basc)
* Alt Urola, comarca de Guipúscoa
# Stélios Manolàs

Stélios Manolàs (Naxos, 13 de juliol de 1961) és un exjugador i entrenador de futbol grec. Considerat per especialistes com un dels millors defenses de la història del futbol grec, Manolàs jugà tota la seva trajectòria professional a l'AEK Atenes FC. Debutà al primer equip el 1980 enfront del Kastoria FC (1-1) i es retirà el 1998 enfront l'Skoda Xanthi. Guanyà 4 lligues i tres copes en els 451 partits que disputà. Amb la selecció grega jugà 67 partits, disputant la fase final de la Copa del Món de futbol del 1994. Un cop retirat, Manolàs ha entrenat la selecció grega sub-21.

## Palmarès

* Lliga grega de futbol: 1989, 1992, 1993, 1994
* Copa grega de futbol: 1983, 1996, 1997
* Supercopa grega de futbol: 1989, 1996
* Copa de la Lliga grega de futbol: 1990

## Enllaços externs

* Perfil
# Comtat de Valenciennes

El comtat de Valenciennes fou una jurisdicció feudal del Sacre Imperi Romanogermànic que va sorgir originalment com una marca creada vers el 950 al sud del país d'Hainaut, com a zona defensiva contra França. Més al nord es va establir (entre 969 i 995) la marca d'Anvers. No és clar el motiu que va induir a Otó I a crear una marca al sud d'Hainaut vers el 950 (Amauri apareix com a comte d'Hainaut el 953/956 quan se sap que a la resta del comtat governava Renyer III), ja que en aquell moment ni el perill francès ni el normand semblem ser preocupants i el comte de Flandes Arnold I el Vell i el d'Hainaut, Renyer III eren prou fort per fer front a una eventual amenaça francesa. Així potser no es tractava d'una marca sinó d'un comtat que anys després esdevindrà marca. De fet el comtat més gran de Maasgau ja s'havia dividit bàsicament en els d'Hainaut i Luihgau i és molt possible que la divisió hagués estat a tres (Hainaut, Lieja i Valenciennes)
Després de la revolta de Reyner III d'Hainaut i d'Immo comte de Luihgau (comtes vers 939-958, revoltats el 958) els dos comtats foren agregat als dominis ducals. El 964 el comtat de Valenciennes va passar a ser una marca defensiva ampliada en territori amb una part que havia estat del comtat d'Hainaut, mentre que el comtat de Luihgau i la resta del comtat d'Hainaut (anomenat comtat de Mons per estar centrat a l'entorn d'aquesta ciutat) foren donats a Riquer (comte a Mons i a Lieja). Amauri apareix com a comte a Valenciennes al mateix temps que Riquer ho era a Lieja i Mons (vers 964-973).

## Llista de comtes-marquesos de Valenciennes

* 964-973 : Amauri
* 973-973 : Garnier
* 973-974 : Renyer IV d'Hainaut (Mons) († 1013), fill de Renyer III.
* 974-1006 : Arnold
* 1006-1035 : Balduí IV de Flandes i I de Valenciennes († 1035), comte de Flandes
* 1035-1045 : Balduí V de Flandes i II de Valenciennes) († 1067), comte de Flandes, fill
* 1045-1048/1049 : probablement Renyer V d'Hasnon
* 1048/1049-1051 : Herman († 1051)
El Chronicon Hanoniense assenyala que els comtes d'Hainaut van heretar el "comite Valencenensi" a la mort del darrer comte sense hereus directes. Això hauria passar vers el 1051 a la mort del comte Herman. Posteriorment es van nomenar castellans que foren com una mena de vescomtes vassalls.

## Castellans

* Hug (nebot d'Arnold I de Cambrai), esmentat en carta del 1125 fent referència a fets del 1038.
* Isaac, possible fill, esmentat en dues cartes del 1065, mort en data desconeguda
* Berta, filla?)
* Anselm II (+1099) (fill d'Anselm senyor de Ribemont + 1071 a la batalal de Cassel)
* Godofreu I, fill, esmentat el 1104 i 1107
* Godofreu II, fill, senyor de Bouchain (+ després de 1125)
* Godofreu III, fill vers 1150
* Hug (germà de Godofreu I) castellà en data desconeguda)
* Godofreu IV d'Ostrevant, el 1163 ven la castellania altres drets a l'Hainaut al seu germanastre Balduí IV d'Hainaut anomenat el d'Edirne.

## Referències

Comtat de Valenciennes
# Reaphookhillita

La reaphookhillita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de Reaphook Hill, a Austràlia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La reaphookhillita és un fosfat de fórmula química MgZn₂(PO₄)₂·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada l'any 2022. Cristal·litza en el sistema triclínic. És l'anàleg de magnesi de la parahopeïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Austràlia Meridional, a Adelaida, Austràlia, amb el número de registre: g34798.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al Reaphook Hill, a l'estació de Martins Well de la serralada Flinders (Austràlia Meridional, Austràlia). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Reaphookhillite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 octubre 2022].
* ↑ Elliott, Peter «Reaphookhillite, MgZn 2 (PO 4) 2 ⋅4H 2 O, the Mg analogue of parahopeite from Reaphook Hill, South Australia». Mineralogical Magazine, 86, 4, 01-08-2022, pàg. 525–530. DOI: doi:10.1180/mgm.2022.2 [Consulta: 11 octubre 2022].
# Karàkol (Kirguizstan)

* Per a altres significats, vegeu «Karakol».
Karàkol (kirguís: Каракол, antigament Prjevalsk) és una ciutat del Kirguizstan, capital de la província d'Issik Kul. L'any 2009 tenia una població d'uns 66,294 habitants i és propera a la punta oriental del llac Issik Kul i a 150 km de la frontera xinesa.

## Història

Fou un fort rus establert l'1 de juliol de 1869, que aviat fou poblat per dungans i musulmans xinesos que fugien de les lluites a la Xina. El 1888 l'explorador Nikolai Przewalski va morir en aquesta ciutat quan preparava una expedició al Tibet i la ciutat, que es deia Karàkol, fou reanomenada Prjevalsk en honor seu. El 1921 va recuperar el nom original, però el 1939 va retornar al nom de Prjevalsk, que va conservar fins al 1991.

## Llocs

La ciutat és un centre turístic per a escaladors i alpinistes, ja que Karakol està al peu de la serralada del Tian Shan, molt a la vora del llac Ala Kul, Jeti Oguz o la glacera de Enilchek. La mesquita local fou construïda entre 1907 i 1910, sense objectes metàl·lics. L'església ortodoxa o catedral de la Santíssima Trinitat es va acabar el 1895, i durant la Unió Soviètica fou utilitzada com a club, però actualment torna a ser lloc de culte. Hi ha un interessant Museu regional. Notables també en són les cases residencials colonials russes. La tomba de Nikolai Przewalski, el monument del Parc i un Museu dels Exploradors són a Pristan Przewalski, a pocs quilòmetres de la ciutat.

## Geografia
### Clima

Paràmetres climàtics mitjans de Karàkol :
| Mes | Gen. | Feb. | Mar. | Abr. | Mai. | Jun. | Jul. | Ago. | Set. | Oct. | Nov. | Des. | Anual |
| Temperatura diària màxima °C (°F) | −4,7 (23,5) | −2,9 (26,8) | 4,8 (40,6) | 14,0 (57,2) | 18,9 (66) | 23,1 (73,6) | 25,5 (77,9) | 25,0 (77) | 20,2 (68,4) | 12,7 (54,9) | 3,4 (38,1) | −2,3 (27,9) | 11,5 (52,7) |
| Temperatura diària mínima °C (°F) | −16,1 (3) | −14,0 (6,8) | −5,8 (21,6) | 1,7 (35,1) | 6,8 (44,2) | 10,4 (50,7) | 12,5 (54,5) | 11,4 (52,5) | 6,7 (44,1) | 0,1 (32,2) | −7,1 (19,2) | −12,9 (8,8) | −0,5 (31,1) |
| Precipitació total mm (polzades) | 12 (0,5) | 14 (0,6) | 23 (0,9) | 39 (1,5) | 55 (2,2) | 54 (2,1) | 57 (2,2) | 55 (2,2) | 39 (1,5) | 31 (1,2) | 20 (0,8) | 14 (0,6) | 413 (16,3) |
| Font: Weatherbase (humidity) ||||||||||||||
| Font #2: Climate-Data.org (temp & precip) {{{consulta2}}} ||||||||||||||

## Agermanaments

* Asheville, Estats Units
* Gebze, Turquia

## Referències

* ↑ «2009 population census of the Kyrgyz Republic: Issyk-Kul Region». Arxivat de l'original el 10 agost 2011. Arxivat 10 August 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «The Climate of Karakol». Weatherbase. Arxivat de l'original el 24 de febrer 2020.
* ↑ «Climate: Karakol». Climate-Data.org.
# Messina Chasma

Messina Chasma és el congost -anomenat chasmata en llenguatge astrogeològic- més extens de la superfície de Titània, satèl·lit del planeta Urà. El seu nom prové de la comèdia de William Shakespeare, Molt de soroll per no res.
El congost està format per dues falles normals, que van en direcció NO-ES, de 1.492 km de longitud formant una fossa tectònica. El congost talla alguns cràters d'impacte, i açò probablement significa que es formà en una fase tardana de l'evolució geològica de Titània, quan el seu interior s'expandí i la superfície gelada es va partir. Messina Chasma només té uns pocs cràters superposats, creats després del congost, la qual cosa és un altre indici de la relativa joventut d'aquest accident geològic.
La primera imatge del Messina Chasma, la feu la sonda espacial Voyager 2 en sobrevolar Urà el 1986.

## Vegeu també

* Titània.

## Referències

* ↑ «Titania: Messina Chasma». Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology. [Consulta: 7 desembre 2009].
* 1 2 Smith, B.A.; Soderblom, L.A.; Beebe, A. et al. «Voyager 2 in the Uranian System: Imaging Science Results» (en anglés). publicació, 233, 1986, pàgs. 97-102. DOI: 10.1126/science.233.4759.43. PMID: 17812889.
* ↑ Plescia, J.B. «Cratering history of the Uranian satellites: Umbriel, Titania and Oberon» (en anglès). Journal of Geophysical Research, 92, A13, 1987, pàg. 14,918–32. DOI: 10.1029/JA092iA13p14918.
* ↑ Croft, S.K. «New geological maps of Uranian satellites Titania, Oberon, Umbriel and Miranda» (en anglès). Proceeding of Lunar and Planetary Sciences. Lunar and Planetary Sciences Institute, Houston, 20, 1989, pàg. 205C.
# Calpe

«Calpe» té aquests significats:
* Geografia:
** Calpe, denomincació castellana de Calp, ciutat del País Valencià.
** Calpe (pilar), antic nom del penyal de Gibraltar, una de les columnes d'Hèrcules.
* Biografies:
** Jordi Calpe i Carbonell, polític català i alcalde dels Hostalets de Pierola.
** Josep Ribot i Calpe (Barcelona, 1888 - 1974), dibuixant i il·lustrador català
# Estenuroïdeus

Els estenuroïdeus (Stenuroidea) són una classe d'equinoderms dels subembrancament Asterozoa coneguts només pels seus fòssil. Aquest grup va aparèixer fa uns 478 milions d'anys (Ordovicià inferior) i va desaparèixer fa 379 milions d'anys (Devonià superior).

## Característiques

Es tracta d'un grup extingit del Paleozoic, amb cinc braços flexibles disposats en forma d'estrella al voltant d'un cos central. Els ofiuroïdeus podrien ser descendents directes de certs grups d'estenuroïdeus.

## Taxonomia

Els estenuroïdeus inclouen 11 famílies:
* Família Acinetasteridae Kesling, 1982 †
* Família Antiquasteridae Kesling, 1971 †
* Família Bdellacomidae Spencer & Wright, 1966 †
* Família Embolasteridae Blake, 2008 †
* Família Eophiuridae Schöndorf, 1910 †
* Família Klasmuridae Spencer, 1925 †
* Família Palaeuridae Spencer, 1951 †
* Família Phragmactinidae Spencer, 1951 †
* Família Pradesuridae Spencer, 1951 †
* Família Rhopalocomidae Spencer & Wright, 1966 †
* Família Stenasteridae Schuchert, 1914 †

## Referències

* ↑ O'Hara, Timothy D.; Hugall, Andrew F.; Thuy, Ben; Stöhr, Sabine; Martynov, Alexander V. «Restructuring higher taxonomy using broad-scale phylogenomics: The living Ophiuroidea» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 107, 01-02-2017, pàg. 415–430. DOI: 10.1016/j.ympev.2016.12.006. ISSN: 1055-7903.
* ↑ «PBDB - Stenuroidea». [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ «BioLib: Biological library - Stenuroidea». [Consulta: 7 novembre 2020].