OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Martí i Pérez

Josep Martí i Pérez (Barcelona, 1954) és un antropòleg i etnomusicòleg català.
Estudià Filosofia i Lletres a la Universitat de Barcelona del 1971 al 1973 i Antropologia cultural i Etnomusicologia a la Universitat de Göttingen del 1978 a 1982. Es va doctorar a la Universitat de Marburg a Alemanya el 1985. Va estudiar Música al Conservatori Municipal de Música de Barcelona del 1971 al 1975. Des de 1989 dirigeix projectes d'investigació científica treballant a la Institució Milà i Fontanals de Recerca en Humanitats del Consell Superior d'Investigacions Científiques a Barcelona. Ha estat membre fundador de la Societat Ibèrica d'Etnomusicologia (SIBE). Des de l'any 1986 ha participat de manera activa a diferents congressos. Així, ha participat en el IX Congrés Internacional del Seminari Europeu d'Etnomusicologia i va ser el president del comitè científic de l'International Council of Traditional Music: International Colloquium in Spain: Music in and from Spain: Identities and Transcultural Processes, celebrat a Oviedo el 1999. És autor de nombroses publicacions. Ha estat coordinadoe de col·loquis i ha impartit classes a diversos centres docents, com el Conservatori Superior de Música del Liceu, la Universitat de Göttingen, la Universitat de Barcelona (UB), la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) o la Universitat Internacional Menéndez Pelayo (UIMP), entre altres institucions. L'any 2001 se li atorgà el Premi de Musicologia Khiustin Tornés.

## Referències

* 1 2 «Premio de Musicología 2001 Khiustin Tornés: Josep Martí Pérez (España, 1954)». Casa de las Américas. Arxivat de l'original el 30 d’abril 2021. [Consulta: 30 abril 2021].
* ↑ «Josep Martí Pérez». Universitat Oberta de Catalunya. [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «Josep Martí i Pérez». Dialnet. [Consulta: 29 juliol 2022].
# Treball productiu i improductiu

El treball productiu es refereix a aquell treball que té la capacitat de modificar el valor d'ús de les mercaderies o de proporcionar serveis, generant la riquesa material i no material que sosté a la societat. En un sistema socioeconòmic capitalista, a més, els capitalistes poden apropiar-se de part d'aquesta riquesa en forma de plusvalor.
En contraposició, el treball improductiu és aquell orientat al manteniment de l'ordre social basat en classes socials i que no genera riquesa per si mateix (com el govern, les forces armades, el manteniment de la propietat privada o les operacions financeres entre altres).
Tant el treball productiu com l'improductiu poden ser assalariats, sent la riquesa generada pel productiu la responsable del manteniment tant dels treballadors productius com dels improductius, així com de la classe capitalista.
Es tracta de conceptes centrals en economia política clàssica. La seva concreció ha anat variant al llarg del temps. Van ser plantejats primerament per l'escola fisiocrática, per, més tard, tenir importants aportacions d'Adam Smith i ser finalment precisats per la crítica de Karl Marx i el posterior desenvolupament de la teoria marxista.

## Vegeu també

* Treball reproductiu
* Teoria del valor-treball

## Referències

* 1 2 3 4 La categoría marxista del trabajo productivo. Marxismo crítico. 2012.
* 1 2 3 La teoría del trabajo productivo e improductivo en Marx. Investigación Económica. 1991.
* 1 2 3 Trabajo productivo y trabajo improductivo. Realidad Económica y Social. 1989.
# L'altra frontera

L'altra frontera és una pel·lícula dramàtica de ciència-ficció distòpica espanyola del 2014 dirigida per André Cruz Shiraiwa, inspirada en un escrit d'Aurora Sulli, amb coproducció de Televisió de Catalunya i rodada a Kaunas (Lituània). Ha estat doblada al català.

## Sinopsi

En un món distòpic a començaments del segle XXI una guerra civil obliga a Hannah, una dona de classe alta, i el seu fill a fugir del país intentant travessar la frontera. amb la intenció d'arribar a Terra de Ningú. Quan ho assoleixen arriben a un camp de refugiats on els donen aliments i acolliment. Però alhora s'hi troben un sistema opressor que els obliga a competir per tal de romandre al camp. A més, un vell conegut anomenat Claus extorqueix Hannah amb un secret que faria perillar llurs vides si se sabés.

## Sinopsi

* Ariadna Gil... Hannah
* Biel Montoro... León
* Gonzalo Cunill ... Claus
* Ernesto Collado ... Presentador
* Laura Rayón ... Sam
* Llorenç González... Teo
* Diana Gómez ... Lisa
* Mireia Ros ... Dharma
* Francesc Lucchetti ... Raúl
* Anna Alarcón ... Eva

## Nominacions i premis
### Premis Gaudí de 2015

| Categoria | Persona | Resultat |
| pel·lícula en llengua catalana | | Nominada |
| Millor so | Dani Fontrodona Yisel Pupo Marc Orts | Nominats |
| Millors efectes especials / digitals | Bernat Aragonés Eric Venti Jose Bahamonde Arturo Baston | Nominats |

### Sant Cugat Fantàstic

| Categoria | Persona | Resultat |
| Premi del Jurat | | Guanyador |

### Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Brussel·les

| Categoria | Persona | Resultat |
| Meliès de Plata | | Guanyador |

## Referències

* ↑ ¿Distopía o mundo real?, El Periódico, 9 d'octubre de 2014
* ↑ L'altra frontera a esadir.cat
* ↑ ‘Stella cadente’ i ‘El niño’ es disputen els premis Gaudí ara.cat, 31 de desembre de 2014
* ↑ ‘L'altra frontera’ inaugura el Cicle de Cinema Fantàstic, Tot Sant Cugat, 18 de gener de 2016
* ↑ TV3 estrena "L'Altra Frontera", ccma.cat, 11 d'octubre de 2018
# Tangó

En un vaixell, s'anomena tangó a un botaló que serveix per a navegar amb el vent de popa empopada i que surt de la part baixa del pal major o del trinquet (paral·lel a la verga si existeix), si és possible, per facilitar la maniobra hi ha un tangó a cada amura.
Va enganxat per un extrem al pal amb un tinter, i per l'altre al puny d'amura de la vela de proa (floc, gènova o espinàquer) amb una amantina que sosté el seu pes i una contra que fa un "triangle de forces" conjuntament amb l'escota i que permet portar el tangó allà on es vol.
A la mar s'amura en la seva extremitat de fora i en el port s'amarra (en les embarcacions menors).

## Referències

Diccionari marítim espanyol , José de Lorenzo, Gonzalo de Muga, Martín Ferreiro, 1865
# Ayran aşı

Ayran aşı o Ayran çorbası és una sopa freda de la cuina turca. Els seus ingredients bàsics són iogurt, aigua, blat i cigrons cuits.
S'anomena així perquè, en turc, el iogurt amb aigua s'anomena ayran i la sopa s'anomena çorba. És una sopa freda que es serveix molt al sud de Turquia i també en els restaurants especialitzats en kebabs a tot el país.

## Vegeu també

* Cacık
* Çorba

## Referències

* ↑ Van (Turkey). Valilik; Bitlis Kültür Merkezi; Bitlis Valiliği İl Kültür ve Turizm Müdürlüğü II. Van Gölü havzası sempozyumu. Van Valiliği, 2007. ISBN 978-975-585-853-1.
* ↑ http://elazig.tkdk.gov.tr/Docs/elazigTKDK130034238616014236.pdf Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ Hayrunnisa Pelek. Yemek Tarifleri: Çorbalar, p. 1–.
* ↑ Türk kültüründe Ağrı Dağı. Atatürk Kültür Merkezi, 2009. ISBN 978-975-16-2148-1.

## Enllaços externs

* Imatges de "ayran çorbası"
# Primera plana (diaris)

La primera plana d'un diari és la pàgina inicial on hi ha la capçalera, que identifica la publicació (títol, data, director, etc.), així com els titulars, que destaquen les notícies principals del dia. Modernament pot anar il·lustrada. És la plana més important del diari, com a element que resta a la vista i que, exposat en quioscos o altres punts de venda, ha de cridar l'atenció del comprador. Per això els consells de redacció s'esforcen a fer-la prou sintètica textualment, de manera que informi amb eficiència sobre el contingut del número, i alhora prou atractiva quant a la composició, per tal de propiciar la compra del diari i el desig de llegir-lo.
El català primera plana equival a l'anglès front page; esp. primera plana; fr. [la] une; it. prima pagina; etc.
La primera plana començà a prendre aquesta morfologia a inicis del segle xx; anteriorment el més habitual era que sota la capçalera hi hagués diversos articles, sovint disposats en columnes, sense gaire titulars ni altres elements que servissin de guia visual.

## Precisions terminològiques

En les darreres dècades s'ha estès l'error d'anomenar "portada" la primera plana, en la convicció, igualment errònia, que "portada" és l'element dels llibres que resta a la vista, i, per extensió, qualsevol element que estigui a la vista en qualsevol mena de document. En realitat, la portada és la pàgina identificativa dels llibres, mentre que l'element dels llibres que està a la vista és la coberta. Els diaris, però, no tenen coberta, ni tampoc portada: l'element identificador dels diaris (equivalent funcional de la portada dels llibres) és la capçalera. Aquest error terminològico-conceptual, relativament recent, es dona per calc de l'espanyol europeu, en què, d'altra banda, constitueix un ús igualment erroni.

## Referències

* ↑ En efecte, en espanyol el terme correcte és, també, primera plana, tal com demostra un volum aclaparador de fonts primàries i secundàries. Citem-ne tres exemples ben il·lustratius: l'existència de l'expressió "noticia de primera plana" per a indicar una 'notícia important'; l'abundància, actual o en el passat, de diaris en llengua espanyola amb el títol Primera plana; i el fet que, en el seu moment (1931, 1974), films amb el títol anglès The front page foren traduïts a l'espanyol per Primera plana (traduir-ho per "portada" hauria estat absurd per a tothom, i no s'hauria entès el missatge). L'extrem a què arriba avui dia a Espanya l'oblit de la terminologia precisa l'il·lustra un periodista tan experimentat i influent com Juan Luis Cebrián, qui titula les seves memòries, precisament, Primera página (2016), potser per tal d'evitar l'ambigüitat extrema que ha atès portada en espanyol i, alhora, per ultracorrecció, atès que molts pensen que plana és mot exclusivament català.

## Bibliografia

* Wolgensinger, Jacques. L'Histoire à la Une. La grande aventure de la Presse. Paris: Gallimard, DL 1993. (Découvertes Gallimard. Histoire, vol. 72) ISBN 2-07-053086-8
# Pseudlithosia

Pseudlithosia és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrita per George Hampson el 1907. Conté només una espècie, Pseudlithosia schausi, descrita pel mateix autor el mateix any, que es troba a Jalisco, Mèxic.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 15 gener 2019].
# Geotèrmia

«Geotèrmia» té aquests significats:
* Ciència de la geotèrmia disciplina acadèmica dins la geologia
* El gradient geotèrmic (en anglès: geothermal gradient) i els fluxs associats des de l'interior de la Terra

## Tecnologia renovable

* Aixoplugar dins la Terra (en anglès:Earth sheltering), construir un edifici en una banda aturonada de la Terra per reduir la necessitat de calefacció i refrigeració.
* Tubs de refredament de la Terra (Earth cooling tubes), usar la temperatura ambiental de la Terra per refredar i deshumidificar l'aire
* Dessalinització geotèrmica, (Geothermal desalination) produir aigua dessalinitzada amb energiageotèrmica
* Escalfament geotèrmic (Geothermal heating), mètode d'escalfar i refrigerar edificis mitjançant energia geotèrmica
* Energia geotèrmica, (Geothermal power) generació d'energia elèctrica amb fonts naturals d'energia de l'interior de la Terra.
* Bomba de calor geotèrmica, (Geothermal heat pump) un mecanisme per exclafar o refredar fent servir la Terra com a reservori d'energia
* Energia de pedres calentes (Hot dry rock geothermal energy), escalfar aigua en pedres calentes profundes
# Golden (Colorado)

Golden és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 17.159 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Golden tenia 17.159 habitants, 6.877 habitatges, i 3.913 famílies. La densitat de població era de 735,3 habitants per km².
Dels 6.877 habitatges en un 26,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,7% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 43,1% no eren unitats familiars. En el 29,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,3% tenia menys de 18 anys, un 16,9% entre 18 i 24, un 33,4% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 118,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.115 $ i la renda mediana per família de 67.414 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.822 $ mentre que les dones 32.413 $. La renda per capita de la població era de 25.257 $. Entorn del 3,5% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Golden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Golden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
Viccionari
# La Cornassa

La Cornassa és una serra del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, dins del terme antic de Mur. Està situada en territori de l'antic poble del Meüll.
Forma un contínuum amb la Serra del Meüll, que queda a ponent, i el Serrat Rodó, al nord-est. Les dues segones són, de fet, un contrafort de la primera. Passa per la Cornassa el Camí de Sellamana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Tannhäuser

* Aquest article tracta sobre el poeta alemany. Vegeu-ne altres significats a «Tannhäuser (òpera)».
Tannhäuser (1205 - 1270) fou un poeta alemany. Nascut al si d'una família de cavallers de la regió de Salzburg, es creu que va participar en la Croada de 1228 i que, després de freqüentar les corts del duc d'Àustria Frederic II, i del duc de Baviera Otto II, va dur una vida de poeta errant a Alemanya, component poesies líriques i cançons (Tanzlieder) que marquen l'inici del declivi del Minnesang (tradició lírica influïda per l'amor cortès provençal).

## Llegenda

Pocs anys després de la seva mort va sorgir la llegenda entorn de la seva figura. Es contava que després de dur una vida dissoluta i pecadora al Venusberg, havia peregrinat a Roma, on el papa Urbà IV li hauria dit que era tan impossible concedir-li el perdó com veure reverdir el seu bastó de pelegrí. Algunes versions conten que, durant el seu camí de tornada, el seu bastó es va cobrir de fulles; unes altres, que es va penedir i va anar a parar a Terra Santa, on va morir.
Segons alguns autors aquesta llegenda medieval preservà el mite de Venus, segles després que l'adoració d'aquesta deessa fou abolida pel cristianisme.

## Òpera

La seva llegenda va inspirar nombrosos poetes i músics alemanys, entre ells Heinrich Heine i Richard Wagner, qui el 1845 va compondre la cèlebre òpera Tannhäuser.

## Altres referències

En la pel·lícula Blade Runner el replicant Roy Batty, agonitzant, fa una espontània referència a una fictícia «Porta de Tannhäuser» abans de morir. Aquesta frase s'ha convertit ja en una de les més famoses de la història del cinema:
«He vist coses que vosaltres els humans no us creuríeu mai de la vida. He vist com atacaven naus incendiades més enllà d'Orió. He vist raigs-C que brillen en la foscor de la Porta de Tannhäuser. Tots aquests moments segur que es perdran en el temps, com llàgrimes en la pluja. És hora de morir.»

## Vegeu també

* Venus (mitologia)

## Referències

* ↑ "Tannhauser", Catholic Encyclopedia 1911 edition, "Literary or Profane Legends"
# It's Love I'm After

It's Love I'm After és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Archie Mayo i estrenada el 1937.

## Argument

Basil Underwood i Joyce Arden (Leslie Howard i Bette Davis), les dues grans figures del teatre del moment, semblen formar una parella intel·ligent, romàntica i professionalment perfecta. Fora de l'escena, però, són intolerants, esvalotadors, egoistes i se senten terriblement gelosos l'un de l'altre. A més, han fet dels seus amors el tema de conversa del món teatral, ja que han ajornat once vegades el seu matrimoni. Quan un amic del pare de Basil, Henry Grant (Patric Knowles), apel·la a l'actor perquè l'ajudi a recuperar la seua nòvia Marcia West (Olivia de Havilland), la qual està encaterinada de Basil, l'oportunitat és massa atractiva com per resistir-s'hi. Deixa a Joyce en la seua suite d'un hotel de Los Angeles i se'n va a la casa dels West a Pasadena per passar-hi el cap de setmana d'Any Nou i a on es comporta pèssimament en presència de Marcia. Per a destruir l'adoració que Marcia sent per ell, Basil insulta la seua família, desmoralitza el personal domèstic i, fins i tot, comet un robatori al dormitori de la jove, alhora que li fa descarades insinuacions. Però, en comptes de sentir-se desil·lusionada, Marcia es mostra tan receptiva que Basil es veu obligat a emprendre una retirada apressada. Convençuda que l'actor l'estima, trenca el seu compromís amb Henry, i Joyce, la qual ha acudit en auxili d'aquest, fingeix ser l'esposa abandonada per Basil. Però, de manera subreptícia, anima Marcia a perseguir Basil, mentre li explica a Henry que ha estat traït. Quan Marcia es disposa a anunciar la seua intenció de casar-se amb Basil, Joyce la rescata mostrant a la noia les fotos de dos jovenets que, segons assegura, són fills seus ... i de Basil. Marcia s'afanya a tornar al costat de Henry i titlla de pocavergonya a Basil. Un cop reunida amb el seu company de treball, Joyce traça plans per portar-lo a l'altar abans que passi alguna cosa més.

## Crítica

* "Fins i tot en una temporada cinematogràfica que ha estat abundant en comèdies, It's Love I'm After ha de ser situada entre les més hilarants. És una farsa bombollant, escrita amb brillantor i diestrament dirigida ... Un canvi agradable per al senyor Howard i la senyoreta Davis, en les mans dels quals la comèdia es desenvolupa extremadament bé."

## Repartiment

* Leslie Howard: Basil Underwood
* Bette Davis: Joyce Arden
* Olivia de Havilland: Marcia West
* Eric Blore: Digges
* George Barbier: William West
* Spring Byington: tia Ella Paisley
* Bonita Granville: Gracie Kane
* Georgia Caine: la Sra. Kane
* Veda Ann Borg: Elsie
* E.E. Clive: primer majordom
* Valerie Bergere: Madeleine
* Sarah Edwards: la Sra. Hinkle
* Thomas Pogue: M. Hinkle
* Grace Fields: la Sra. Babson
* Patrick Knowles
* Lionel Belmore
* Irving Bacon

## Referències

* ↑ Ringgol, Gene, 1994. Todas las películas de Bette Davis. RBA Editores, S.A., Barcelona. ISBN 84-47304-70-1. Pàgs. 66-67.
* ↑ Fragment d'un article del The New York Times recollit al llibre Todas las películas de Bette Davis de Gene Ringgol (RBA Editores, S.A., Barcelona, 1994, ISBN 84-47304-70-1. Pàg. 67).
# Mola de peix

Una mola de peix, o un banc, és un conjunt dens de peixos similars que neden amb una alta sincronització i de manera polaritzada.
És un comportament d'agregació de peixos de similar grandària i d'orientació, generalment nedant en la mateixa direcció. Aquestes conductes els porten beneficis, incloent defensa contra depredadors (millorant la seva detecció i diluint la possibilitat de captura), perfecciona l'èxit en la depredació i facilita l'aparellament. Una altra conseqüència beneficiosa és l'increment de l'eficiència hidrodinàmica.
Una característica del banc és la forta semblança entre els seus membres. Els peixos sembla que opten per integrar-se en una mola de peix per les seves característiques: grandària, tipus d'espècies, grandària corporal, salut dels seus membres i afinitat o parentiu.
Algunes qüestions d'estudi es refereixen a la conducta de grup, com la determinació de la direcció i sentit dels seus moviments. En el cas de moviments migratoris, molts dels seus membres sembla que sabessin on anar, però el comportament depredador és més problemàtic d'entendre. L'etòleg animal Stephan G. Reebs, escriu a Animal Behaviour que els bancs de Notemigonus crysoleucas (una forma de Cyprinidae) són liderats per un petit nombre d'individus experimentats.

## Vegeu també

* Eixam
# Proasellus alavensis

Proasellus alavensis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Guipúscoa i Àlaba (el País Basc).

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Henry, J. P. i Magniez, G., 2003. Isopodes Aselloides stygobies d"Espagne, III. - Le genre Proasellus: B- espèces anophthalmes. Beaufortia 53(6): 129-158.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ Nota sobre especies cavernícolas troglobias nuevas para la ciencia de cuevas de Gipuzkoa (País Vasco): addenda y estado de las investigaciones (castellà)
* ↑ Fernández, J., 2004. Noticia de nuevos táxones para la ciencia en el ámbito íbero-balear y macaronésico. Graellsia, 60(2): 217-243.
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)
# Josep Joan Alfonso i Villanueva

Josep Joan Alfonso i Villanueva (Vigo, Galícia, 8 de juliol de 1940 – Palma, 20 de novembre de 2008) fou un economista i polític mallorquí.

## Trajectòria

Era fill d'un antic militant d'Esquerra Republicana Balear. Passà la infantesa a Petra, va fer el batxillerat a Manacor, es graduà en magisteri a Palma el 1959 i es llicencià en ciències econòmiques a la Universitat de Barcelona en 1965. Allí conegué Narcís Serra i Pasqual Maragall i s'afilià al PSUC. Publicà articles d'economia a Diario de Mallorca i Serra d'Or.
El 1969, retornat a Mallorca, participà com a assessor en el IV Ple del Consell Econòmic Sindical de les Illes Balears, per al qual elaborarà el considerat Llibre Blanc de l'Hostaleria a les Illes Balears.
En 1976 es va afiliar al PSIB-PSOE, amb el qual fou escollit conseller del Consell Insular de Mallorca i diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1983, 1987 i 1991. El 1979-1980 formà part amb Félix Pons Irazazábal, Gregori Mir Mayol, Joan Ramallo Massanet, Bartomeu Colom Pastor i Miquel Alenyà Fuster de la comissió del PSIB-PSOE per elaborar un esborrany d'estatut d'autonomia balear.
De 1993 a 1995 fou portaveu del Grup Socialista al Parlament de les Illes. Entre 1981 i 1991 fou gerent de l'Empresa Municipal de Transports de Palma. El 1996 va impulsar l'Associació d'Antics Parlamentaris de les Illes Balears.

## Obres

* Anàlisis socieconómico de la hostelería en Baleares (1969)

## Referències

* ↑ Diputats al Parlament de les Illes Arxivat 2015-05-21 a Wayback Machine., II Legislatura
* ↑ Josep Joan Alfonso Villanueva a miquelcinema.blogspot