OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Saint-Rémy-la-Calonne

Saint-Rémy-la-Calonne és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 70 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Rémy-la-Calonne era de 70 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 41 habitatges eren cases. Dels 29 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 8 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Rémy-la-Calonne el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 35 eren actives i 14 eren inactives. De les 35 persones actives 28 estaven ocupades (16 homes i 12 dones) i 7 estaven aturades (1 home i 6 dones). De les 14 persones inactives 4 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Saint-Rémy-la-Calonne hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Rémy-la-Calonne a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Rémy-la-Calonne a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Ayr (desambiguació)

«Ayr» té aquests significats:
* Ayr, ciutat escocesa capital de South Ayrshire
* Ayr (Nebraska)
* Ayr (Dakota del Nord)
* Aïr, massís triangular del nord de Níger.
# Callistemon viminalis

Callistemon viminalis és una espècie de planta de la família de les Mirtàcies que es distribueix per Nova Gal·les del Sud i Queensland a Austràlia, en concret es troba de manera natural a la costa est d'Austràlia des del cap de York fins al nord-est de Nova Gal·les del Sud. És un arbre perenne que es troba en sòls fèrtils ben drenats, al llarg de cursos d'aigua. És una espècie de la que s'usa la fusta per a fer estris.

## Descripció

Es tracta d'un arbust o un petit arbre de fins a 8 m d'alçada. També s'han registrat exemplars més grans de fins a 18 m d'alçada.
Les fulles són lanceolades de 3-6 mm d'ample per 40-70 mm de llarg, però les formes del nord tenen una fulla de forma més el·líptica.
Les flors es presenten en espigues de 40-150 mm de llarg amb estams vermells prominents de 15-25 mm de llarg. Els pètals són de color verdós o pàl·lid, minúsculs, discrets i en alguns casos caducifolis. L'època màxima de floració és a finals de la primavera i és comú que l'espècie floreixi a la primavera i la tardor o tingui un petit nombre de flors durant tot l'any.
Els fruits fan 5-6 mm de diàmetre i la llavor es manté durant unes quantes temporades. Un nou creixement emergeix dels extrems de la inflorescència i les fulles joves tenen pèls de color bronzejat.

## Cultiu

Callistemon viminalis és extremadament adaptable en cultiu. Per obtenir uns resultats òptims, s'ha de plantar en sòl humit i ben drenat a ple o parcial sol. L'espècie és susceptible a danys per gelades i creixerà en sòls gruixuts d'aigua en situacions ombrívoles humides o fins i tot en climes on hi ha prou reg suplementari.
És una espècie valuosa en el paisatgisme, sent útil com a planta pantalla, en el control de l'erosió o com a exemplar o arbre de carrer.

## Referències

* ↑ «Callistemon viminalis» a EOL. Data consulta: 31 de març de 2014.

## Enllaços externs

* New South Wales Flora Online: Callistemon viminalis per R. D. Spencer & P. F. Lumley, Royal Botanic Gardens & Domain Trust, Sydney, Australia.
* «Callistemon viminalis». Australian Plant Name Index (APNI), IBIS database. Centre for Plant Biodiversity Research, Australian Government.
# Junior (desambiguació)

«Junior» té aquests significats:
* Júnior, abreujat jr, de dues parents amb el mateix nom i cognom, dit del més jove.
* Júnior, categoria d'esportistes d'edat entre 18 i 21 anys
* Junior, al catolicisme: monje jove sotmès al guiatge d'un prefecte
* Junior, pel·lícula estatunidenca dirigida per Ivan Reitman, estrenada el 1994.
* Corporación Popular Deportiva Junior, club colombià de futbol conegut també com a Junior.
* Junior, població de l'estat de Virgínia de l'Oest, als EUA.
* Junior, marca amb què l'empresa catalana RE.I.NA. comercialitzà diversos microcotxes a la dècada de 1950.
* Bultaco Junior, model de motocicleta fabricat per Bultaco de 1966 a 1976.
# Sin la sonrisa de Dios

Sin la sonrisa de Dios és una pel·lícula espanyola en blanc i negre del 1955 dirigida per Juli Salvador i Valls amb guió basat en una novel·la de José Antonio de la Loma i protagonitzada per Conrado San Martín. Està ambientada al barri del Raval de Barcelona.

## Sinopsi

Francisco Martín Segura, àlies "Piquín", forma part d'una banda del Raval de Barcelona, un barri marginal. És un noi conflictiu i buscaraons, raó per la qual és a punt de ser expulsat de l'escola. Tanmateix, tot canvia quan hi arriba un nou professor anomenat Ponce que hi vol aplicar noves tècniques d'ensenyament. Després de descobrir que en realitat els nois tenen bon cor, intenta oferir-los un entreteniment aprofitant la seva passió pel futbol. aleshores encarrega a Piquín que sigui el seu secretari i organitzi l'equip de l'escola.

## Repartiment

* Conrado San Martín ... Ponce
* Pedro Porcel ... Francisco
* Julia Caba Alba... Encarregada d'Esperanza
* Olvido Rodríguez ... Pepi
* Beni Deus ... Miguel
* José Moratalla ... Piquín
* Rafael Bardem ... Director del col·legi
* Nicolás D. Perchicot ... Don Nicolás
* Ramon Martori i Bassets ... Director acadèmia
* Jesús Colomer ... Amic de Piquín
* José Rivelles ... Julio
* José Manuel Pinillos ... Vicente
* Enric Borràs ... Cambrer

## Recepció

El guió de la pel·lícula va rebre un premi als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1954.

## Referències

* ↑ Sin la sonrisa de Dios a filmoteca.cat
* ↑ Sin la sonrisa de Dios a sensacine.com
* ↑ Concesión de los premios Cinematográficos del Sindicato Nacional del Espectáculo, ABC, 30 de gener de 1955

## Enllaços externs

* Clip de la pel·lícula a YouTube
# Carrer Nou

«Carrer Nou» té aquests significats:
* Carrer Nou de Figueres
* Carrer Nou (Perafort)
* Carrer Nou de la Pobla de Carivenys
* Carrer Nou (Sant Llorenç Savall)
# Sokhariova

Sokhariova (en rus: Сохарёва) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 15 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Llúgols

Llúgols (['ʎuɣuls] és un poble de la comuna de Rià i Cirac, a la comarca nord-catalana del Conflent.
És a l'esquerra de la Tet, a l'extrem nord-oest de la comuna, al Pla de Vall en So.

## Etimologia

Joan Coromines explica que el nom d'aquest poble procedeix del diminutiu del mot llatí lūcus, clos de bosc consagrat a una divinitat, en la forma lucǔlus, que significava concretament bosc sagrat.

## Història

El lloc de Llúgols està documentat des del 977, quan Sant Miquel de Cuixà hi tenia un alou. Aquest monestir va tenir la senyoria del lloc des del 1300 fins a la fi de l'Antic Règim.En aquesta mateixa època està documentada una família amb el cognom de Llúgols: Arnau de Llúgols, citat el 1189.

## Geografia

Llúgols és al nord-oest del terme comunal, al capdamunt del Còrrec de Llúgols, afluent per l'esquerra del Callau. És un poble en part despoblat, tot i que conserva algunes cases habitades, sobretot en etapes estacionals. Té l'església, antigament parroquial, de Sant Cristau, o Cristòfol. S'hi conserven les cases de Can Llinarès i Can Monells, i els antics noms d'altres cases: Can Delcamp, Can Lacroix, Can Maria, Can Pagès i Can Roger. Hi ha algunes restes del Castell de Llúgols.
Llúgols tenia un petit veïnat, Llúgols de Dalt, al nord-oest, prop del qual hi havia l'església romànica, ara en ruïnes, de Sant Sadurní d'Eroles.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «132 - Rià i Cirac». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-El Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Coromines, Joan. «Llúgols». A: Onomasticon Cataloniae: Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i la Caixa, 1996 (Onomasticon Cataloniae, V L -N). ISBN 84-7256-844-X.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Rià». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Coromines, 1996.
* ↑ Llúgols en els ortofotomapes de l'IGN
# Mola de la Torre

La Mola de la Torre és un cim de 299 metres que es troba al municipi d'Ulldecona, a la comarca del Montsià, a la vora de la Barqueta. S'hi troba el Mas de la Torre a mig camí dap a la Mola de les Bruixes. No se'n sap l'origen del topònim, probablement hi ha hagut una torre.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Mola de la Torre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Esteve, Sílvia «Els masos d'Ulldecona». Raïls, 11-01-2003, pàg. 69-71. ISSN: 2385-4553.

## Enllaços externs

* «Travessa de la serra de Godall (NE-SO): del Camí Vell a Ulldecona passant per Godall». EbreActiu. InsertNet Innova. [Consulta: 24 març 2022].
# Pop barroc

El pop barroc és un gènere de música derivat del pop psicodèlic sorgit a mitjans dels anys 1960 que es caracteritza per utilitzar arranjaments orquestrals o instruments propis de la música clàssica com els violins, violoncels, flautes, arpes, trompetes, així com antics teclats com el clavicèmbal i l'orgue, instruments característics del barroc.
Aquesta denominació engloba grups com The Left Banke, The Zombies, o The Association. També s'empra per qualificar el so dels Beach Boys a partir del seu disc Pet Sounds (obra mestra del pop barroc), així com per a certes cançons d'altres artistes dels anys 60 com The Beatles en els seus famosos àlbums de 1966 Revolver, amb temes com «For no One» i «Eleanor Rigby», i de 1967 Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band amb «She's Leaving Home». També amb aquest so preciosista van destacar Donovan, els Rolling Stones amb l'èxit «Lady Jane» del seu LP Aftermath i el seu Between the Buttons o Love, especialment en el seu disc Forever Changes, així com la banda britànica Kaleidoscope amb el seu disc Tangerine Dream.
A l'Europa continental l'estil va ser especialment ben acollit i va tenir molts seguidors i practicants en el seu moment (1966-1970). Sobretot a França, on van destacar en aquest estil France Gall, Françoise Hardy, Michel Polnareff o, més tangencialment, Serge Gainsbourg; a Espanya, amb exemples com Los Íberos, Los Ángeles, els Pop Tops o Solera; o a Itàlia, on grups com I Pooh, els primers New Trolls o solistes com Lucio Battisti també poden ser adscrits a aquest estil, almenys en els seus discos de finals dels 60.

## Pop de cambra o chamber pop

És la denominació que es dona en l'actualitat a la música amb aquestes característiques. Els artistes més importants que es poden qualificar d'aquesta manera són Lana Del Rey, Florence + The Machine, Ali Project, Belle & Sebastian, The Divine Comedy, Camera Obscura, Kings of Convenience, The High Llamas, The Decemberists, Sufjan Stevens, Arcade Fire, Hidden Cameras, Les Ondes Martenot, Antony and the Johnsons, The Last Shadow Puppets, Jens Lekman, Panic! at the Disco, Woodkid, Lorde o Tori Amos, en els seus primers discos, també poden ser inclosos en aquest gènere musical.

## Enllaços externs

* Biografia de Left Banke
* Article sobre Arthur Lee (Love)
* Biografia dels Beach Boys
* Biografia de Belle & Sebastian
* Crítica de Divine Comedy
# Sin noticias de Holanda

Sin noticias de Holanda (català, Sense notícies d'Holanda) és un àlbum musical del cantant pop Melendi publicat l'any 2003. Conté onze temes en els quals es barreja la rumba, el pop i el rock amb un toc flamenc. S'hi poden trobar els singles Mi rumbita pa tus pies i Sé lo que hicisteis. El disc va vendre fins a 400.000 exemplars.

## Cançons

* Mi rumbita pa tus pies
* Desde mi ventana
* Sé lo que hicisteis
* Sin noticias de Holanda
* Un recuerdo que olvidar
* Con la luna llena
* Hablando en plata
* El informe del forense
* Vuelvo a traficar
* Una historia de tantas
* Contando primaveras
* Asturias (tema extra en la reedició)
* Moratalá (tema extra en la reedició)
* Mi rumbita pa tus pies (remix) (tema extra en la reedició)
* Con la luna llena (edición vuelta a España 2004) (tema extra en la reedició)
* Trae pa' k esa yerba güena (tema extra en la reedició)

## Referències

* ↑ «Melendi presentará su nuevo disco el 6 de noviembre bajo el título 'Mientras no cueste trabajo'» (en castellà). La Vanguardia, 31-07-2006. [Consulta: 12 abril 2022].
# Carrer Nou (Sant Quirze del Vallès)

El Carrer Nou és una via pública de Sant Quirze del Vallès (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Dins de la circumscripció del que podríem anomenar nucli antic de la població, es conserven encara alguns carrers que presenten tipologies d'habitatges de les antigues cases de poble.
El carrer Nou és un exemple a destacar, ja que tant les cases restaurades com les que conserven la seva antiga fisonomia, mostren el que hauria estat en els seus començaments.
Les cases són senzilles però agradables, amb planta baixa i pis. Les obertures de portes i finestres són de tipologia rectangular. Els murs podrien ser de pedra sense treballar i actualment, la majoria d'ells estan arrebossats i pintats.
Les finestres tot i ser petites tenien ampit, com ho demostra la casa en primer terme de la fotografia i d'altres, han estat transformades en balcó i finestres més grans.
Les cobertes són de teules àrabs i amb carener horitzontal a la façana. Hi ha un ràfec incipient, sols present per la filera de teules del canal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Carrer Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 juny 2020].
# Apocynum cannabinum

Apocynum cannabinum és una espècie de la família de les apocinàcies originària d'Amèrica del Nord que creix en les vores dels rius, cursos d'aigua i terrenys sorrencs d'Amèrica del Nord (Canadà i Estats Units). És una planta herbàcia perenne amb una altura de fins a 2 m. Tija erecte i fibrós. Les fulles són oposades, lanceolades de 7-15 × 3-5 cm; quan es trenquen, traspuen una saba lletosa que és tòxica. Les flors són blanques de sèpal gran amb corol·la de cinc lòbuls.
Els indis nadius les fan servir per fer xarxes per a la caça i la pesca, fabricar roba i fer cordatges. També s'utilitza en la fitoteràpia per tractar la sífilis, reumatisme, cucs intestinals, asma i disenteria. Té un component més potent que la digitalina que alenteix el ritme cardíac. Bons resultats en la cirrosi.
# Elf

Els elfs són, originàriament, petites criatures antropomorfes i màgiques de la mitologia germànica i nòrdica, relacionades amb la natura. Apareixen en diferents cultures del nord d'Europa, com l'alemanya, l'escandinava i l'anglosaxona. Al Regne Unit, Canadà i Estats Units també es coneixen amb el nom d'elfs els menuts ajudants del Pare Noel.
Tanmateix, la literatura fantàstica s'ha inspirat en aquestes figures mitològiques per crear diverses tipologies de personatges. Acostumen a ser criatures de la mida humana però molt més intel·ligents, de pell blanca i poders telepàtics o connexió amb la natura. Destaquen, d'entre tots els elfs de la literatura universal, la raça creada per J. R. R. Tolkien a la seva obra centrada en la Terra Mitjana.
A l'edat mitjana se'ls relacionava amb els malsons i eren els artífexs de les varetes màgiques. Podien tenir un caràcter benèfic o malèvol i a causa del seu aspecte infantil, determinades llegendes als associen a entremaliadures pròpies dels nens, com petites pessigades o amagar objectes de la llar.

## Etimologia

La paraula elf prové del protogermànic albo-z, albi-z i del nòrdic antic álfir, l'alt alemany mi elbe.
L'etimologia primordial pot ser l'arrel protoindoeuropea albh- que significa "blanc", del qual també prové el llatí albus, "blanc".
Els termes corresponents en les llengües germàniques són:
* Germànic nòrdic:
** Nòrdic antic: álfir, plural álfar
** Islandès: álfar, álfafólk i huldufólk (gent amagada)
** Danès: Elver, elverfolk o alfer
** Noruec: alv, alven, alver, alvene / alvefolket
** Suec: alfer, alver o älvor
* Germànic occidental continental:
** Neerlandès: elf, elfen, elven, alven (neerlandès mitjà alf)
** Alemany: de l'anglès: Elf (m.), Elfe (f.), Elfen "fades". Elb (m.), plural Elbe o Elben, és un terme reconstruït mentre que Elbe (f.) està atestiguat a l'alt alemany mitjà. Alb, Alp (m.) plural Alpe té el significat d'"íncube" (antic alt alemany alp, plural alpî o elpî)

## Referències

* ↑ «Elfo» (en castellà). EcuRed. [Consulta: 20 gener 2017].
* ↑ «Tonttu, elfos de Finlandia - Big In Finland» (en castellà). Big In Finland, 24-12-2012.
* 1 2 «El origen de los elfos». Revista Discover, 01-02-2014. Arxivat de l'original el 2017-02-02 [Consulta: 20 gener 2017].
* ↑ «Los Elfos; descripción y características» (en castellà). Mundo Elfo, 12-01-2012.
* ↑ «Elfo - Seres Mitológicos y Fantásticos» (en espanyol europeu). [Consulta: 20 gener 2017].
* ↑ «El Mundo de los Elfos de Tolkien -> ¿Qué es un elfo?». [Consulta: 20 gener 2017].
* ↑ Oriol Dauder, Joan A. Diccionari d'éssers fantàstics. Quid pro quo, 2019 [Consulta: 2 novembre 2020].

## Vegeu també

* Elfs de la Terra Mitjana
# Pop imitador

El pop imitador (Thaumoctopus mimicus) és una espècie de mol·lusc cefalòpode de l'ordre Octopoda. Es tracta d'un polp que té l'estranya habilitat d'imitar a altres criatures del mar. El pop imitador mesura fins a 60 cm de longitud, és de color marró i blanc amb ratlles o taques sobre el seu cos. Viu en els mars tropicals del sud-est asiàtic, i no va anar oficialment descobert fins a 1998, enfront de la costa de Cèlebes.

## Comportament

Aquest polp és capaç d'imitar l'aparença física i els moviments de més de quinze espècies diferents, entre les quals cal destacar la serp marina, el peix lleó, el peix pla, l'estrella de mar, el cranc gegant, la cloïssa marina, la palaia, la rajada, la medusa, l'anemone i la gambeta mantis. Aquestes imitacions les aconsegueix flexionant el seu cos i extremitats, i variant de color.

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Thaumoctopus mimicus Norman & Hochberg, 2005». [Consulta: 12 abril 2021].
# Kunimitsu Takahashi

Kunimitsu Takahashi (japonès: 高橋国光) (Koganei, 29 de gener de 1940 - 16 de març de 2022) va ser un pilot de curses automobilístiques i de moto japonès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1 i del campionat del món de 125cc i 250cc.

## Motociclisme

Fora de la F1 va competir cinc temporades en el campionat del món de motociclisme, aconseguint un total de 4 victòries i 14 podis.

### Resultats al Mundial de motociclisme

Barem de puntuació de 1950 a 1968:
| Posició | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| Punts | 8 | 6 | 4 | 3 | 2 | 1 |
(Ids. Grans Premis | Llegenda) (Curses en negreta indiquen pole; curses en itàlica indiquen volta ràpida)
| Any | Categoria | Equip | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Punts | Posició | Victòries |
| 1960 | 125cc | Honda | IOM - | DTT - | BEL - | | ULS 6 | NAT - | | | | | | | 1 | 10è | 0 |
| 1960 | 250cc | Honda | IOM - | DTT - | BEL - | GER 6 | ULS 5 | NAT 4 | | | | | | | 6 | 7è | 0 |
| 1961 | 125cc | Honda | ESP - | GER 6 | FRA 6 | IOM - | DTT - | BEL - | DDR 3 | ULS 1 | NAT - | SWE 2 | ARG 3 | | 24 | 5è | 1 |
| 1961 | 250cc | Honda | ESP - | GER 1 | FRA 3 | IOM 4 | DTT - | BEL - | DDR 3 | ULS 6 | NAT - | SWE 3 | ARG 2 | | 29 | 4t | 1 |
| 1962 | 50cc | Honda | ESP 6 | FRA 2 | IOM - | DTT - | BEL - | GER - | | DDR - | NAT - | FIN - | ARG - | | 7 | 9è | 0 |
| 1962 | 125cc | Honda | ESP 1 | FRA 1 | IOM NC | DTT - | BEL - | GER - | ULS - | DDR - | NAT - | FIN - | ARG - | | 16 | 4t | 2 |
| 1963 | 50cc | Honda | ESP - | GER - | FRA - | IOM - | DTT - | BEL - | | | FIN - | | ARG - | JPN 11 | 0 | - | 0 |
| 1963 | 125cc | Honda | ESP 3 | GER 5 | FRA 3 | IOM 8 | DTT 5 | BEL - | ULS 5 | DDR - | FIN - | NAT 3 | ARG - | JPN - | 14 | 7è | 0 |
| 1963 | 250cc | Honda | ESP 4 | GER NC | | IOM NC | DTT - | BEL 6 | ULS 4 | DDR - | | NAT - | ARG - | JPN - | 7 | 9è | 0 |
| 1964 | 50cc | Honda | USA - | ESP NC | FRA - | IOM - | DTT - | BEL - | GER - | | | FIN - | | JPN - | 0 | - | 0 |
| 1964 | 125cc | Honda | USA - | ESP - | FRA 4 | IOM - | DTT - | | GER - | DDR - | ULS - | FIN - | NAT - | JPN - | 3 | 14è | 0 |

## A la F1

Kunimitsu Takahashi va debutar a la dissetena i última cursa de la temporada 1977 (la 28a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 23 d'octubre del 1977 el G.P. del Japó al circuit de Fuji.
Va participar en una única cursa puntuables pel campionat de la F1, aconseguint un novè lloc a la cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

### Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 1977 | Meiritsu Racing Team | Tyrrell | Cosworth | ARG | BRA | SUD | O.USA | ESP | MON | BEL | SWE | FRA | GBR | ALE | AUT | HOL | ITA | USA | CAN | JPN 9 | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |