OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista d'obres de Picasso 1971–1973

Llista no raonada d'obres de Pablo Picasso realitzades entre 1971 i 1973. La llista és incompleta. Si us plau, ajudeu ampliant-la.
* Autoretrat amb llapis pastel de 1972 de Pablo Picasso-- Mougins, 30 de juny 1972
* Jove banyista amb pala de sorra (1971; col·lecció privada, França).

## Referències

* ↑ «Picasso, 1972». Arxivat de l'original el 2006-01-17. [Consulta: 15 abril 2011].
* «Metropolitan Museum of Art - Works of Art: Modern Art». [Consulta: 2 gener 2006].
# Southaven

Southaven és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del U.S. Census 2007 estimate tenia 44.076 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Southaven tenia 28.977 habitants, 11.007 habitatges, i 8.134 famílies. La densitat de població era de 331,2 habitants per km².
Dels 11.007 habitatges en un 36,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,1% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 26,1% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 32,5% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.691$ i la renda mediana per família de 52.333$. Els homes tenien una renda mediana de 36.671$ mentre que les dones 26.557$. La renda per capita de la població era de 20.759$. Entorn del 5,3% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Southaven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Southaven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Platja de Las Rubias

La Platja de Las Rubias es troba en el concejo asturià de Cudillero i pertany a la localitat de Villademar.

## Descripció

La platja té forma de petxina, una longitud d'uns 500 m i una amplària mitjana d'uns 20 m. Els seus accessos són molt difícils havent de lliscar-se pels penya-segats, bastant verticals, i amb necessitat d'utilitzar una corda en l'últim tram.
La platja, forma part de la Costa Occidental d'Astúries i està catalogada com a Paisatge protegit, ZEPA i LIC.
Per accedir a aquesta platja cal localitzar prèviament el lloc més proper que és el poble de Villademar. Para això cal desviar-se en la N 634, direcció Galícia, en el tram recte que condueix a Cudillero oest i en arribar a Villademar agafar un camí que és perpendicular i cap a l'esquerra a la direcció que es portava. A uns 150 m hi ha unes vies de tren i més endavant s'arriba a uns prats des d'on es veu la platja. Per veure-la millor cal caminar per a dalt dels penya-segats i cap a l'oest, prenent les precaucions necessàries de distància de seguretat a ells, uns 50 m. Aquest és el punt des d'on millor es veu la petxina. Hi ha una altra forma d'arribar a la platja que és des de la veïna Platja de la Corbera aprofitant la baixamar la qual cosa no està exempt de perill, ja que cal estar molt atent a la marea per no quedar tancat. Malgrat el que s'ha dit, no és recomanable descendir a aquesta platja.

## Referències

* ↑ «http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 21 març 2015].
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 123. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Southchase

Southchase és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 4.633 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Southchase tenia 4.633 habitants, 1.377 habitatges, i 1.218 famílies. La densitat de població era de 824,3 habitants/km².
Dels 1.377 habitatges en un 52,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 11,5% no eren unitats familiars. En el 7% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,52.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,8% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 37% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 4,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 61.707 $ i la renda mediana per família de 60.992 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.900 $ mentre que les dones 28.670 $. La renda per capita de la població era de 20.028 $. Entorn del 3,3% de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Southchase». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Southchase». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Canavaggia

Canavaggia (en cors Canavaghja) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 98 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 106 | 124 | 111 | 100 | 77 | 98 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Nicolas Ricci | DVD | |
# Unkei (cràter)

Unkei és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 121 km de diàmetre. Porta el nom de l'escultor japonès Unkei (c. 1148-1223), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Unkei». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 17 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Canavalia gladiata

Canavalia gladiata és una planta fabàcia domesticada. El seu llegum es fa servir com a verdura a l'interior de l'Índia central i el sud, però no es comercialitza. En idioma telugu se'n diu 'chamma kaya'
Els fruits es mengen com a verdura a Àfrica i Àsia.

## Referències

* ↑ Grubben, G.J.H. & Denton, O.A. (2004) Plant Resources of Tropical Africa 2. Vegetables. PROTA Foundation, Wageningen; Backhuys, Leiden; CTA, Wageningen.

## Enllaços externs

* PROTAbase on Canavalia gladiata Arxivat 2008-06-05 a Wayback Machine.
# World Trade Center Barcelona

El World Trade Center Barcelona (WTCB) és un complex d'oficines situat al moll de Barcelona del port Vell de Barcelona.

## Descripció

És un conjunt format per quatre edificis en forma de cercle, amb una plaça central de 2.500 m² on es troben l'àrea comercial i de restauració que donen servei als usuaris del complex. Aquestes quatre torres acullen les oficines de lloguer, el centre de congressos i l'hotel Grand Marina, de cinc estrelles GL, amb 291 habitacions.
El disseny del complex permet llogar oficines des de 40 fins a 3.000 m² en una única planta. La flexibilitat dels espais també és una característica del centre de congressos, ja que ofereix la possibilitat d'organitzar reunions de treball de 8 persones fins a grans actes amb capacitat per a 1.500 assistents.

## Edifici

Va ser projectat per l'arquitecte Henry N. Cobb i inaugurat el 22 de juliol del 1999.
El 2014, el Port de Barcelona va posar a la venda l'edifici.

## Referències

* ↑ «El World Trade Center Barcelona». Meet Barcelona.
* ↑ «El Puerto de Barcelona pone a la venta el World Trade Center». El País, 22-05-2014.

## Enllaços externs

* World Trade Center Barcelona - Lloc web oficial
# Platymantis mimica

Platymantis mimica és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Parker, F. 2004. Platymantis mimica. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Capadoci antic

* Aquest article tracta sobre el capadoci antic. Vegeu també el capadoci grec.
El capadoci antic és una llengua extingida parlada a la regió històrica de la Capadòcia, a l'Àsia Menor. Es tracta d'una llengua no classificada que podria ser una llengua indoeuropea del grup anatòlic, o una llengua emparentada amb el frigi. No es coneix cap text o inscripció escrita en aquesta llengua. Estrabó i Basili de Cesarea van argumentar que no es tractava de cap llengua grega.
Va acabar essent reemplaçat pel grec koiné, tot i que sembla que va sobreviure en alguns indrets fins, com a mínim, a finals del segle vi. El grec era la llengua dominant tant al Mediterrani com a l'Àsia menor, fins i tot més enlà de les fronteres de l'Imperi Romà; no bstant, la distribució lingüística a la part oriental era molt complexa, ja que hi cohabitaven diverses llengües que es van anar extingint. A més del capadoci, també hi havia el gàlata, una llengua celta introduïda pels gals al voltant del segle iii aC, el frigi o el pisidi.

## Referències

* ↑ Frank Trombley, Hellenic Religion and Christianization c. 370-529 2:120
* ↑ Mark Janse, "The Resurrection of Cappadocian (Asia Minor Greek)", ΑΩ International full text
* ↑ As referenced in Arnold Hugh Martin Jones, The Cities of the Eastern Roman Provinces, 1937, p. 430: Strabo, 12:1:2, Basil of Caesarea, de Spiritu Sancto 29, Migne, P.G. 32:208 "και Καππαδόκαι δε ούτω λέγομεν εγχωρίως"
* ↑ J. Eric Cooper, Michael J. Decker, Life and Society in Byzantine Cappadocia ISBN 0230361064, p. 14
* ↑ Miles, «Communicating Culture, Identity, and Power», p. 58; Treadgold, A History of the Byzantine State and Society, pp. 5-7.
# Coregonus hiemalis

Coregonus hiemalis és una espècie extinta de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes. Es trobava a Europa: llacs Bourget (França) i Léman (França i Suïssa). Fou introduït al llac Aiguebelette (França).

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* «Coregonus hiemalis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Heimersdorf

Heimersdorf (en alsacià Haimersdorf) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2005 tenia 645 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 431 | 463 | 463 | 447 | 573 | 627 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Materne Muller | |
| 2008- | Michel Desserich | |
# Can Fuster (Castellbisbal)

Can Fuster és un edifici de Castellbisbal (Vallès Occidental) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta rectangular cobert a dos vessants afrontat al carrer Bellavista amb cantonada al carrer Anselm Clavé, de planta baixa i tres pisos. La façana principal està coronada per un front esglaonat amb una peça central on hi ha un rellotge de sol al mig. La façana està marcada pels eixos verticals de les tres obertures situades a la primera i segona planta amb balcons amb barana de ferro treballada al primer pis, però llisa al segon. L'últim pis, sota coberta, té una obertura formada per un triple finestral amb cadascuna de les obertures acabades per un arc de mig punt molt estret i una barana de ferro treballada.

## Referències

* ↑ «Can Fuster». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 1r abril 2019].
# Southbridge (Massachusetts)

Southbridge és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2000 tenia 17.214 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Southbridge tenia 17.214 habitants, 7.077 habitatges, i 4.522 famílies. La densitat de població era de 326,4 habitants/km².
Dels 7.077 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,6% hi vivien parelles casades, en un 15,5% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.913 $ i la renda mediana per família de 41.863$. Els homes tenien una renda mediana de 36.008 $ mentre que les dones 25.685$. La renda per capita de la població era de 18.514$. Entorn del 13% de les famílies i el 15,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Southbridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Southbridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Onoz (Jura)

Onoz és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 82 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Onoz era de 82 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 20 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 12 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 61 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 19 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 54 eren cases i 7 eren apartaments. Dels 39 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris i 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 8 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Onoz el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 33 eren actives i 8 eren inactives. De les 33 persones actives 30 estaven ocupades (19 homes i 11 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 8 persones inactives 3 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Onoz a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Onoz a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Ostmark

«Ostmark» té aquests significats:
Ostmark és un terme alemany que literalment significa "marca oriental". El concepte es pot aplicar a territoris o a monedes:
# El Príncep de la Boira

El Príncep de la Boira és una novel·la juvenil de misteri escrita per l'escriptor barceloní Carlos Ruiz Zafón i publicada el 1993 en castellà (títol original, El príncipe de la niebla) per l'Editorial Planeta. Traduïda al català, narra els descobriments sobre la fosca història darrere la família Fleischmann i el naufragi del vaixell Orpheus. L'obra va guanyar i va estar nominada a diversos premis literaris tals com el Premi Edebé de 1993.

## Sinopsi

Aquest llibre tracta, d'una família que es muda de casa, que pertanyia a la família Fleischmann i allà van ser molt feliços i també molt tristos, la senyora Fleischmann no podia concebre un fill, però en arribar a aquella casa miraculosament es va quedar embarassada, aquell nen es va dir Jacob i va ser l'alegria de la casa fins que als nou anys va morir ofegat a la badia del poble. Poc després el senyor Fleischmann, va morir i els advocats de la família van vendre aquella casa als Carver, els protagonistes de la història. Només arribar, Max Carver coneix a un nen del poble en Roland, que viu amb el seu avi adoptiu, ja que els seus pares van morir en un accident de cotxe. Darrere de la casa dels Carver, en Max descobreix un jardí d'estàtues molt curiós on està representat un circ amb tots els seus personatges col·locats amb una forma molt estranya (una estrella envoltada per un cercle) que li sembla molt estrany i que va investigant-ho fins que descobreix que l'avi d'en Roland, va estar pujat a un vaixell, l'Orpheus que va naufragar a les costes del poble i a aquell naufragi van morir tots els tripulants a excepció d'ell, a aquest vaixell també viatjava el doctor Caín, que era un mag que li havia causat moltes desgràcies a en Víctor Kray, va matar a un amic seu i es volia apoderar d'en Jacob Fleischmann com a tracte amb el seu pare, a canvi de l'amor de l'Eva Gray. Aquella història li va causar curiositat i va decidir mirar uns vídeos que hi havia a casa seva d'en Jacob Fleischmann i va observar que el pallasso del jardí d'estàtues estava en una posició diferent a la que ell havia vist i que al seu costat estava el mateix gat que la seva germana Irina havia trobat a l'estació el dia que van arribar, a aquell vídeo, també va descobrir, que en Jacob Fleischmann i el seu amic Roland, eren la mateixa persona. Llavors, l'Orpheus surt de l'aigua manejat pel doctor Caín, que agafa l'Alícia, i com el Roland està enamorat, la va a buscar i llavors, el doctor Caín el rapta i mai més el tornen a veure, llavors el doctor Caín ja s'havia saldat el seu deute.

## Referències

* ↑ «Tertúlies literàries: La sombra del viento de Carlos Ruiz Zafón». Biblioteca Central Tecla Sala. Ajuntament de l'Hospitalet de Llobregat, 2004.

## Enllaços externs

* http://miguellorca.blogspot.com.es/
* http://es.shvoong.com/books/children-and-youth/1755421-el-principe-la-niebla/ Arxivat 2012-04-29 a Wayback Machine.
* http://www.carlosruizzafon.com/novelas/el-principe-de-la-niebla.php
# Hartwall Original Long Drink

Hartwall Original Long Drink és una marca de lonkero produïda per la cerveseria finlandesa Hartwall.

## Història

Hartwall va produir per primera vegada lonkero el 1952 i l'ha comercialitzat sota la marca Original Long Drink des de 1995. De 1979 a 1994, les cerveseries Mallasjuoma i Sinebrychoff van produir Gin Long Drink per a Alko, l'empresa estatal de begudes alcohòliques. La beguda es produeix segons la recepta original a partir de ginebra finlandesa, aigua i suc d'aranja. La ginebra es destil·la específicament per a Hartwall, i tots els seus ingredients es cullen a mà per garantir la millor qualitat possible. El grau alcohòlic de la beguda és del 5,5%, tot i que també hi ha una versió més lleugera amb un 2,6% d'alcohol, una versió Strong amb un 7,5% d'alcohol i una versió sense alcohol.
Hartwall Original Long Drink es va desenvolupar originàriament per als Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 de Hèlsinki. La intenció era produir la beguda només durant els Jocs Olímpics, però a causa que la beguda es va popularitzar la producció ha continuat fins avui. Paral·lelament, va néixer a Finlàndia una nova classe de begudes col·loquialment anomenades lonkero (de l'anglès long drink), que literalment significa «tentacle» en finès. Al començament hi havia dos sabors: Gin Long Drink fet amb ginebra i suc d'aranja i Brandy Long Drink fet amb brandi i Pommac (una beguda de fruites de la marca danesa Carlsberg). La producció de Brandy Long Drink va finalitzar a la dècada del 1970, tot i que la beguda va tornar a produir-se el 2009.
Des dels anys 2000 han aparegut nous sabors: nabiu, llima, grosella negra, llimona i taronja, que es poden reconéixer pel mateix disseny de la llauna però amb diferents colors. La variant de llima es fa amb vodka, les altres variants són amb ginebra com la variant original.

## Referències

* ↑ «Erehdys? 21 vuotta sitten myynnistä vedetty suosikki palaa markkinoille» (en finès), 05-01-2016. [Consulta: 17 abril 2023].
* ↑ «Lonkerotölkkien samankaltainen ulkoasu hämännyt kaupoissa - ”Uusi ulkoasu on jo suunniteltu”» (en finès). [Consulta: 17 abril 2023].
* ↑ Hietaneva, Panu: Kultainen lonkero on täällätaas. Helsingin Sanomat Nyt supplement 10 July 2009, p. 21.
# Álvaro Fernández de Miranda

* Per a altres significats, vegeu «Álvaro Fernández (desambiguació)».
Álvaro Fernández de Miranda del Llano Ponte y Vives (Oviedo, 1855 – 1924) fou un escriptor, polític asturià, i pel seu matrimoni, Vescomte de Campo Grande.
Nascut a Oviedo, fou fill del general Pablo Fernández de Miranda y Llano Ponte i de Raimunda Vives y Amat. Estudià batxillerat a Barcelona i una vegada acabat es traslladà a Oviedo per estudiar Dret en la universitat on es llicencià. En aquesta època començà a col·laborar amb diferents periòdics com La Voz de Asturias, Revista de Asturias o Ecos del Nalón sota el pseudònim de Lávaro.
S'inicià en la política deixant enrere la literatura i va ser elegit diputat provincial per Avilés-Pravia (1891-1894). El 1916 fundà la Lliga Regionalista Àstur, un partit polític de caràcter regionalista.

## Obra

Si bé va néixer a Oviedo, Fernández Miranda va viure gran part de la seva vida a Grado a causa de les possessions de la família en el consejo asturià. D'aquesta forma, va dedicar gran part del seu treball com a historiador al consejo i així l'any 1907 va veure la llum el seu llibre Historia de Grado y su concejo.
La seva obra està composta per:
* Historia de Grado y su concejo (Madrid, 1907)
* La Junta General de Principado de Asturias: Bosquejo histórico (Oviedo, 1916).
* «Guerras astúrico-cantábricas», a Revista de Asturias. (Oviedo, 1879)
* El Vizconde de Campo Grande (Oviedo, 1924).
* Epígraf de Grado a l'obra Asturias d'Octavio Bellmunt i Fermín Canella.
* Doctrina asturianista, en col·laboració amb Ceferino Alonso Fernández i José González.

## Premis i reconeixements

* Va obtenir la Gran Creu del Mèrit Militar. Va pertànyer a la Reial Acadèmia de la Història.