OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni Utrillo Viadera

Antoni Utrillo Viadera (Barcelona, 27 de març de 1867 - Barcelona, 8 d'octubre de 1944) fou un dibuixant català que es dedicà a la il·lustració de llibres per a infants i col·laborà a la revista infantil TBO.
Fill de Ventura Utrillo i Riu natural de Tremp i de Beneta Viadera i Pagès (filla d'Antoni Viadera i Surreu). Es va casar amb Adela Raymat i Barcino i varen ser pares de Maria (1893), Montserrat (1897), Gilbert (1899), Jordi (1904) i Maria Lluïsa (1911) Utrillo i Raymat.
Format a Llotja, amb Antoni Caba, el 1886 fou pensionat a París per a una ampliació d'estudis. En els seus principis artístics va pintar quadres d'assumpte religiós i retrats. Després es va dedicar al cartellisme i a la decoració d'interiors i d'establiments comercials. Promotor del Cercle Artístic de Sant Lluc, en formà part de la primera junta directiva.
Fundà i dirigí la litografia Utrillo & Rialp, i col·laborà a les revistes Hispania, ¡Cu-Cut! i Bella Terra.
El seu dibuix a la ploma es caracteritza per una factura realista amb referències a la il·lustració costumista de principis del segle xx.

## Referències

* ↑ «esquela». La Vanguardia, 17-10-1944, pàg. 11.
* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 207. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona. registre de naixements. Any 1867. Llibre 2. Foli 10. Registre núm.1631.

## Bibliografia

* Mendoza, Cristina. Ramon Casas, Retrats al carbó. Sabadell: Editorial AUSA, 1995, p. 282pp. (catàleg). ISBN 84-8043-009-5.
* Mas i Peinado, Ricard: Els artistes catalans i la publicitat (1888-1929). Parsifal Edicions, Barcelona, 2002. ISBN 84-95554-16-X, plana 38.
# Resolució 2083 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2083 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 17 de desembre de 2012, juntament amb la Resolució 2082. El Consell va dedidir mantenir vigents les sancions vigents contra persones i organitzacions associades a la xarxa terrorista Al Qaeda: congelació d'actius, prohibició de viatjar i embargament d'armes, alhora que ampliava 30 mesos el mandat de l'ombudsman creat en 2009 per tractat les sol·licitud de supressió de la llista i de l'equip de verificació d'aplicació de les sancions. També es van perfeccionar els procediments pels quals s'incloïa determinades persones a la llista.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC adopts resolution refining separate regimes governing sanctions against Al-Qaida, Taliban», 17-12-2012.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Antoni Valls Julià

Antoni Valls Julià, natural de Gandesa i instal·lat a Reus en la seva joventut, va ser farmacèutic i alcalde de Reus
Llicenciat en Farmàcia i de família ben situada a Gandesa, va ser un dirigent dretà d'aquella comarca. Durant la República s'afilià a Acción Popular, el partit de Gil Robles. Detingut a primers de 1934 per les seves activitats dretanes, recuperà protagonisme amb la repressió dels fets d'octubre. Amb la derrota de les dretes a les eleccions de 1936, s'apropà a la Falange. El juliol de 1936 era a Madrid, i es va refugiar en una ambaixada, ja afiliat a la Falange. Retornat a Catalunya es dedicà a la gestió del seu nombrós patrimoni i al comerç del vi. Va accedir a l'alcaldia de Reus amb el suport de Serrano Súñer, de qui era amic personal. Va ser el primer alcalde que compartiria el càrrec amb el de cap local del Movimiento. Valls va ser Procurador a Corts a la Primera Legislatura de les Corts Espanyoles, nomenat per la Diputació de Tarragona en representació dels municipis de la província.
Durant el seu mandat es va fer la primera "Fira de Mostres" a Reus (1942), es va reobrir "El Círcol", una entitat recreativa que va tenir els locals requisats fins al 1945. Es va començar la reconstrucció urbanística de la ciutat i a través del Instituto Nacional de la Vivienda, van començar a construir-se les Cases Barates. També es va regularitzar la situació del ferrocarril i es va començar a construir el Mercat Central. El 18 de desembre de 1947 va presentar la dimissió per tensions reiterades amb el governador civil de la província. Va ser substituït l'endemà per Pere Miralles Casals. Més endavant, a finals dels anys seixanta, va ser president del Col·legi de Farmacèutics de Madrid.

## Referències

* ↑ Duch, Montserrat. Reus sota el primer franquisme 1939-1951. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1996, p. 195-198.

## Enllaços externs

* Índice histórico de Diputados
# Fraret crestat

El fraret crestat (Fratercula cirrhata) és un ocell marí de la família dels àlcids (Alcidae).

## Morfologia

* És un fraret de mida mitjana, amb una llargària d'uns 40 cm i un pes de 750 g.
* En plomatge d'estiu és negre per sobre i marró grisenc per sota. Front i galtes blanques. Llargs plomalls grocs per darrere de l'ull, cauen pel costat del cap.
* Bec gran, triangular, aplanat lateralment, vermell en la punta i groc verdós a la base. Anell ocular vermell. Pell nua vermella a la comissura del bec. Potes vermelles.
* En hivern esdevé de color molt més apagat. El bec, mol menys menut, és blavós a la base i vermell a la punta. Sense plomes blanques o grogues al cap.

## Hàbitat i distribució

D'hàbits pelàgics i costaners, cria en caus a turons rocosos i illes del Pacífic Septentrional, a la península de Txukotka, Krai de Primórie, Sakhalín, nord del Japó i illes Kurils i del Comandant, illes Diomedes, oest i sud d'Alaska, illes Aleutianes i a la llarga de la costa fins a les illes Farallon, properes a Califòrnia. En hivern es dispersen pel Pacífic Septentrional.

## Referències

* ↑ el fraret crestat a CERCATERM Rev. 11/11/2011 (català)
# Antiga fàbrica Arrahona

L'Antiga fàbrica Arrahona és una obra racionalista de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici industrial dedicat a la manufactura dels plàstics, format per un gran bloc central de volumetria cúbica, per on es produeix l'accés i dues naus laterals de planta baixa i pis. El material fet servir en la construcció és el formigó, les façanes són planes i tenen les finestres apaïsades, el bloc d'accés però és monumentalista, amb unes grans columnes a doble alçada que emmarquen l'entrada. Les pendents de la teulada no són visibles des de carrer i dona la impressió d'una coberta plana. El conjunt té una superfície de 3.900m² i es troba separat de l'alineació del carrer a través d'un pati.

## Referències

* ↑ «Antiga fàbrica Arrahona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Antiga fàbrica Arrahona Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Resolució 2089 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2089 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 24 de gener de 2013. Després de reafirmar totes les resolucions sobre el conflicte de Xipre, el Consell va ampliar el mandat de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) durant sis mesos més fins al 31 de juliol de 2013. alhora que es demanava als turcoxipriotes que restablissin l'statu quo a Strovilia.
La resolució fou aprovada per 14 vots contra cap en contra i l'abstenció de l'Azerbaidjan, qui tot i que havia insistit en la renovació del mandat, considerava que no s'havia tingut en compte els seus comentaris durant les negociacions sobre el text.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC extends mandate of peacekeeping force in Cyprus until 31 july 2013», 24-01-2013.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Clive Phillipps-Wolley

Clive Phillipps-Wolley, del seu nom vertader Edward Clive Oldnall Long Phillipps (Wimborne, 3 d'abril de 1853 - 8 de juliol de 1918) va ser un escriptor anglès que es feu famós per les seves descripcions de pobles del Caucas.

## Biografia

Edward Clive Oldnall Long Phillipps va nàixer el 1853 al si d'una família modesta, el seu pare era un mestre d'escola pública de poble. Tot i això, la seva família tenia certs vincles amb Lord Robert Clive, que fou fet cavaller per mor dels seus èxits militars i administratius quan els britànics decidiren d'apoderar-se del Bengala durant el segle xviii. Clive feu estudis de dret. La seva afició de caçador i les seves narracions li van fer guanyar l'estima del president estatunidenc Theodore Roosevelt. Va visitar diverses regions del Caucas, com ara Svanètia, que descrigué en dos llibres publicats durant els anys 1880 (Sport In The Crimea And Caucasus i Savage Svanetia)
Es va casar amb Janie Fenwick quan aquesta només tenia 16 anys i tingueren quatre fills: Maude, Margaret, Clive Jr. i Judith. Després de diverses visites al Canadà, va decidir d'instal·lar-se a Victoria (Colúmbia Britànica) el 1890. El seu fill Clive Jr. va morir el 1914 quan començà la Primera Guerra Mundial a bord de l'H.M.S. Hogue que va sotsobrar, només uns quants dies després que Anglaterra va declarar la guerra a Alemanya. El 1915, arran de la seva feina amb la Navy League i el seu patriotisme, fou ennoblit i esdevingué doncs Sir Clive Phillipps-Wolley. El 1917 publicà Songs from a Young Man's Land, una obra poètica dedicada al seu fill difunt.
Clive Phillipps-Wolley va morir quan tenia 65 anys a conseqüència d'una hemorràgia cerebral, el 8 de juliol de 1918. Va ser enterrat al cementeri de l'església anglicana de Sant Pere a Duncan.

## Obres
### Narracions

* Sport In The Crimea And Caucasus (1881)
* Savage Svanetia (1883)
* The Trottings Of A Tenderfoot: A Visit To The Columbian Fiords And Spitzbergen (1884)
* My Soldier's Keeper (1888)
* A Sportsman's Eden (1888)
* Gold, Gold In Cariboo! A Story Of Adventure In British Columbia (1894)
* One Of The Broken Brigade (1897)
* The Chicamon stone (1900)
* The remittance man (1900)

### Poesia

* Songs Of An English Esau (1902)
* Songs From A Young Man's Land (1917)

## Referències

* ↑ Biografia de Clive Phillips-Wolley a ABC Bookworld
* ↑ Biografia de l'autor a ABC Bookworld
# Resolució 544 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 544 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 15 de desembre de 1983, va assenyalar un informe del Secretari General de les Nacions Unides que, a causa de les circumstàncies actuals, la presència de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) continuava sent essencial per a un acord pacífic. El Consell va expressar el desig de totes les parts de donar suport a l'acord de deu punts per a la represa de les converses intercomunitàries i va demanar al Secretari General que tornés a informar abans del 31 de maig de 1984 per seguir l'aplicació de la resolució.
El Consell va reafirmar les seves resolucions anteriors, inclosa la resolució 365 (1974), va expressar la seva preocupació per la situació, va instar les parts implicades a treballar juntes per la pau i una vegada més va estendre l'estacionament de la Força a Xipre, establerta a la Resolució 186 (1964), fins al 15 de juny de 1984.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 501 a la 600 (1982 - 1987)
* Línia Verda (Xipre)
* Invasió turca de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Sant'Angelo di Brolo

Sant'Angelo di Brolo (sicilià Sant'Àncilu di Brolu) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2008 tenia 3.435 habitants. Limita amb els municipis de Brolo, Ficarra, Gioiosa Marea, Librizzi, Montagnareale, Piraino, Raccuja, San Piero Patti i Sinagra.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Basilio Caruso | Llista cívica |
# Dioníssios Solomós

Dioníssios Solomós (en grec: Διονύσιος Σολωμός; nascut a l'illa de Zacint el 1798 i mort a Corfú el 1857) fou el poeta grec més important del segle xix i és considerat a Grècia el creador de la llengua poètica moderna.
Després de formar-se a Itàlia i d'escriure durant un temps poemes exclusivament en italià, va decidir abocar-se al cultiu de la llengua popular grega, amb la intenció de fer-ne un vehicle de la més alta expressió poètica. Es tractava d'una tasca molt difícil, ja que, d'una banda, la formació de Solomós era exclusivament italiana i clàssica i, de l'altra, en aquella època hi havia pocs models literaris grecs en què pogués inspirar-se.
La poesia de Solomós està molt marcada per la lluita d'alliberament nacional (l'alçament grec contra la dominació otomana havia esclatat el 1821). Una de les seves obres de jovenesa més conegudes és justament l'Himne a la llibertat, un cant a la lluita per la independència, que el va fer immediatament famós.
Els seus poemes de maduresa (El cretenc, Els lliures assetjats, El tauró) són tots fragmentaris, però demostren un domini excepcional de la llengua poètica i un gust per l'experimentació lingüística absolutament modern.
També va escriure textos en prosa en italià i en grec, entre els quals destaquen el Diàleg i La dona de Zante.

## Traduccions al català

* 1897 – Solomós, Dionissios. «Himne a la llibertat». Traducció d'Antoni Rubió i Lluch. La Veu de Catalunya, (14-03-1897): 90 (les quatre primeres estrofes).
* 1988 – (Diversos autors). Set poetes neogrecs. Antologia. Traducció de Carles Miralles i Montserrat Camps (inclou poemes de Solomós). Les millors obres de la literatura universal / Segle XX, nº25. Barcelona: Edicions 62, 1988.

## Referències

* 1 2 Joaquim Gestí Bautista. Traduccions catalanes de literatura neogrega (1881-2003). Quaderns. Revista de traducció, 11 2004 (pàgs. 171-174)
* ↑ «Traduccions al català. Cercador de llibres». Associació Catalana de Neohel·lenistes. Arxivat de l'original el 13 de gener 2015. [Consulta: 13 gener 2015].
# Barbus apleurogramma

Barbus apleurogramma és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Uganda (llacs Victòria i Edward), Ruanda, Burundi (llac Kivu) i Tanzània.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbus arambourgi

Barbus arambourgi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Etiòpia.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gorgia

La gorgia toscana (literalment, gola toscana) és un fenomen fonètic que consisteix en l'aspiració de les consonants oclusives sordes intervocàliques que s'ha produït al dialecte toscà de la llengua italiana en la seva evolució des del llatí, possiblement per influència del substrat etrusc.
* [k] → [h]
* [t] → [θ]
* [p] → [ɸ]
* [g] → [ɣ]

## Referències

* ↑ «Gorgia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Borrelli, Doris Angel. «Lenition». A: Raddoppiamento Sintattico in Italian: A Synchronic and Diachronic Cross-Dialectical Study (en anglès). New York City: Routledge, 2013, p. 62.
* ↑ Gianfranco Contini, Per un'interpretazione strutturale della cosiddetta «gorgia» toscana, «Boletim de Filologia» XIX (1960), pp. 263-81
# Gorges del Segre

Les Gorges del Segre és un congost del riu Segre en el terme comunal de Llo, de la comarca de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
Estan situades a la zona central - septentrional del terme de Llo, bastant a prop al sud del poble d'aquest nom.
Malgrat ser un indret poc conegut, és objecte de freqüents rutes d'excursionisme i de bicicleta tot terreny.

## Referències

* ↑ Les Gorges del Segre en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Les Gorges del Segre a Wikilock
* ↑ Les gorges a la web de la UECCornellà

## Bibliografia

* Becat, Joan. «80 - Llo». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Broch i Guimerà, Manuel; Gregori i Pons, Francesc Xavier. El Massís del Canigó: Carançà - Mentet - Costabona (Excursions amb esquís). Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000 (Guies del Centre Excursionista de Catalunya). ISBN 84-8415-199-9.
* Gel, Carles. 30 ascensions a peu per la Catalunya Nord. Valls: Cossetània Edicions, 2004 (Azimut, 64). ISBN 84-9791-055 - 9.
* Guasch i Terré, Oriol. En BTT per l'Alta Cerdanya i el Capcir. Valls: Cossetània Edicions, 2005, p. 43-48 (Azimut, 72). ISBN ISSN 1243-2032.
* Nuet i Badia, Josep. Núria-Puigmal-Cambradase: Guia d'excursions i travessies. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1999. ISBN 84-96035-12-3.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Llo». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Les Gorges del Segre, en BTT, a Youtube
# Gorgió

Gorgió (en llatí Gorgion, en grec antic Γοργίων) era, segons Xenofont, fill de Gòngil d'Erètria i d'Hel·les que va viure als segles V aC i IV aC.
Gòngil d'Erètria havia rebut un districte a Mísia com a pagament del rei Xerxes I de Pèrsia per la seva traïció. Per les dates sembla més probable que Gorgió fos no un fill sinó un net de Gòngil, i governava encara el mateix districte, junt amb el seu germà, anomenat també Gòngil, quan hi va passar Tibró d'Esparta el 399 aC mentre anava a Àsia en ajut dels jònics contra Tisafernes). El districte estava format per quatre ciutats: Gambrion, Palaegambrion, Myrina i Grynion, i els dos germans les van rendir al general espartà.

## Referències

* ↑ Gorgion a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 285

## Enllaços externs

* Xenofont Obres completes (anglès)
# Banda de Música de Llucmajor

La Banda de Música de Llucmajor és una banda de música creada a Llucmajor (Mallorca) l'any 1842, essent una de les més antigues de Mallorca.
La Banda de Música de Llucmajor participa en tots els actes públics i festes de Llucmajor, a més de realitzar una sèrie de concerts durant l'any. Actualment ben consolidada, ha aconseguit, amb l'esforç dels seus músics i els seus directors titulars, un considerable prestigi. Ha actuat arreu de Mallorca i València i ha participat en les Trobades de Bandes i a diversos Festivals. En aquests moments està formada per uns 60 músics. Els dies de la festivitat de Santa Càndida i Sant Miquel sonen la música dels cavallets cotoners de Llucmajor.

## Història

A finals del segle xix existien a Llucmajor dues Bandes de Música dirigides per Gabriel Bardera i Rafel Rubí, respectivament. A principis del segle XX arribaren a coexistir quatre formacions musicals patrocinades pels partits polítics: la dels conservadors, dirigida per Antoni Jordi; la dels liberals, sota la batuta de Damià Font; la dels marxistes amb Miquel Tomàs al capdavant; i la dels socialistes dirigida per Miquel Ballester. El 1921 les quatre bandes s'uniren durant la II República, i en fou el director Antoni Sastre, a qui substituí l'any 1936 Damià Font, que dirigí la banda durant els següents vint anys. Fou els anys seixanta quan la banda perdé nombrosos músics i quasi desaparegué. El 1970 es reorganitzà amb la direcció de Julià Jordi. Durant aquests anys, gràcies a Guillem Tomàs, s'organitzà l'Escola de Música perquè servis a la banda de planter. Als anys 70 suposaren una nova era per la Banda de Música de Llucmajor que evolucionà i progressà en tècnica i qualitat. El seu director titular des de l'any 1976 fou Vicenç Castellano, nascut a Benissano (València). Des del mes de juny de 2004 fins a finals de l'any 2009 dirigí la banda Josep M. Borràs Sbert, professor de trombó del Conservatori Superior de Música de les Illes Balears. El gener de 2010 és nomenat director titular, el músic Joan Ramon Xamena Vidal, trompa natural del Joch de Ministrils del Consell de Mallorca, membre de 5deBrass Quintet, professor de Trompa del Conservatori Superior de Música de les Illes Balears.
El mes de setembre de l'any 2007 l'Ajuntament de Llucmajor li concedí "l'Espigolera", màxima distinció que atorga l'Ajuntament. El 2011 el prestigiós compositor de banda holandès Jacob de Haan compongué una peça titulada "Sa Música" dedicada a la Banda de Música de Llucmajor i que fou estrenada pel mateix de Haan a Llucmajor.

## Referències

* 1 2 3 Arxivat 2014-10-12 a Wayback Machine.| Federació balear de bandes de música i associacions musicals
* ↑ "Els Cavallets Cotoners" al blog "Llucmajor"
* ↑ «´´Sa Música´ de Llucmajor se tocará en muchísimos países de todo el mundo´». Diario de Mallorca, 09-10-2011. [Consulta: 7 octubre 2014].