OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ivan Jakovcic

Ivan Jakovčić (15 de novembre de 1957) és un polític i antic prefecte del Comtat d'Ístria (2001-2013).

## Carrera política

Després d'acabar educació primària i secundària a Poreč, Jakovčić es va graduar a la Facultat de Comerç Internacional de la Universitat de Zagreb el 1980. Durant la dècada del 1980 va treballar en exportacions i divisions de màrqueting de l'empresa Pazinka i després va esdevenir un emprenedor que va fer inversions a Àustria i Croàcia. El 1991 va entrar en política i fou elegit president de l'Assemblea Democràtica Istriana (IDS), un partit regional.
Va ser elegit al Parlament de Croàcia cinc vegades, a les eleccions de 1992, 1995 i 2000. Després d'estar a l'oposició va guanyar les eleccions del 2000 fent coalició amb el Partit Socialdemòcrata de Croàcia (SDP) entre altres partits, i va ser proclamat ministre del ministeri que s'acabava de crear d'Integració Europea.
Tanmateix, quan IDS decidit deixar la coalició el 2001 ell va dimitir i es va presentar a les eleccions locals del mateix any. Després que IDS guanyés les eleccions locals, Jakovčić va esdevenir cap del Comtat d'Ístria, posició que va aguantar fins al 2013 després d'haver estat reelegit el 2005 i el 2009.
Jakovčić és el polític que més temps ha estat al càrrec a la Croàcia moderna, havent estat líder de l'IDS de manera continuada des del 1991. La seva sisena elecció consecutiva com a líder del partit va ser confirmada per aclamació a la convenció del 14 de febrer del 2010.
El 2014 va ser elegit diputat del Parlament europeu. El 23 d'octubre de 2014 el Parlament europeu va rebre un requeriment per eliminar la seva immunitat.

## Referències

* ↑ «Croatia: strong performance by liberals in second round of local elections». Arxivat de l'original el 2014-03-11. [Consulta: 10 febrer 2017].
* ↑ Žužić, Branka;«Jedini kandidat na izborima za predsjednika IDS-a: Nikad nisam uvjerljivije pobijedio Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.»;(en croatian);Jutarnji list;14-02-2010;[Consulta: 21 febrer 2010].
* ↑ Galić, Christian Bruno;«Ivan Jakovcic odlazi u Europski parlament»;Glas Istre.
* ↑ K., R.I.;«Stigao zahtjev: Europski parlament skida imunitet Ivanu Jakovcicu».Index.hr.
# Penske Racing

Penske Racing és una companyia estatunidenca fabricant de cotxes de competició que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1.
Penske competeix actualment de forma habitual a la Indy Car.

## A la F1

Penske va debutar a la F1 amb el pilot Mark Donohue, al GP del Canadà de la temporada 1954 disputat el 22 de setembre al circuit de Mosport Park, aconseguint finalitzar la cursa en dotzena posició.
Sota nom propi o proporcionant xassís a altres equips ha tingut presència a la F1 en quatre temporades 1974 - 1977, disputant un total de 49 curses (31 com a equip oficial) i aconseguint tres podis i una victòria.

## Palmarès a la F1

* Curses: 49
* Victòries: 1
* Podiums: 3
* Punts: 22

## Enllaços externs

* Web oficial de Penske
# Tašuľa

Tašuľa és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1288.
# Iva Pacetti

Iva Pacetti (Prato, 13 de desembre de 1898 - Milà, 19 de gener de 1981) va ser una soprano d'òpera italiana amb una carrera internacional activa des de 1920 fins a 1947. Formada a Florència i Milà, va fer el seu debut en l'òpera professional a la seva ciutat natal a l'edat de 21 anys, amb l'heroïna del títol a Aida de Giuseppe Verdi al Teatre Metastasio. Va repetir el paper a l'any següent al Loew's Lexington Theatre a Nova York. El 1922 va tenir un èxit triomfal al Teatro Carlo Felice amb Elena a Mefistofele d'Arrigo Boito. Varen seguir aviat compromisos amb altres cases d'òpera, entre ells La Scala, el Teatro Costanzi, el Teatro di San Carlo, l'Opéra de Monte-Carlo, la Chicago Civic Opera, el Teatre Municipal de Rio de Janeiro, el Teatre Municipal de São Paulo i el Gran Teatre del Liceu de Barcelona. De 1930 a 1933 va ser contractada a la Royal Opera House a Londres, interpretant papers com Desdemona a Otello, Leonora a La forza del destino, i el paper protagonista de Tosca. Els últims anys de la seva carrera els va passar actuant principalment a La Scala, on va ser companya freqüent de Beniamino Gigli. Es va retirar dels escenaris el 1947 per desenvolupar l'activitat de mestre de cant a Milà.

## Bibliografia

* Giorgio Feliciotti - Iva Pacetti - Scomegna Casa Editrice Musicale - 1987
# 436 aC

El 436 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Era l'any 318 ab urbe condita. La denominació 436 aC per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode més usat a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments

* Mamerc Emili Mamercí va ser nomenat dictador per fer la guerra contra Veios i Fidenes, perquè aquesta ciutat s'havia revoltat el 438 aC i s'havia sotmès al lar Tolumni de Veios.
* A Roma van ser elegits cònsols Luci Papiri Cras i Marc Corneli Maluginense.

## Naixements

* Artaxerxes II de Pèrsia (data aproximada; m. el 358 aC).
* Isòcrates, orador atenenc.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 17, 20
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 21
* ↑ Pla i Carrera, J. Història de la matemàtica: Egipte i Mesopotàmia: resultats, textos i contextos. Barcelona: Institut d'Estuds Catalans. Secció de Ciències i Tecnologia, 2016, p. 332. ISBN 9788499653082.
* ↑ Smith, William (ed.). «Isocrates». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 27 desembre 2023].
# Metoclopramida

La metoclopramida és un procinètic, un fàrmac usat principalment en els problemes d'estòmac i esòfag. Comunament s'usa per tractar i prevenir la nàusea i el vòmit, per ajudar a buidar l'estòmac en persones amb gastroparèsia, i per ajudar en la malaltia del reflux gastroesofàgic. També per tractar la migranya.
Comercialitzat a Espanya com a EFG i Primperan.

## Referències

* ↑ «Metoclopramide». [Consulta: 28 setembre 2014].
* ↑ «Metoclopramide hydrochloride». Monograph. The American Society of Health-System Pharmacists. [Consulta: 27 setembre 2014].
* ↑ Becker, WJ «Acute Migraine Treatment in Adults.». Headache, 55, 6, 01-06-2015, pàg. 778-93. PMID: 25877672.
* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2022.
# Ariel (editorial)

Ariel va ser una editorial fundada a Barcelona el 1942 per Pepe Calsamiglia i Alexander Argullós. A partir d'una ampliació de capital, Joan Reventós va convertir-se en copropietari i es va involucrar en les activitats editorials.
Ariel va publicar per primera vegada a Espanya autories com Herbert Marcuse, Eric Hobsbawn, John Kenneth Galbraith i Noam Chomsky. Alberto Corazón va dissenyar les portades de la col·lecció de butxaca «Ariel Quincenal», la col·lecció creada sota la direcció de Xavier Folch. Després d'un fallit intent de fusió amb l'Editorial Labor, Ariel es va associar a l'Editorial Seix Barral i va ser posteriorment adquirida pel Grupo Planeta a la dècada del 1980.

## Referències

* ↑ «La editorial Ariel apuesta por los mejores blogueros jóvenes» (en castellà). La Vanguardia, 18-09-2012. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ Arroyo, Francesc. «Ariel: desde 1942 mirando hacia el futuro» (en castellà). [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ Mora, Rosa «Las siete azarosas y fecundas décadas de Ariel» (en castellà). El País [Madrid], 17-09-2012. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Ariel • Lugares para el pensamiento». Grupo Planeta. [Consulta: 10 setembre 2022].
# Peter and the Test Tube Babies

Peter and the Test Tube Babies és un grup anglès de punk rock, format a la ciutat de Peacehaven el 1978 per Derek «Strangefish» Greening i Peter Bywaters. A causa de les seves lletres d'humor idiota s'ha considerat part del subgènere punk pathetique.

## Història

Peter and the Test Tube Babies van aparèixer per primera vegada a la revista Sounds el juliol de 1980 i, després d'una programa de John Peel a BBC Radio 1, va fer el seu debut discogràfic participant a l'àlbum recopilatori Vaultage 78.
Quan el grup no està de gira, Peter Bywaters fa classes particulars d'anglès com a segona llengua en línia des de casa seva a Brighton. Derek Strangefish presenta un programa de ràdio punk rock amb Jimmy Skurvi a Radio Reverb.
El 2017, a Peter Bywaters se li va negar l'entrada i el van deportar dels EUA, pel que sembla per haver imitat Donald Trump l'any anterior tot i que els funcionaris de Duanes i Protecció de Fronteres dels EUA van afirmar que va ser deportat per tenir el visat equivocat.

## Discografia
### Àlbums

* Pissed and Proud, 1982
* The Mating Sounds of South American Frogs, 1983
* Journey to the Centre of Johnny Clarke's Head, 1984
* The Loud Blaring Punk Rock LP, 1985
* Soberphobia, 1986
* Live and Loud!! - More Chin Shouting, 1990
* The $hit Factory, 1990
* Cringe, 1991
* Supermodels, 1995
* Schwein Lake Live, 1996
* Alien Pubduction, 1998
* A Foot Full of Bullets, 2005
* Piss Ups, 2012
* That Shallot, 2017
* Fuctifano, 2020

## Referències

* ↑ Dave Thompson. «Splodgenessabounds album review». AllMusic. [Consulta: 7 juliol 2006].
* ↑ Gimarc. Punk Diary 1970-1982, p. 348.
* ↑ «English Language Home Tuition». English-language-home-tuition.co.uk. [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ «RadioReverb - Brighton's Community Radio Station». Radioreverb.com. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2017. [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ «Del Strangefish's Podcast». PodOmatic. [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ «British punk singer is 'deported from America for impersonating Donald Trump'». , 03-08-2017 [Consulta: 3 agost 2017].
# Xeremiers

A Mallorca el mot xeremier s'ha utilitzat per a designar el sonador de les xeremies i també el que sona el flabiol i tamborí indiferentment. Les xeremies, instrument musical de vent, conegut també amb el nom de sac de gemecs a Catalunya, sent aquests dos instruments iguals i únics. Els xeremiers són aquells que tenen com a ofici sonar els instruments de la colla de xeremiers. Aquesta formació arriba a Mallorca amb la conquesta catalana de Jaume I. La colla de xeremiers està formada per un sonador de flabiol i tamborí i un altre que fa sonar les xeremies. Aquesta formació musical pròpia de Mallorca i Catalunya segueix plenament viva a l'illa de Mallorca, tot i que a partir de 1950 va entrar en una forta decadència. A finals dels anys 70 i principis dels 80 del segle passat agafà nova força i reviscolà amb força, amb la introducció de l'afinació temperada i el perfeccionament dels instruments. La colla Xeremiers de sa Calatrava, formada per Josep Rotger i Josep Antoni Rubio té un paper molt important en el camp organològic i de temperament dels instruments i encara treballa en el perfeccionament d'aquests instruments.

## Principals colles de xeremiers mallorquins al llarg del segle XX

* Colla de mestre Pep Cabet (Consell)
* Colla de mestre Pere Bestard Filo Arxivat 2019-08-11 a Wayback Machine. (Santa Maria del Camí)
* Colla de mestre Pep Munar Francinet (Santa Eugènia i Santa Maria)
* Colla de mestre Pep Camps (Son Roca)
* Colla d'en Ginyol (Consell)
* Colla de l'amo en Bernat Bandereta i mestre Jordi Pixedis (Algaida)
* Colla de mestre Pere Estavall (sa Pobla)
* Colla d'en Rafel Far i en Sebastià Guidons (Santa Maria i Consell)
* Colla d'en Rata (Selva)
* Colla de l'amo en Guillem Tix i l'amo Antoni Fideu (Muro)
* Colla de l'amo en Pere Antoni Moreiet i n'Antoni Tomàs (Muro)
* Colla de l'amo en Miquel Llargo (Sencelles)
* Colla de l'amo Antoni Moreta i en Joan Pubil (ses Salines)
* Colla de mestre Arnau Canyelles de Bendinat i mestre Pere Homar (Calvià)
* Colla d'en Biel Caragol i el tio Gori de sa Serra (Sineu)
* Colla de n'Andreu David i n'Antoni Xisples (Santa Maria del Camí)
* Colla d'en Pep Rotger i en Pep Toni Rubio (Palma)
* Colla de Xeremiers des Pla, Tomàs Salom i Miquel Tugores (Montuïri i Sineu)

## Principals Colles en actiu

* Xeremiers de Son Roca. Tomeu Camps i Pere Joan Martorell (Son Roca i Secar de La Real)
* Xeremiers des Pla - Tomàs i Miquel. Tomas Salom i Miquel Tugores (Montuïri i Sineu)
* Xeremiers de sa Calatrava. Pep Toni Rubio, Josep Rotger (Calvià i Palma)
* Pau i Càndid, colla de xeremiers Arxivat 2018-11-22 a Wayback Machine.. Pau Mas, Càndid Trujillo (Montuïri i Palma)
* Xeremiers de Sa Marina. Tomeu Gomila, Pere Mayol (Llucmajor)

## Vegeu també

* Xeremiers de sa Calatrava
* Andreu Comas Morro

## Referències

* ↑ Antoni Artigues Xeremiers: manual de xeremies, fobiol i tamborí Ediciones Cort: Mallorca, 1982
* ↑ Gran Enciclopèdia de Mallorca Vol. XVIII
# Pensió no contributiva

La Pensió no contributiva de jubilació assegura a tots els ciutadans en situació de jubilació i en estat de necessitat una prestació econòmica, assistència mèdica i farmacèutica gratuïta i serveis socials complementaris, encara que no s'hagi cotitzat o s'hagi fet de manera insuficient per tenir dret a una Pensió Contributiva.

## Característiques a Espanya

Les pensions no contributives per jubilació s'abonen a catorze mensualitats més dues pagues extraordinàries a l'any. La quantia de la Pensió no Contributiva s'estableix de forma individualitzada per a cada persona beneficiària de la mateixa. Amb la finalitat de determinar aquesta quantia, es tenen en consideració les rendes o ingressos de què disposi bé individualment o, si no n'hi ha, les rendes o ingressos anuals de tots els membres de la seva Unitat Econòmica de Convivència. Anualment, a través de la Llei de pressupostos generals de l'Estat s'actualitzen els imports de rendes mínimes que permeten la percepció de pensions no contributives. Les pensions no contributives són incompatibles:
* amb la pensió no contributiva d'invalidesa;
* amb les Pensions Assistencials (PAS), i;
* amb els Subsidis de Garantia d'Ingressos Mínims (SGIM) i per Ajuda de Tercera Persona (SATP) de la Llei d'Integració Social de les persones amb discapacitat (LISMI), així com amb la condició de causant de l'Assignació Familiar per Fill a Càrrec amb Discapacitat.

## Referències

* ↑ «PENSIONES NO CONTRIBUTIVAS DE LA SEGURIDAD SOCIAL». [Consulta: 19 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Pensió no contributiva a la Comunitat de Madrid
* Pensió no contributiva a Catalunya
* Pensió no contributiva a la Comunitat Valenciana
* Pensió no contributiva a Galícia
Viccionari
# Taüt

Un taüt (o una taüt de l'àrab التبوت, at-tābūt; «calaix», «cofre»), caixa de morts o bagul és un recipient allargat per a dipositar el cos o despulla d'un mort, usualment durant les cerimònies funeràries i durant la seva inhumació (substituïda per un viatge en vaixell funerari en certes cultures) o incineració. El taüt, si s'enterra, en moltes cultures es diposita en la tomba.

## Característiques

Els materials per a confeccionar un taüt són molt diversos (acer, plom...), essent la fusta el més freqüent (i en alguns cultes, el sol permès). Es compon de la caixa i la tapadora, que pot ser sencera, practicable (per a obrir-se per la meitat del cos) o amb un vidre, de manera que es pugui veure la cara i una part del cos del mort, a petició dels familiars (però aquesta visibilitat no és habitual a molts països, com Catalunya). Exteriorment pot contenir ornaments (com una creu) gravats o col·locats a la tapadora i els costats. Durant el funeral, es pot cobrir de corones de flors, cintes o banderes, per exemple als funerals pels soldats.
La forma més usual és rectangular, si bé alguns dissenys opten per formar mig hexàgon a la part del cap. Històricament, hi ha hagut taüts cilíndrics, on el mort es col·locava dempeus, com ara als enterraments medievals d'algunes regions japoneses. Dins el taüt modernament es posa un folre.

## El taüt a la cultura

Com que és un símbol de la mort, apareix en nombroses obres que tracten aquesta, i en pel·lícules de terror amb personatges com el vampir, que de fet usa el taüt com el seu jaç per a poder dormir de dia i escapar de la llum solar. Pot estar present a pintures que recorden la fugacitat de la vida.
En algunes varietats del tarot (com la versió popularitzada per la francesa del segle xix Madame Lenormand), apareix una carta que té dibuixat un taüt i indica fi d'una etapa vital rellevant així com a patiment propvinent. Si apareix amb altres cartes que al·ludeixen a canvis, indica la urgència de fer canvis.
El taüt apareix al temple maçònic en les sales o zones de reflexió, al costat d'altres símbols de la mort com l'esquelet.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «taüt». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ «taüt» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «Ataudes tipos de materiales y algunos consejos para elegirlos» (en castellà). [Consulta: 23 maig 2019].
* ↑ Catalans també a la tomba, El País, 29 d'octubre de 2014
* ↑ Mattioli, Dana. «Casket Makers Dig In as Sales Take Hit». The Wall Street Journal, Feb 24, 2010.
* ↑ Taüt Arxivat 2022-01-28 a Wayback Machine. a la tanatopèdia Altima
# Metodi Monjo

Metodi Monjo (en llatí Methodius Monachus, en grec Μεθόδιος) fou un escriptor romà d'Orient que vivia a Constantinoble a la segona meitat del segle xiii. En aquell moment la capital patia els disturbis provocats per la doble elecció de Josep i Arseni com a patriarques, cadascun d'ells considerat legítim pels seus seguidors. Després de les eleccions d'on van sortir els dos nomenaments a la seu patriarcal, Metodi va escriure un valuós tractat, titulat Συλλογὴ συνοπτική, Sylloga Compendiosa, on afirmava que el poble ortodox no es podia separar del seu cap espiritual encara que el seu predecessor hagués estat deposat il·legalment.

## Referències

* ↑ 5.Methodius Monachus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1066
# 438 aC

El 438 aC fou un any del calendari romà prejulià.

## Esdeveniments

* 13 de gener (13 de desembre de 439 del calendari romà): començament a Roma del consolat d'Agripa Menenius Lanatus, T. Quinctius Capitolinus Barbatus VI.
* Luci Quint Cincinnat anomenat novament dictador, reprimeix una revolta de la plebs a continuació torna a la seva granja. Espuri Meli, sospitós d'aspirar a la reialesa, és mort pel mestre de cavalleria Gai Servili Estructe Ahala.
* Març-abril: Alcestis, d'Eurípides, és presentat a la Dionísia a Atenes.
* Juny-juliol, Atenes: dedicació del Partenó durant els Panatenea. Inauguració de l'estàtua criselefantina d'Atena Partenos, realitzada per Fídies. Acusat d'haver desviat de l'or pels enemics de Pèricles, l'escultor ha d'exiliar-se d'Atenes.
* Fidenes, antiga ciutat etrusca convertida en colònia romana, s'aixeca contra Roma i caça els colons. Veïs intervé a favor seu, amb el suport dels Faliscs i de la ciutat de Capena. Fidenes és tanmateix reocupada l'any 435 aC.
* Fundació de la nació campaniana pels Samnites segons Diodor de Sicília. Cap a 420 aC. S'apoderen de Càpua, a continuació de Cumes l'any 416 aC.
* Començament del regnat de Espàrtoc I, rei del Bòsfor, fundador de la dinastia dels Espartoquides (fi l'any 432 aC.)

## Defuncions

* Píndar, poeta líric, a Argos (nascut a Tebes l'any 522 o 518 aC.), especialista en l'oda triomfal en l'honor dels vencedors dels grans jocs panhel·lènics.

## Referències

* ↑ François Clément, Viton de Saint-Allais. Moreau. L'Art de vérifier les dates.
* ↑ Jacques Jouanna. Fayard. Sofocles. ISBN 9782213653655.
* ↑ Eugène Cavaignac. A. Fontemoing. Études sur l'histoire financière d'Athènes au s-V : le trésor d'Athènes de 480 à 404.
* ↑ Christina J. Moose. Taylor & Francis. Dictionary of World Biography. 1. ISBN 9781579580407e.
* ↑ Titus Livi, Història romana, IV, 17-22.
* ↑ George Grote. A. Lacroix, Verboeckhoven i cie. Histoire de la Grèce. 16.
* ↑ Bernard Karl von Koehne. Impr. des papiers de la Couronne. Description du musée de feu le prince Basile Kotschoubey. 2.
# Vandendriesscheïta

La vandendriesscheïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom per Adrien Vandendriessche (1914-1940), professor de geologia i mineralogia a la Universitat de Gant (Bèlgica).

## Característiques

La vandendriesscheïta és un hidròxid de fórmula química Pb$_{1,6}$(UO₂)$_{10}$O₆(OH)$_{11}$·11H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. És un mineral estructuralment relacionat amb la gauthierita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz la vandendriesscheïta pertany a «04.GB - Uranils hidròxids, amb cations addicionals (K, Ca, Ba, Pb, etc.); principalment amb poliedres pentagonals UO₂(O,OH)₅» juntament amb els següents minerals: agrinierita, compreignacita, rameauïta, becquerelita, bil·lietita, protasita, richetita, bauranoïta, calciouranoïta, metacalciouranoïta, fourmarierita, wölsendorfita, masuyita, metavandendriesscheïta, vandenbrandeïta, sayrita, curita, iriginita, uranosferita i holfertita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Shinkolobwe, a la regió de Katanga, a la República Democràtica del Congo. Als territoris de parla catalana únicament ha estat descrita a la mina Eureka, a la localitat de Castell-estaó, al Pallars Jussà, província de Lleida.

## Referències

* ↑ «Vandendriesscheite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 juny 2017].
* ↑ «Vandendriesscheite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 25 juny 2017].
# Argyrozona argyrozona

Argyrozona argyrozona és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Particularitats

Argyrozona argyrozona és l'única espècie del gènere Argyrozona.
Pot arribar als 90 cm de llargària total.
Es troba a les costes de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)