OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mònica Bosch i Forrellad

Mònica Bosch i Forrellad (Sabadell, 9 de setembre de 1972) és una exesquiadora d'esquí alpí i dirigent esportiva catalana.
El seu primer club fou el Club Alpí Falcó de Sabadell amb el qual entrà assíduament a les pistes de Baqueira-Beret. Entre el seu palmarès de competició destaquen les següents fites: fou campiona d'Espanya en modalitat d'eslàlom en quatre ocasions (1985, 1992, 1996 i 1997); quedà en quart lloc a la Copa d'Europa d'esquí alpí de 1997 i guanyà dues medalles d'or a la Universíada de Jaca el 1995. També ho feu als Jocs Olímpics d'Hivern de 1994, celebrats a Lillehammer (Noruega), en les proves d'eslàlom i eslàlom gegant, i als Jocs Olímpics d'Hivern de 1998, celebrats a Nagano (Japó), només en la d'eslàlom. D'aquesta forma, entre 1987 i 2000 formà part de l'equip espanyol d'esquí alpí, fins que aquell any decidí retirar-se de l'alta competició després de lesionar-se. L'any 1995 fou premiada amb el títol de Millor esportista de Sabadell de l'any.
En el terreny institucional, fou assessora esportiva a diverses entitats relacionades amb els esports, entre elles la candidatura olímpica Barcelona Pirineu 2022 entre 2011 i 2015 i al Pla Estratègic dels Esports d'Hivern a Espanya 2016-2022. El 2016 fou nomenada directora general de la Federació Catalana d'Esports d'Hivern i, des d'octubre de 2020, com a presidenta de la federació, en substitució d'Òscar Cruz i amb una aposta per professionalitzar aquests esports i donar força als projectes olímpics i paralímpics. L'11 de març de 2022, el Govern de la Generalitat de Catalunya l'assignà com a coordinadora del projecte de candidatura Barcelona Pirineus 2030 als Jocs Olímpics d'Hivern. Aquesta designació la feu retirar temporalment de la presidència de la federació catalana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mònica Bosch i Forrellad». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 Figueras, Pere. «La sabadellenca Mònica Bosch és la nova presidenta de la Federació Catalana d'Esports d'Hivern». DiariDeSabadell.com, 06-10-2020. [Consulta: 17 febrer 2024].
* 1 2 3 «Mònica Bosch, nova coordinadora del projecte dels Jocs d'hivern 2030». DiariDeLaNeu.cat, 18-02-2024. [Consulta: 17 febrer 2024].
* ↑ Torrelles, Oriol. «Mònica Bosch: "Unos Juegos Olímpicos son una oportunidad para mejorar los Pirineos"» (en castellà). LugaresDeNieve.com, 12-08-2022. [Consulta: 17 febrer 2024].
* ↑ «Mònica Bosch Forrellad - Millor esportista de Sabadell de l'any 1995». Sabadell.cat. [Consulta: 16 octubre 2018].
* ↑ «Mònica Bosch, nova coordinadora del projecte olímpic Pirineus-Barcelona 2030». Govern.cat, 11-03-2022. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ «Mònica Bosch, coordinadora de Barcelona Pirineus 2030». DiariAndorra.ad, 12-03-2022. [Consulta: 12 març 2022].
# Nabu-apla-iddina

Nabu-apla-iddina va ser el sisè rei de la Dinastia E de Babilònia. Segons la Llista dels reis de Babilònia va regnar del 888 aC al 855 aC, aproximadament.
Durant una gran part del seu regnat va tenir diversos enfrontaments amb el rei d'Assíria Assurnasirpal II, però sempre va evitar una confrontació directa. Cap a l'any 878 aC, Assurnasirpal II feia campanya pel curs mitjà de l'Eufrates, on va haver de fer demostracions de força per cobrar els tributs, sobretot al país de Shuhi, on Nabu-apla-iddina hi havia situat tropes sota el comandament del seu propi germà, segurament per ajudar a un contingent de rebels assiris.
Més endavant va signar un tractat amb Salmanassar III, fill i successor d'Assurnasirpal II. Nabu-apla-iddina es va dedicar a la restauració de temples al seu país en un període tranquil, i va afavorir un renaixement literari copiant moltes obres antigues. El segle ix aC va portar a una recuperació del poder de Babilònia després de cinquanta anys de problemes provocats per les invasions dels arameus. Va succeir al seu pare Nabu-shuma-ukin I, i el va succeir el seu fill Marduk-zakir-shumi I.

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.) (comp.). Los imperios del antiguo oriente III: la primera mitad del primer milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 17. ISBN 8432301183.
* ↑ Boardman, John (et al.) (ed.). The Cambridge ancient history, vol. 3, part 1. Cambridge: Cambridge University Press, 1994, p. 292-293, 302-305. ISBN 9780521224963.

## Vegeu també

* Història de Mesopotàmia
* Període postcassita
# Nabu-Xum-Libur

Nabu-Xum-Libur va ser l'últim rei de la segona dinastia d'Isin, quarta de Babilònia. El seu regnat va patir nombroses incursions dels arameus nòmades que atacaven des del nord del país.
Va succeir a Marduk-Zer potser l'any 1033 aC i hauria governat fins al 1025 aC o 1024 aC. Una dinastia que governada la part més meridional del territori, el País de la Mar, a la riba del golf Pèrsic va aprofitar la debilitat de Nabu-Xum-Libur deguda a un període de males collites i d'invasions de les tribus nòmades, i va ocupar el tron de Babilònia per estabilitzar el país. El rei Simbar-Xipak va instaurar el que la Llista dels reis de Babilònia anomena Segona dinastia del País de la Mar, la cinquena dinastia de reis de Babilònia.
Es coneixen molt pocs fets del regnat d'aquest sobirà.

## Referències

* ↑ Brinkman, J.A. A political history of post-Kassite Babylonia 1158-722 B.C.. Roma: Pontificium Institutum Biblicum, 1968, p. 150-152.

## Vegeu també

* Història de Mesopotàmia
* Període postcassita
# Fontelles

Fontelles és un nucli del municipi de la Ribera d'Urgellet, a l'Alt Urgell. Actualment despoblat, el poble es troba a la dreta del riu de Tost, al vessant meridional del tossal de Can Franc. Al segle xix hi havia hagut el Mas de Fontelles. Encara s'hi pot trobar l'antiga església de Sant Fruitós de Fontelles d'estil romànic.

## Referències

* ↑ GGCC, Ribera d'Urgellet: Arxivat 2021-06-05 a Wayback Machine. Torà de Tost, Sauvanyà, Fontelles i l'ermita de Sant Genís.
# Nari

Nari és un riu del Balutxistan, Pakistan, conegut també com a Anambar i com a Beji. Neix prop de Spiraragha i té un curs d'uns 480 km, a la part superior del qual és conegut com a Loralai però després s'uneix al Sehan i agafa el nom d'Anambar; després de passar el territori Marri se l'anomena Beji. Prop de Babar Kach s'uneix al Dada i al Sangam i entra a la plana de Kachhi o es bifurca amb diversos canals alguns dels quals arriben al Sind, i que es perden sense arribar enlloc.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
Viccionari
# Nariman

Nariman (en rus: Нариман) és un poble de la república del Daguestan, a Rússia. Segons el cens del 2010 tenia 1.790 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 30 juliol 2022].
* 1 2 Село Ортатюбе на карте
# Nargund (ciutat)

Nargund és una ciutat i consell municipal del districte de Gadag a Karnataka. Consta al cens del 2001 amb una població de 32.548 habitants. Està situada a 15° 43′ N, 75° 23′ E﻿ / ﻿15.72°N,75.38°E﻿ / 15.72; 75.38. A la ciutat va néixer l'astròleg jain Sridharacharya autor del Jatakatilaka. Agafa el nom d'una fortalesa veïna, que al seu torn va donar nom al principat maratha de Nargund.

## Referències

* Cens de Karnataka
# Neoconservadorisme

Escola d'Economia de Chicago :
Moviments
Liberalisme llibertari
Neoliberalisme
Neoconservadorisme
Organitzacions
Cato Institute
Reason Foundation
George Mason University
Library of Economics and Liberty
Creences
Monetarisme
Economia neoclàssica
Consequentialist libertarianism
Economistes
Ronald Coase
Gary Stanley Becker
David D. Friedman
Milton Friedman
Rose Friedman
Frank Knight
Ronald Coase
Robert Fogel
Gary Becker
Robert E. Lucas
Richard Posner
Thomas Sowell
George Stigler
Friedrich von Hayek (associat)
Teories
Avantatge comparatiu
Índex de preus al consum
Creixement econòmic
Racionalisme econòmic
Hipòtesi dels Mercats Eficients
Friedman rule
Friedman's k-percent rule
Teoria dels jocs
Producte interior brut
Homo economicus
Economia internacional
Finances internacionals
Comerç internacional
Corba de Laffer
Economia monetària
Teoria de l'elecció pública
Teoria quantitativa del diner
Agent racional
Teoria de l'elecció racional
Teoria de les expectatives racionals
Symmetrical inflation target
Principis
Banc centrals
Privatització
Desregulació
Llibertat econòmica
Integració econòmica
Interdependència econòmica
Liberalització econòmica
Taxa de canvi
Valor fiduciari
Mercat lliures
Lliure comerç
Reserva internacional
Globalització
Inflation adjustment
Objectiu d'inflació
Propietat intel·lectual
Laissez faire
Marketization
Impost negatiu sobre la renda
Operacions de mercat obert
Propietat privada
Mercat comú
 ·  ·  · Categoria:Finances  · :
El neoconservadorisme és un corrent polític originat als Estats Units i que se situa a la dreta de l'espectre del conservadorisme. Els seus seguidors s'anomenen habitualment neocons, encara que el terme té un matís despectiu i com a tal és emprat pels seus detractors. Tot i que el moviment es va iniciar després de la Primera Guerra Mundial, va viure un auge important des de finals dels anys 80, especialment amb l'arribada al poder dels republicans estatunidencs, i una nova revifada al segle xxi als EUA i la Unió Europea. Són partidaris i impulsors de les reformes constitucionals del sostre de dèficit.

## Característiques

* Defensa l'existència de blocs antagònics al món (alguns d'ells definits com a dolents o perillosos, els que no coincideixen amb la cultura occidental)
* Permet i fomenta l'ús de la força per impedir avanços de moviments considerats nocius, dona més poder a l'exèrcit
* Afavoreix les accions dels Estats en comptes d'impulsar les organitzacions internacionals
* Èmfasi en la política exterior
* Imperialisme cultural
* Doctrina social tradicionalista, descrèdit del relativisme o els drets de les minories
* Afavoreix el lliure mercat però amb la intervenció de l'Estat quan es posa en perill la democràcia o els valors fonamentals d'un país
* Auge de la influència religiosa en les decisions de govern
* Lluita contra el comunisme i les seves doctrines derivades, així com contra certs corrents de l'ecologisme

## Referències

* ↑ Clarke, Jonathan «Viewpoint: The end of the neocons?» (en anglès). BBC News. British Broadcasting Corporation, 09-02-2009.
# Neocoleoïdeus

Els neocoleoïdeus (Neocoleoidea) són un gran grup de mol·luscs cefalòpodes de la subclasse Coleoidea, que inclou els populars calamars, pops i sípies. Les espècies d’aquest grup existeixen en tots els principals hàbitats oceànics, tant a les regions àrtiques com antàrtiques, i des de zones intermareals fins a grans profunditats.
Tot i que tradicionalment s'ha considera un grup monofilètic, germà dels Belemnoidea, l’únic caràcter morfològic del grup és la presència de ventoses. Però la presència de ventoses també en els belemnits suggereix que Neocoleoidea pot ser parafilètic.

## Taxonomia

La cohort Neocoleoidea inclou 819 espècies en dos superordres:
* Ordre ?Boletzkyida †

### Superordre Decapodiformes

* Ordre Bathyteuthida
* Ordre Idiosepida
* Ordre Myopsida (abans subordre de Teuthida)
* Ordre Oegopsida (abans subordre de Teuthida)
* Ordre Sepiida (incloent-hi Sepiolida)
* Ordre Spirulida
* Ordre Teuthida* (possiblement parafilètic)

### Superordre Octopodiformes

* Ordre Octopoda - pops
* Ordre Vampyromorphida - calamars vampir

## Referències

* ↑ «Coleoidea». Tolweb.org, 21-04-2008. Arxivat de l'original el 2011-05-14. [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ Fuchs, Dirk; von Boletzky, Sigurd; Tischlinger, Helmut «New evidence of functional suckers in belemnoid coleoids (Cephalopoda) weakens support for the ‘Neocoleoidea’ concept». Journal of Molluscan Studies, 76, 4, 01-11-2010, pàg. 404–406. DOI: 10.1093/mollus/eyq032. ISSN: 0260-1230.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 27 març 2021].
# Fairport Harbor

Fairport Harbor és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 3.180 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fairport Harbor tenia 3.180 habitants, 1.404 habitatges, i 839 famílies. La densitat de població era de 1.180,6 habitants per km².
Dels 1.404 habitatges en un 26,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,6% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 40,2% no eren unitats familiars. En el 34,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.205 $ i la renda mediana per família de 45.142 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.971 $ mentre que les dones 24.657 $. La renda per capita de la població era de 20.722 $. Aproximadament el 5,9% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fairport Harbor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fairport Harbor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Anetz

Anetz (en bretó Arned) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament va formar part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 1.584 habitants. Limita amb Ancenis, Saint-Herblon i Varades a Loira Atlàntic, Le Marillais i Bouzillé a Maine i Loira.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 604 | 687 | 955 | 1.211 | 1.285 | 1.367 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1894-1924 | Michel Blain | |
| 1924-1942 | Félix Aubry | |
| 1942-1959 | Édouard Berthelot | |
| 1959-1983 | Octave Gilardin | |
| 1983-2008 | Marcel Orhon | Divers droite |
| 2008- | Éric Lucas | Divers droite |
# Musca (gènere)

* No s'ha de confondre amb Mosca (constel·lació).
Musca és un gènere de dípters braquícers de la família Muscidae que inclou a la mosca domèstica, que acompanya a l'ésser humà allí on va.

## Llista d'espècies (incompleta)

El gènere Musca inclou 666 espècies, entre les que destaquen:
* Musca albina Wiedemann, 1830
* Musca amita Hennig, 1964
* Musca autumnalis De Geer, 1776
* Musca biseta Hough, 1898
* Musca calleva Walker, 1849
* Musca crassirostris Stein, 1903
* Musca domestica Linnaeus, 1758
* Musca larvipara Porchinskiy, 1910
* Musca lucidula (Loew, 1856)
* Musca osiris Wiedemann, 1830
* Musca sorbens Wiedemann, 1830
* Musca tempestiva Fallén, 1817
* Musca vitripennis Meigen, 1826

## Galeria

* M. autumnalis, femella
* M. autumnalis, mascle
* M. domestica, larva
* M. domestica, copulant

## Vegeu també

* Teràpia larval

## Referències

* ↑ Coquillett, D.W. «Types of anthomyid genera.». Journal of the New York Entomological Society. The New York Entomological Society [Nova York], 9, 1901, pàg. 134-146 [Consulta: 26 juny 2009].
* ↑ «IRMNG - Musca Linnaeus, 1758». [Consulta: 10 maig 2022].
# Manganonaujakasita

La manganonaujakasita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en al·lusió al domini del manganès en la composició i per la seva relació amb la naujakasita.

## Característiques

La manganonaujakasita és un silicat de fórmula química Na₆(Mn$^{2+}$,Fe$^{2+}$)Al₄Si₈O$_{26}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la manganonaujakasita pertany a «09.EG - Fil·losilicats amb xarxes dobles amb 6-enllaços més grans» juntament amb els següents minerals: cymrita, naujakasita, dmisteinbergita, kampfita, strätlingita, vertumnita, eggletonita, ganofil·lita, tamaïta, coombsita, zussmanita, franklinfil·lita, lennilenapeïta, parsettensita, estilpnomelana, latiumita, tuscanita, jagoïta, wickenburgita, hyttsjoïta, armbrusterita, britvinita i bannisterita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al massís de Lovozero, una serralada de l'óblast de Múrmansk (Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Manganonaujakasite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 febrer 2020].
# Rioja (Almeria)

Rioja és una localitat de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2006 tenia 1.363 habitants. La seva extensió superficial és de 36 km² i té una densitat de 37,8 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 36° 56′ N, 2° 27′ O. Està situada a una altitud de 122 metres i a 13 quilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.180 | 1.185 | 1.186 | 1.191 | 1.199 | 1.213 | 1.213 | 1.278 | 1.329 | 1.363 |

## Referències

Viccionari
# Garbagna

Garbagna és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Avolasca, Borghetto di Borbera, Brignano-Frascata, Casasco, Castellania, Dernice i Sardigliano.
Pertanyen al municipi les frazioni d'Aliani, Bagnara, Bastita, Bettolino, Boschi Inferiori, Boschi Superiori, Ca' dei Bianchi, Ca' dei Castellini, Castelvero, Chiapussaia, Costigliola, Didoli, Mogliazza, Posola, Pragarolo, Ramero, San Gaudenzio, Santa Cristina, San Vito, Torretta, Valle del Forno i Zelassi.

## Galeria fotogràfica

* El municipi
* L'oratori de Sant Rocco
* Palazzo Doria
* Església de S. Joan
* Via XIV marzo i casa Fantone Arturo e Pierino
* Vista general
# Gondomar (Portugal)

Gondomar és un municipi portuguès, situat al districte de Porto, a la regió del Nord i a la subregió de Gran Porto. L'any 2006 tenia 171.881 habitants. Es divideix en 12 freguesies. Limita al nord-est amb Valongo i Paredes, al sud-est amb Penafiel i Castelo de Paiva, al sud amb Arouca i Santa Maria da Feira, al sud-oest amb Vila Nova de Gaia, a l'oest amb Porto i al nord-oest amb Maia.

## Estadístiques

Població del concelho de Gondomar (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 7220 | 19103 | 32428 | 49758 | 84599 | 130751 | 143178 | 164096 | 169239 |

## Freguesies

* Baguim do Monte
* Covelo
* Fânzeres
* Foz do Sousa
* Jovim
* Lomba
* Medas
* Melres
* Rio Tinto
* São Cosme
* São Pedro da Cova
* Valbom
# Rabâb

* Per a altres significats, vegeu «Rubab».
El terme rabâb o rabab, robâb, rebâb, rubob et rawap designa dues famílies d'instruments de corda en els que la taula harmònica és una pell. El terme està testificat des del segle x pel musicòleg al-Farabí.
Amb el terme Rabab s'hi inclou una família molt àmplia d'instruments desenvolupats en l'antiguitat que inclou diversos instruments musicals.
Cal distingir entre dos tipus:
* Els de tipus fídula (instrument de corda fregada) d'una banda.
* Els de tipus llaüt (instrument de corda pinçada) de l'altra (com per exemple el rubab).
Tots aquests instruments s'han estès per tot el món musulmà des del Marroc fins a Indonèsia, però, curiosament, les dues famílies semblen mútuament excloents l'una de l'altra, a excepció de l'Iran.

## Vegeu també

* Guitarra
* Guitarra barroca
* Viola de mà
* Viola de gamba

## Referències

* ↑ Sociedad Española de Musicología. Revista de musicología. La Sociedad, 1993 [Consulta: 28 juny 2011].

## Enllaços externs

* http://chandrakantha.com/articles/indian_music/rabab.html Arxivat 2011-07-09 a Wayback Machine.
* http://www.asza.com/afganreb.shtml
# Riogordo

Riogordo és un municipi d'Andalusia, a la província de Màlaga. Els pics més destacats són les del Tajo de Gomer (1.129 m), la sierrecilla del Rey (972 m), el turó de Sacristía (620 m) i la loma del Terral (573 msnm). Creuen el terme, a més del nucli urbà, el riu de la Cueva i els rierols de la Golilla, Morena i Solanas.
# Juanjo San Sebastian

Juan Jose San Sebastian Arroyo, més conegut com a Juanjo San Sebastian (Bilbao, 1955) és un muntanyenc, director de documentals i escriptor basc.

## Trajectòria

Amb setze anys s'inicia en l'escalada. El 1979 va realitzar els seus primers ascensos als Alps centre-europeus i als Andes de Sud-amèrica. També ha estat al Perú. El 1981 realitza la seva primera expedició a l'Himàlaia. Membre habitual de l'equip de Al filo de lo imposible des dels seus orígens, participa en nombrosos capítols de la sèrie entre 1983 i 2004. A partir de 1983 porta a terme nombroses activitats a l'Himàlaia i al Karakorum, entre les quals destaquen un intent al pilar Sud de l'Everest i els cims del Makalu, Cho Oyu i central del Shisha Pangma. El 1986 ataca el cim del Broad Peak, després d'haver traçat una nova ruta a l'aresta Nord-est del Chogolisa. Intenta la via japonesa de la cara Oest del K2, muntanya a la qual tornarà en altres tres ocasions per la ruta Cessen i la via normal fins a aconseguir el cim finalment el 1994, per l'esperó nord, en companyia d'Atxo Apellániz. Un repte, però, que va comportar la mort del seu company, malgrat que Juanjo ho va intentar tot per salvar-lo. La seva activitat expedicionaria i alpinista l'ha portat a ha realitzar nombroses sortides per Àfrica, -Kilimanjaro i Ruwenzori-, al Canadà, als Estats Units, a l'Argentina -Aconcagua-, al Brasil i a Nova Zelanda, entre altres indrets.
És autor de diversos llibres, entre els quals destaca «Cuando la luna cambie» (2000) o « Cita con la cumbreuna historia de amistad y tragedia en el K2» (1994) on San Sebastian relata la mort del seu company d'escalada, Atxo Apellániz, al K2 i aprofundeix en alguns dels aspectes essencials de l'existència i de per què s'escalen muntanyes. També és autor de diversos documentals com «Bájame una estrella», en memòria de l'escaladora navarresa Miriam García Pascual, o «El Viaje», així com d'una sèrie sobre la història de l'alpinisme basc.

## Reconeixements

El desembre del 2018, dins del Gran Festival de Muntanya de Bilbao, se li va atorgar el Premi Fundació WOP que premia la seva activitat esportiva com alpinista i com a exemple de superació, valentia i compromís.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Juanjo San Sebastián, un símbolo de los valores del Alpinismo». Marca, 25-12-2018 [Consulta: 16 març 2020].
* 1 2 3 Bermejo, Nora «El escalador Juanjo San Sebastián explica su trayectoria en las XVIII Jornadas sobre el Montañismo y el Moncayo». Heraldo de Aragón, 16-11-2019 [Consulta: 16 març 2020].
* 1 2 «La cita con la cumbre de Juanjo San Sebastián y Atxo Apellaniz en el K2 (1994)». Desnivel, 11-08-2018 [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ A.G., J. «El alpinista Juanjo San Sebastián abre esta noche las XI Jornadas de Naturaleza y Montaña en La Encomienda Escalador mítico y explorador de todas las cumbres importantes, es escritor y colaboró con Al Filo de lo Imposible». La Opinión de Zamora, 06-11-2018 [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ «Juanjo San Sebastián». Desnivel. [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ Pérez, Fernando J. «Juanjo San Sebastián: «Lo que te mata es la vida, no las montañas»». El Diario Montañés, 22-12-2018 [Consulta: 16 març 2020].
# Juanjo Olasagarre

Juanjo Olasagarre (Arbizu, Navarra, 1963) és un escriptor en èuscar.

## Obres
### Novel·la

* T (2008, Alberdania)
* Ezinezko maletak (2004, Susa)

### Poesia

* Gaupasak (1991, Susa)
* Bizi puskak (1996, Susa)
* Puskak biziz (2000, EEF - Susa)
* XX. mendeko poesia kaierak - Juanjo Olasagarre (2002, Susa)

### Traduccions

* Poemak; W.H. Auden (1994, Susa)

### Teatre

* Hegazti errariak (1996, Euskaltzaindia-BBK)

### Crònica

* Mandelaren Afrika (1998, Susa)

## Enllaços externs

* (basc) Juanjo Olasagarre literaturaren zubitegian
* (basc) Volgako Batelariak
* (basc) Liburuak Alberdanian Arxivat 2009-01-29 a Wayback Machine.