OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ocoyoacac (municipi)

Ocoyoacac (del nàhuatl, que vol dir Lloc de pis) és un municipi metropolità de l'estat de Mèxic. Ocoyoacac és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat.
Aquest municipi es troba a la part nord-central de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb els municipis de Naucalpan de Juárez i Jilotzongo, al sud amb Capulhuac, a l'oest amb Lerma i a l'est amb Huixquilucan. Dista de la capital de l'estat uns trenta-vuit quilòmetres

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Notes i referències

* ↑ «Monografia municipal de Ocoyoacac (castellà)». Arxivat de l'original el 2016-12-15. [Consulta: 27 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Autòlic de Pítana

Autòlic de Pítana (en llatí Autolycus, en grec antic Αὐτόλυκος ὁ Πιταναῖος) va ser un matemàtic nascut a Pitane a Eòlia, el primer mestre del filòsof Arcesilau de Pítana. Va viure probablement cap al final del segle iv aC. Era contemporani d'Aristòtil. No es coneix la seva història.
Va escriure algunes obres matemàtiques i dos tractats astronòmics que encara es conserven i són l'exemple més antic de l'astronomia matemàtica grega.
El més conegut dels dos és Sobre el moviment de l'esfera (περὶ κινουμένης σφαῖρας), una obra que conté dotze proposicions sobre el comportament d'una esfera que se suposa que gira de manera uniforme al voltant d'un diàmetre fix, mentre que un gran cercle (fix) la divideix en dues parts, una visible i l'altra invisible. És la primera aplicació sistemàtica del raonament geomètric al moviment aparent del cel.
L'altre tractat és Sobre l'ascens i la posta de les estrelles fixes (περὶ ἐπιτολῶν καὶ δύσεων) en dos volums, on analitza els moviments reals i aparents d'una estrella donada en relació al sol. Aquests mesuraments servien per poder determinar el pas de les estacions.

## Referències

* ↑ «Autòlic de Pítana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Evans, 1998, p. 87.
* ↑ Pingree, 1981, p. 148.
* ↑ Kelley i Milone, 2011, p. 40.
* ↑ i W.F.D., 1850, p. 447.

## Bibliografia

* Evans, James. The History and Practice of Ancient Astronomy (en anglès). Oxford University Press, 1998. ISBN 978-0-19-509359-5.
* Kelley, David H.; Milone, Eugene F. Exploring Ancient Skies (en anglès). Springer, 2011. ISBN 978-1-4419-7623-9.
* Pingree, Daavid «The Little Astronomy of Autolycos» (en anglès). Journal for the History of Astronomy, Vol. 12, Num. 2, 1981, pàg. 148-149. DOI: 10.1177/002182868101200208. ISSN: 0021-8286.
* W.F.D.. «Autolycus, a mathematician». A: William Smith (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Taylor and Walton, 1850, p. 447.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Autòlic de Pítana» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Huxley, G.L. «Autolycus of Pitane» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008.
* Sobre l'esfera que es mou. Edició Teubner (1885). En (grec antic) i traducció al (llatí)
# Badengzhuïta

La badengzhuïta és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el nom en honor de Badengzhu (n. 28 de gener de 1939), geòleg tibetà de la Tibet Ore Industry Co., Ltd..

## Característiques

La badengzhuïta és un fosfur de fórmula química TiP. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 2020. És el segon mineral fosfur amb Ti essencial després de la florenskiïta. Cristal·litza en el sistema hexagonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Geològic de la Xina, a Beijing, amb el número de espècimen: m13817.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de crom de Kangjinla, dins el comtat de Qusum de la prefectura de Shannan (Tibet, República Popular de la Xina), on es troba associada a zhiqinita i corindó. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Badengzhuite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 agost 2021].
# Badia Avatele

La badia Avatele és una badia extensa que es troba en la costa sud-oest de l'illa de Niue, a la Polinèsia, (oceà Pacífic Sud). S'estén des de la punta Tepa en l'extrem sud-oest, cap al nord fins a la punta Halagigie, en l'extrem occidental d'aquesta illa. En la rodalia d'aquesta badia es troben dos petits assentaments: Tamakautoga i Avatele. A més a més, al llarg de la costa d'aquesta badia es troba la carretera que connecta amb la ciutat de Alofi. Aquesta badia envolta la platja Avatele, que és la més gran i coneguda de l'illa de Niue.

## Referències

* ↑ «GeoNames.org». [Consulta: 12 setembre 2020].
# Olissàvino

Olissàvino (en rus: Олисавино) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 2 habitants. Pertany al districte municipal de Koltxúguino.

## Referències

* ↑ «Владимирская губерния. Список населенных мест по сведениям 1859 года.». Arxivat de l'original el 2019-01-14.
* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии : Вып. 2-4 / сост. В. Добронравов. Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897.». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Granard

Granard (en gaèlic irlandès Gránard) és una vila d'Irlanda, al comtat de Longford, a la província de Leinster. Té una història que es remunta al 236. Està situat just al sud de la frontera entre els conques dels rius Shannon i Erne, en el punt on entren en contacta la carretera N55 i la carretera regional R194.

## Història

La ciutat va ser un centre poblat des de temps cèltics, probablement degut a la seva posició elevada que oferia una bona vista dels voltants. Ja és esmentada en l'antiga èpica irlandesa Táin Bó Cúailnge com un dels llocs on la reina Medb i el seu exèrcit s'aturaren en el viatge per a agafar el Donn Cuailnge (el Brau Bru de Cooley). El nom de la ciutat mateix és tan antic com per no ser clar fins i tot en irlandès; els autors del segle xi del Lebor na hUidre (que conté la versió escrita més antiga del Táin) se'n refereixen en una glossa com a "Gránairud Tethba tuaiscirt .i. Gránard indiu" ("Gránairud del nord Teathbha, i.e. Gránard d'avui"). Segons la Vida tripartita de Sant Patrici, Patrici es refereix a Guasacht, un fill del seu antic mestre Milchú, com a primer bisbe de Granard, però la diòcesi no va sobreviure com a entitat separada. El cognom Sheridan fou esmenat per primer cop a Granard en el segle viii.
Granard és conegut pel castell de mota i pati construït per Risteárd de Tiúit que s'alça 166 metres sobre el novell del mar i es troba a la capçalera de la ciutat. El 1932 s'hi va erigir una estàtua de Sant Patrici per a commemorar el 1500è aniversari de l'arribada del sant a Irlanda per segon cop. Degut a la seva situació entre els tres rius i a la vora del Lough Sheelin era un important centre de la pesca de la truita. Els Gaynors eren els senyors gaèlics de Granard.
Granard era el lloc de la celebració anyal del festival de l'harpa de 1781 a 1785. Havia rebut el suport financer de James Dungan, mercader irlandès resident a Copenhaguen però nascut a Granard, qui havia sentir parlar d'esdeveniments semblants organitzats a Escòcia. Molts dels arpistes que guanyaren el festival, inclosos Charles Fanning, Arthur O'Neill, i Rose Mooney anaren a tocar al Festival d'Harpa de Belfast de juliol de 1792. Hi ha hagut un reviscolament d'aquest festival des de 1981.
El 31 d'octubre de 1920 durant la Guerra Angloirlandesa un oficial de policia, l'inspector de districte Philip Kelleher fou assassinat per dos emmascatats en el bar del Greville Arms Hotel de Granard. Com a represàlia, un comboi motoritzat de tropes monàrquiques entrà a la ciutat quatre dies més tard i va destruir sistemàticament les principals indústries de la ciutat, inclòs el Greville Arms Hotel.

## Personatges il·lustres

* Kitty Kiernan (1892–1945) promesa del revolucionari Michael Collins. Després de la seva mort es casà amb l'oficial Felix Cronin.

## Referències

* ↑ «Clan History». WSI Ballsbridge, 2007. Arxivat de l'original el 2011-02-06. [Consulta: 21 maig 2013].
* ↑ Lehane, Brendan (2001) The Companion Guide to Ireland; rev. ed. Woodbridge: Companion Guides ISBN 1 900639 34 3; pp. 101-02
* ↑ Anglo-Celt, Saturday, November 13, 1920

## Vegeu també

* Emboscada de Clonfin
# Ortoncourt

Ortoncourt és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 81 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Ortoncourt era de 81 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 34 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 34 habitatges eren cases. Tots els 30 habitatges principals que hi havia estaven ocupats pels seus propietaris; 2 tenien tres cambres, 8 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ortoncourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 12 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 12 | 20 a 24 | 0 |
| 12 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 54 persones, 38 eren actives i 16 eren inactives. De les 38 persones actives 34 estaven ocupades (20 homes i 14 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 16 persones inactives 9 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una perruqueria.
L'any 2000 a Ortoncourt hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Ortoncourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Ortoncourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Centre de Cultura Popular de la Sagrada Família

El Centre de Cultura Popular de la Sagrada Família és una Casa de la Festa del barri de la Sagrada Família de Barcelona. En concret ocupa una antiga fàbrica dedicada a fer paperines per a vendre productes alimentaris a granel del número 16 del passatge de Sant Pau, una petita i tranquil·la artèria per a vianants que neix al carrer Sant Antoni Maria Claret, just davant de l'Hospital de Sant Pau. L'Ajuntament va recuperar-ne l'edifici amb el propòsit de convertir-lo en lloc de trobada i d'assaig de les entitats de cultura popular i tradicional del barri de la Sagrada Família. A la dècada del 2010 hi tenen la seu els Castellers de la Sagrada Família, La Farfolla de la Sagrada Família, els Grallers i tabalers Les Dotze Torres, la Colla de diables Bestialots Espurnats, la Colla gegantera Gegantots i el grup de tabals Els Trastokats.
El Centre de Cultura Popular i Tradicional de la Sagrada Família es va obrir el 2009 en un espai de 195 metres quadrats i compta amb una sala d'assaig -de força altura, perquè puguin aixecar-se els castells d'una de les colles més joves de la ciutat (els Castellers de la Sagrada Família van néixer l'any 2002)-, un altell on hi ha un magatzem i una petita sala de reunions.

## Referències

* 1 2 «Centre de Cultura Popular de la Sagrada Família». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Fontellas

Fontellas és un municipi de Navarra, a la comarca de Tudela, dins la merindad de Tudela. Limita al nord amb Tudela i Cabanillas, al sud i oest amb Ablitas, i a l'est amb Ribaforada.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 651 | 646 | 709 | 736 | 809 | 832 | 799 | 804 | 828 | 856 | 861 |
| Fonts: Fontellas i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Caesar van Everdingen

Caesar Boëtius van Everdingen (Alkmaar, c. 1616/1617 – 1678) fou un pintor barroc neerlandès, destacat representant del grup dels Academicistes de Haarlem.

## Biografia

Fill d'un notari i germà major de Allart van Everdingen, segons Arnold Houbraken s'hauria format a Utrecht amb Jan Gerritsz. van Bronckhorst, del que no existeix constància documental, encara que l'estil de les seves primeres obres no desmenteix una possible formació a Utrecht. Artista precoç, esmentat ja com a pintor el 1628, l'any 1632 es va inscriure al Gremi de Sant Lluc d'Alkmaar encara que les primeres obres conegudes, els retrats dels seus pares del Museu municipal d'Alkmaar, són una mica posteriors. El 1641 va signar i va datar el retrat col·lectiu dels Oficials de la guàrdia cívica d'Orange d'Alkmaar, conservat en el mateix museu, i immediatament va passar a Amersfoort on anomenat per l'arquitecte Jacob van Campen i sota la seva supervisió va treballar en la pintura de les portes de l'òrgan de la Gran Església d'Alkmaar i en la decoració de la seva finca a Randenbroek.
El 1646 es trobava de nou a Alkmaar, on va contreure matrimoni amb Helena van Oosthorn. Dos anys després, i de nou gràcies a la mediació de Van Campen, li van encarregar dues pintures de grans dimensions per la Oranjezaal del Palau Huis ten Bosch on es conserven: Al·legoria del naixement de Federic Enric i Quatre Muses amb Pegàs. Establert a Haarlem, va ingressar el 1648 en la guàrdia de arquers local, i el 1651 en el gremi de Sant Lluc del que va ser designat degà en el curs 1655-1656. El 1657, tancant l'etapa més fecunda de la seva producció, va tornar a Alkmaar, on va romandre ja fins a la seva mort, encara que amb una breu estada a Amsterdam l'any 1661. El 13 d'octubre de 1678 va ser enterrat en la Grote Kerk de la seva ciutat natal.

## Obra

Autor de retrats estimables, va ser també pintor d'història, amb atenció a la mitologia: Siringa perseguida per Pa (Amsterdam, Rijksmuseum), Vertumno i Pomona (Madrid, Museu Thyssen-Bornemisza), Bacus amb dues nimfes i Amor (Dresden, Gemäldegalerie Alte Meister); la història grecoromana: Licurgo (Alkmaar, Museu municipal), Diògenes buscant a un home (La Haia, Mauritshuis) i l'al·legoria: Al·legoria de la verema (Haarlem, Museu Museu Frans Hals).

## Referències

* 1 2 3 Biografía en la página web del Museo Thyssen Bornemisza.
* 1 2 3 4 Caesar van Everdingen en Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD).
* ↑ Retrato de Pieter Cornelisz. van Everdingen (1575-1662), notario y abogado Alkmaar; esposo de Aechje Claesdr.

## Bibliografia

* Pita Andrade, José Manuel y Borobia Guerrero, María del Mar, Maestros antiguos del Museo Thyssen-Bornemisza, Madrid, 1992, p. 496, ISBN 84-88474-02-4
# Prince Bira

Birabongse Bhanutej Bhanubandh "Prince Bira" va ser un pilot de curses automobilístiques tailandès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Bira va néixer el 15 de juliol del 1914 a Bangkok, Tailàndia. Va morir el 23 de desembre del 1985 a Londres, Anglaterra.

## A la F1

Va participar en la primera cursa de la història de la Fórmula 1 disputada el 13 de maig del 1950, el GP de la Gran Bretanya, que formava part del campionat del món de la temporada 1950 de F1, on va participar en aquesta única cursa.
Prince Bira va participar diverses curses més puntuables pel campionat de la F1, al llarg de diverses temporades (1950, 1951, 1952, 1953 i 1954).
Bira també va disputar nombroses curses no puntuables pel mundial de la F1.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1950 | Maserati | Maserati | Straight-4 | GBR Ret | MON 5 | 500 | SUI 4 | FRA NVS | BEL | ITA Ret | | | 8th | 5 |
| 1951 | Maserati | O.S.C.A. | OSCA V12 | SUI | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE | ITA | ESP Ret | | - | 0 |
| 1952 | Gordini | Gordini | Straight-4 | SUI Ret | 500 | BEL 10 | | | | | | | - | 0 |
| 1952 | Gordini | Gordini | Straight-6 | | | | FRA Ret | GBR 11 | ALE | HOL | ITA | | - | 0 |
| 1953 | Connaught | Connaught | Straight-4 | ARG | 500 | HOL | BEL | FRA Ret | GBR 7 | ALE Ret | SUI | | - | 0 |
| 1953 | Maserati | Maserati | Straight-6 | | | | | | | | | ITA 11 | - | 0 |
| 1954 | Maserati | Maserati | Straight-6 | ARG 7 | 500 | BEL 6 | FRA 4 | GBR Ret | ALE Ret | SUI | ITA | ESP 9 | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 19 | 0 | 0 | 0 | 0 | 8 |
# Kolódiazne

«Kolódiazne» té aquests significats:
* Kolódiazne (Simferòpol), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Kolódiazne (Krasnogvardiske), localitat de la República Autònoma de Crimea
# Plainemont

Plainemont és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 56 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Plainemont era de 56 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 24 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família i 1 era una segona residència. Tots els 24 habitatges eren cases. Dels 23 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 1 en tenia tres, 9 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Plainemont el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 39 persones, 27 eren actives i 12 eren inactives. De les 27 persones actives 23 estaven ocupades (14 homes i 9 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 12 persones inactives 7 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Plainemont hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Plainemont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Plainemont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cinquena Aliyà

La Cinquena Aliyà es refereix a la cinquena ona d'immigració jueva a Israel provinent d'Europa i Àsia entre els anys 1929 i 1939. Aquesta ona d'immigració es va iniciar després dels matança d'Hebron de 1929 i el retorn de la crisi econòmica en el Mandat Britànic de Palestina. En 1939, en començar la Segona Guerra Mundial i promulgar-se el Llibre Blanc, aquesta ona immigratòria va finalitzar.
Aquesta cinquena ona, que va començar com una acció d'un grup de pioners idealistes, es va convertir aviat en una immigració en massa dels jueus alemanys entre els anys 1933 i 1935 a causa de la persecució racial que sofrien en l'Alemanya nazi. En esclatar la Gran Revolta Àrab en 1936, provocada precisament pel que els àrabs consideraven excessiva immigració jueva a Palestina, es va detenir temporalment l'ona immigratòria, però durant els anys 1938 i 1939 milers de nous immigrants van arribar, part d'ells il·legalment.
Segons Chaim I. Waxman, en 1931-1939 van arribar 225.000 persones.

## Causes de la immigració

Les causes que van encoratjar la cinquena aliyá van ser:
* L'auge de Hitler i el Partit Nazi a Alemanya, va provocar un gran pànic entre els jueus alemanys i d'Europa Oriental, que no van ser autoritzats a tornar als seus països d'origen. Els jueus en l'Alemanya nazi van sofrir una gran ona d'agressió antisemita i molts van decidir emigrar a la Terra d'Israel a la recerca d'una nova vida. L'agost de 1933 es va arribar a un acord entre l'Agència Jueva i les autoritats nazis. L'acord estipulava que els jueus que vivien a Alemanya i desitjaven abandonar el seu país, podien fer-ho sempre que renunciessin als seus béns i propietats (com indicava la legislació alemanya en aquest període). L'acord va permetre que molts jueus que fugien de la persecució nazi s'assentessin en Palestina.
* L'intercanvi de l'administració colonial britànica. El nou administrador colonial britànic, Arthur Wauchope, estava a favor de la immigració i va atorgar molts permisos per als nous immigrants jueus, encoratjant així el creixement de l'economia i l'assentament sionista. No obstant això, la situació va canviar radicalment a partir de la promulgació del Nou Llibre Blanc.
* El tancament de la immigració als Estats Units. Des de 1924 Estats Units havia decidit frenar la immigració i mantenir les portes tancades a la majoria dels immigrants, malgrat conèixer la difícil situació per la qual passaven els jueus alemanys a Europa. Això va portar com a conseqüència un major desig d'instal·lar-se en Palestina.
* L'antisemitisme al món augmentava a nivells mai abans vists, principalment en els règims dels països d'Europa de l'Est, els qui van adoptar una política d'antisemitisme que va encoratjar als disturbis i les persecucions, amb severes conseqüències econòmiques i limitacions socials als jueus.

## Referències

* ↑ Enciclopedia del moderno Oriente Medio y África del Norte, Aliyá, en anglès.