OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 1608 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1608 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 22 de juny de 2005. Després de recordar les resolucions 1542 (2004) i 1576 (2004) sobre la situació a Haití, el Consell va ampliar el mandat de la Missió d'Estabilització de les Nacions Unides a Haití (MINUSTAH) fins al 15 de febrer de 2006 i va augmentar la seva força.

## Resolució
### Observacions

En el preàmbul de la resolució, el Consell va subratllar la importància de celebrar eleccions el 2005, i el govern va prendre possessió el 7 de febrer de 2006. Totes les violacions dels drets humans van ser condemnades i el govern de transició fou cridat a acabar amb la impunitat i vetllar perquè es respecti l'estat de dret. El Consell també va assenyalar la pobresa a Haití i va demanar l'enfortiment de l'economia.

### Actes

En virtud del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va ampliar el mandat de MINUSTAH i va augmentar la seva força. Va donar suport a les recomanacions del secretari general, Kofi Annan, de la creació d'una força de reacció ràpida de 750 persones, 50 persones per a la seu a la capital Port-au-Prince, 275 persones per al component policial, a més de tropes ja autoritzades i una revisió del sistema de justícia. Durant un període, la MINUSTAH estarà formada per 7.500 militars i 1.897 policies.
La resta de la resolució va demanar noves reformes, es va tractar l'assistència internacional i la cooperació entre la MINUSTAH i el govern de transició haitià. El Consell també sol·licitar informes continus sobre la situació a Haití al Secretari General.

## Referències

* ↑ «Security Council extends Haiti mission until 15 February 2006, increases troop, police strength for election period». United Nations, 22-06-2005.
* ↑ Hänggi, Heiner; Scherrer, Vincenza. Security sector reform and UN integrated missions: experience from Burundi, the Democratic Republic of Congo, Haiti and Kosovo. LIT Verlag Münster, 2008, p. 128. ISBN 978-3-03735-239-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Cop d'estat de 2004 a Haití

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Microphysogobio alticorpus

Microphysogobio alticorpus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Taiwan.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, I.-S. i L.-S. Fang 1999 The freshwater and estuarine fishes of Taiwan. National Museum of Marine Biology & Aquarium. 287 p.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Revista Brasilera de Dret Animal

La Revista Brasilera de Dret Animal (Revista Brasileira de Direito Animal) va ser la primera revista de dret dedicada als drets dels animals a l'Amèrica Llatina. Es va fundar el 2006 i té regularitat anual. És publicada per l'Institut Abolicionista Animal amb el grup d'investigació en Dret Animal del Postgrau de la Universitat Federal de Bahia. L'edició és coordinada pels magistrats de justícia de medi ambient del Ministeri d'Estat de Bahia Heron José de Santana i Luciano Rocha Santana.
Aquesta publicació té un caràcter interdisciplinari (dret, filosofia, medicina veterinària i altres) i compta amb la contribució de científics nacionals i internacionals com el filòsof estatunidenc Tom Regan, el jurista nord-americà David Favre, la filòsofa brasilera Sônia Felipe, la jurista brasilera Edna Cardoso Dias, el magistrat brasiler Laerte Levai, o el jurista francès Jean-Pierre Marguen.
Sobre aquesta revista, Tom Regan va escriure:
| « | "Les accions recents dels fundadors de la Revista Brasileira de Direito Animal duen un nou futur als drets dels animals al Brasil. Mai abans un brasiler no es va atrevir a arxivar una escriptura de la recopilació dels habeas corpus a nom d'un animal no-humà. Imagini's: Un imperatiu legal demandant l'alliberament d'un animal no-humà il·legalment empresonat! Però això és precisament el que els fundadors de RDVA van fer el setembre d'aquest any, en nom dels ximpanzés cruelment condemnats a romandre rere les barres del zoo en l'estat de Bahia (...)" | » |
| — Tom Regan, |||

## Referències

* ↑ Lançamento da Revista Brasileira de Direito Animal e fundação do Instituto Abolicionista Animal - ASERG
* ↑ http://www.alpa.org.br/murallivro.htm Arxivat 2007-10-19 a Wayback Machine.
* ↑ «Congresso Vegetariano Brasileiro e Latino-americano - Heron Santana». Arxivat de l'original el 2007-11-10. [Consulta: 23 març 2009].
* ↑ Relação de membros da Revista Brasileira de Direito Animal Arxivat 2009-01-05 a Wayback Machine.Relação de membros da Revista Brasileira de Direito Animal
* ↑ Introduçao - Nação do Direito Animal - Tom Regan

## Enllaços externs

* Revista Brasileira Direito Animal Arxivat 2010-11-29 a Wayback Machine. en IAA Instituto Abolicionista Animal - Brasil Arxivat 2009-01-22 a Wayback Machine. (portuguès)
* Associação Leopoldense de Proteção Animal - Divulgação da Revista Brasileira de Direito Animal Arxivat 2007-10-19 a Wayback Machine. (portuguès)
* Animal Association (Portugal) - Animal's Bookstore (portuguès)
* Nina Rosa Institute - Divulgação da Revista Brasileira de Direito Animal Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine. (portuguès)
# Safareig de Sant Corneli

El Safareig de Sant Corneli és una obra del municipi de Cercs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de dos safareigs paral·lels, de planta rectangular i amb les mateixes característiques, si bé el dipòsit petit de cada un d'ells és invertit en relació a l'altra. El més proper a l'església és cobert modernament amb pilars de totxo vist i teulada a doble pendent. L'altra és descobert. Cada un dels dos safareigs té pica en tres de les seves quatre bandes i un petit dipòsit separat. Mur de tancament a la part nord i de ponent que delimita l'element i en regula l'accessibilitat. Situats per dessota del nivell regular del terra del carrer. Terra regular i cimentat. Entrada i sortida d'aigües connectada a la xarxa regular d'abastament d'aigües.

## Història

Construïts a començaments dels anys 30 del present segle xx. Ja en època més propera va cobrir-se un dels dos safareigs i es van anivellar els terres. L'any 1990 "Carbones de Berga" va cedir-ne la propietat a l'Ajuntament de Cercs el desembre del mateix any.

## Referències

* 1 2 «Safareig de Sant Corneli». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2016].
# Vathí

Vathí, transcrit també Bathí o Vathy (grec: Βαθύ, Vathý), és una localitat que és la seu del municipi de l'illa d'Ítaca, que pertany a la unitat perifèrica homònima de Grècia.
La població es va formar a partir del segle xvi, durant el domini venecià sobre l'illa, quan cresqué la seguretat a la costa i les famílies començaren a davallar de la part alta i a establir-se al port.
El Museu Arqueològic de l'illa es troba a Vathí.

## Referències

* ↑ «Monuments & Natural Sites » Ithaca Greece Tourism» (en anglès). Municipality of Ithaca. [Consulta: 3 febrer 2022].
# Relacions de Kramers-Kronig

En matemàtiques i en física, les relacions de Kramers-Kronig descriuen la relació que existeix entre la part real i la part imaginària de certes funcions complexes. La condició perquè s'apliquin a una funció $f(\omega )$ és que aquesta ha de representar la transformada de Fourier d'un procés físic lineal i causal. Si escrivim
    $F(\omega )=f_{1}(\omega )+iF_{2}(\omega )$,
amb $f_{1}$ i $F_{2}$ dues funcions reals, llavors les relacions de Kramers-Kronig són
    $f_{1}(\omega )={\frac {2}{\pi }}\int _{0}^{\infty }{\frac {\Omega F_{2}(\Omega )}{\Omega ^{2}-\omega ^{2}}}d\Omega$
    $F_{2}(\omega )=-{\frac {2\omega }{\pi }}\int _{0}^{\infty }{\frac {f_{1}(\Omega )}{\Omega ^{2}-\omega ^{2}}}d\Omega$.
Les relacions de Kramers-Kronig estan relacionades amb la transformada de Hilbert, i són freqüentment aplicades a la permitivitat $\epsilon (\omega )$ dels materials. No obstant això, en aquest cas, cal tenir en compte que:
    $F(\omega )=\chi (\omega )=\epsilon (\omega )/\epsilon _{0}-1\,$,
amb $\chi (\omega )$ la susceptibilitat elèctrica del material. La susceptibilitat pot interpretar com la transformada de Fourier de la resposta temporal del material a una excitació infinitament breu, és a dir, la seva resposta a l'impuls.

## Bibliografia

* Mansoor Sheik-Bahae. «Nonlinear Optics Basics. Kramers–Kronig Relations in Nonlinear Optics». A: Robert D. Guenther. Encyclopedia of Modern Optics. Amsterdam: Academic Press, 2005. ISBN 0-12-227600-0.
* Valerio Lucarini; Jarkko J. Saarinen; Kai-Erik Peiponen; Erik M. Vartiainen Kramers-Kronig relations in Optical Materials Research. Heidelberg: Springer, 2005. ISBN 3-540-23673-2.

## Referències

* ↑ Stephen H. Hall, Howard L. Heck.. Advanced signal integrity for high-speed digital designs. Hoboken, N.J.: Wiley, 2009, p. 331–336. ISBN 0-470-19235-6.
* ↑ John David Jackson. Classical Electrodynamics. Wiley, 1999, p. 332–333. ISBN 0-471-43132-X.
# Velitres

Velitres (en llatí: Velitrae) va ser una ciutat del Latium, a la part sud de les colines Albanes, mirant a les maresmes Pomptines, a l'esquerra de la via Àpia. Encara que dins els límits de Laci no se sap si era una ciutat llatina o dels volscs. Dionís d'Halicarnàs inclou la ciutat entre les trenta ciutats de la Lliga llatina però ell mateix la descriu en un altre lloc com una ciutat dels volscs que va combatre contra el rei de Roma Anc Marci, i fou assetjada pels romans i sotmesa, i es va establir una aliança en termes favorables a la ciutat.
El 494 aC, període en què Dionís d'Halicarnàs l'esmenta com a part de la Lliga Llatina, Titus Livi diu que era una ciutat dels volscs i que la va arrabassar a aquest poble el cònsol Aulus Virgini Tricost. Segons Livi s'hi va establir un colònia romana que va arribar allí el mateix any i reforçada amb nous colons el 492 aC. Dionís només parla de la colònia del 492 aC que diu va substituir a l'exhaurida població de la ciutat, reduïda per causa de la pesta.
La colònia va caure aviat en decadència i es van enviar més colons el 404 aC. Els colons no van ser lleials i després de la guerra contra els gals els colons es van unir als volscs contra Roma i es van revoltar. Van ser derrotats l'any 381 aC juntament amb Praeneste i els volscs, i la ciutat la va ocupar Roma l'any 380 aC.
Després d'aquest any es van produir una sèrie de revoltes i lluites contra Roma que van alternar amb períodes de pau, el que voldria dir que era una ciutat independent; sembla que els romans la van ocupar més d'una vegada però no va tornar a ser colònia. Així sabem que el 370 aC estaven en guerra amb Roma i van assolar el territori dels llatins (aliats romans) i van assetjar Túsculum, però van ser derrotats i els romans van assetjar la ciutat durant dos anys sense que se sàpiga si finalment es va rendir o la van ocupar. El 358 aC tornava a estar revoltada i saquejava territoris romans, i res se sap de la resposta romana.
L'any 340 aC la ciutat es va unir a la Lliga Llatina contra Roma i va no es va escapar de la derrota de tots els llatins a Astura el 338 aC. Es va elegir la ciutat per un càstig exemplar ja que havia estat formada per antics ciutadans romans. Van destruir les muralles i van expatriar els senadors i els magistrats. Llavors es va tornar a enviar un grup de colons romans i va esdevenir un municipi romà.
Durant el període dels Gracs va rebre un nou cos de colons. Va seguir com a municipi sota l'Imperi, ja que era la ciutat natal de la gens Octàvia, ancestres d'Octavi August (el seu avi i el seu besavi van ser cavallers que van exercir magistratures locals a la ciutat).
Era encara municipi fins al temps de Claudi quan va rebre una colònia militar. Amb aquest estatus va existir durant tot l'imperi i va seguir a l'edat mitjana.
Avui es diu Velletri.

## Referències

* 1 2 3 Bunbury, Edward Herbert. «Velitrae (Οὐέλιτραι)». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Resolució 1606 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1606 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 20 de juny de 2005. Després de reafirmar el seu suport al acord de pau d'Arusha sobre la situació a Burundi, el Consell va demanar al secretari general Kofi Annan que iniciés les negociacions sobre una comissió de la veritat i una cambra especial dins del sistema judicial del país.

## Resolució
### Observacions

Als efectes de la pau i la reconciliació a Burundi, el Consell estava convençut que la creació d'una comissió de la veritat per portar els responsables de genocidi, delicte contra la humanitat i delicte de guerra a la justícia per tal de posar fi a impunitat a la regió dels Grans Llacs d'Àfrica. També va assenyalar que l'assistència internacional era necessària per establir una societat i un govern sota l'estat de dret. El govern de transició de Burundi va demanar una comissió de veritat mixta i una cambra especial dins del sistema judicial burundès.

### Actes

Es va demanar al Secretari General que iniciés converses amb el govern de transició i altres parts sobre com implementar les recomanacions del govern i que informés el 30 de setembre de 2005 amb detalls de la seva implementació, incloent costos, estructures i un marc de temps.

## Referències

* ↑ «Security Council requests Secretary-General to initiate negotiations Burundi Truth Commission, Special Chamber». United Nations, 20-06-2005.
* ↑ La Haye, Eve. War crimes in internal armed conflicts. Cambridge University Press, 2008, p. 208. ISBN 978-0-521-86073-4.
* ↑ United Nations Department of Peacekeeping Operations. Annual review of global peace operations. Lynne Rienner Publishers, 2006, p. 87. ISBN 978-1-58826-441-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Guerra Civil de Burundi
* Oficina Integrada de les Nacions Unides a Burundi

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Franz Anton Maichelbeck

Franz Anton Maichelbeck (illa monàstica de Reichenau, 6 de juliol de 1702 - Friburg de Brisgòvia, 14 de juny de 1750) fou un organista i compositor alemany.
Per la proximitat de dades i lloc de naixença podria ser germà del també compositor Joseph Maichelbeck (1708-1769).

## Biografia

Nascut a l'illa de Reichenau, Maichelbeck va créixer allà amb dotze germans i va assistir al "Heinrich-Suso-Gymnasium Konstanz". Va estudiar teologia a Friburg des de 1721 i va ser enviat a Roma el 27 de setembre de 1725 per estudiar música d'església. En 1727/28 va ser nomenat organista de la catedral i el mestre de capella a la catedral de Friburg. Més tard va ser nomenat pel príncep bisbe Johann Franz Schenk von Stauffenberg com a mestre de capella de la cort a Augsburg.
Anton va morir a Friburg de Brisgòvia als 47 anys.

## Publicacions i obres

* 1738: Caecilia, que ensenya el piano i dona bones instruccions
* 1724: Rèquiem per a l'emperador Carles VI. i Missa en honor de Santa Escolàstica

## Bibliografia

* Christoph Schmider: Franz Anton Maichelbeck (1702-1750) i música d'església a Friburg. I: Arxius diocesans de Friburg. 124è any 2004, pp. 157-165.
* Manfred Schuler, Christoph Schmider: lorganista de la catedral de Friburg Franz Anton Maichelbeck (1702-1750) i el seu rèquiem per l'emperador Karl VI. A Christoph Schmider (editor): música a la catedral de Friburg. Rombach, Freiburg im Breisgau 2002, ISBN 3-7930-9306-9, pp. 128-145

## Referències

* ↑ Música de cambra Franz Anton Maichelbeck" (PDF). Ars Musici. Arxivat des de l'original (PDF) el 21-02-2014. Recuperat el 21 de febrer de 2020.
* ↑ Josef Mančal. "Care Church Music Music". Editorial Wissner. Recuperat el 21 de febrer de 2020.
* ↑ Caecilia, que ensenya al piano, dona bones lliçons sobre com tocar no només el ritme de la partitura amb 3 i 4 veus, sinó també com crear peces de ritme de la partitura i inventar tot tipus de tirades...: opus II a WorldCat
* ↑ Música al Freiburg Minster de WorldCat
# Dlhá Ves

Dlhá Ves és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1332.
# Universitat París Descartes

La Universitat París Descartes (en francès: Université Paris-Descartes, oficialment Paris-V) va ser una universitat pública d'investigació de París en funcionament de 1971 a 2019.
El 2020 es va fusionar amb la Universitat Denis Diderot en la nova Universitat París Cité.

## Graduats famosos

* François Fillon, un polític francès, membre del partit Unió pel Moviment Popular i Primer Ministre durant el govern de Nicolas Sarkozy (2007-2012)
* Josepa Cucó i Giner, una antropòloga i catedràtica especialitzada en el camp de l'Antropologia social.

## Referències

* ↑ Décret n° 2019-209 du 20 mars 2019 portant création de l'université Paris Cité et approbation de ses statuts
* ↑ Mira, Joan-Francesc «Josepa Cucó i Giner» (pdf). Memòria. Institut d'Estudis Catalans, Curs 2010-2011.
# Veljko Kadijević

Veljko Kadijević (en alfabet ciríl·lic: Вељко Кадијевић) (Donja Glavina, Croàcia, 21 de novembre de 1925 - Moscou, 2 de novembre de 2014) fou un militar iugoslau, general de l'Exèrcit Popular Iugoslau (JNA).

## Biografia

Fill de mare croata i pare serbi, sempre es va definir com a iugoslau. El 1942 es va unir als Partisans iugoslaus i el Partit Comunista de Iugoslàvia. Després de la guerra, es va graduar a la General Staff College de l'Exèrcit dels Estats Units el 1963, junt a un reduït grup d'oficials seleccionats per Tito.
Va ser el Ministre de Defensa en el govern iugoslau del 1988 al 1992, fet que el situà al capdavant del JNA durant la Guerra d'Eslovènia i les etapes inicials de la Guerra de Croàcia. En aquell període, viatjà a Rússia buscant suports polítics i militars, i posà l'exèrcit al servei del govern federal i els enclavaments serbis, tot i que va mantenir desavinences amb els polítics més radicals de la República Sèrbia de Krajina.
Visqué a Rússia des de l'any 2001, i el govern croat n'havia demanat l'extradició per crims de guerra ocorreguts a Bjelovar, Vukovar i Osijek. Tanmateix, el president rus Dmitri Medvédev el va nacionalitzar per decret el 13 d'agost de 2008, fet que fa molt difícil l'extradició segons la legislació russa. Morí el 2 de novembre de 2014 a Moscou.

## Obra

* Kontrudar- Moj vzgljad na Jugoslavii razval (2007).

## Referències

* ↑ Conversi, Daniele. La desintegració de Iugoslàvia. Universitat de València, 2000, pàg. 65. ISBN 8486574870, 9788486574871.
* ↑ «Los secretos del conflicto en Croacia» (en castellà). El País, 01-06-1993. [Consulta: 8 març 2010].
* ↑ «Dimite el ministro de Defensa yugoslavo, general Kadijevic» (pdf) (en castellà). La Vanguardia, 09-01-1992. [Consulta: 8 març 2010].
* ↑ «Kadijevik, Veljko (1925)» (en croat). Ministeri de l'Interior de la República de Croàcia. [Consulta: 8 març 2010].
* ↑ «Wanted. Kadijevik, Veljko» (en anglès). Interpol. Arxivat de l'original el 2007-04-22. [Consulta: 8 març 2010].
* ↑ «Last Yugoslav defence minister gains Russian citizenship» (en anglès). SETimes.com, 30-09-2008. [Consulta: 8 març 2010].
* ↑ «Russia won't extradite ex-Yugoslav defense minister» (en anglès). B92, 01-10-2008. Arxivat de l'original el 2011-06-07. [Consulta: 8 març 2010].
* ↑ «General Veljko Kadijevic dies in Moscow» (en anglès). Inserbia.info, 02-11-2014. Arxivat de l'original el 2014-11-02. [Consulta: 2 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Interpol arrest warrant for Kadijević Arxivat 2007-04-22 a Wayback Machine. (anglès)
* Entrevistes de RTS a Moscou 2007: Part 1/5, 2/5, 3/5, 4/5, 5/5 (serbi)
# Resolució 1604 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1604 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 15 de juny de 2005. Després de reafirmar totes les resolucions sobre el conflicte de Xipre, en particular la Resolució 1251 (1999), el Consell va prorrogar el mandat de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) per un període addicional fins al 15 de desembre de 2005.

## Observacions

El Consell de Seguretat va demanar a Xipre i Xipre del Nord que abordessin amb urgència la qüestió humanitària de les persones desaparegudes. Va donar la benvinguda a la revisió de la UNFICYP del Secretari General, tal com es va demanar a la Resolució 1568 (2004) i la seva avaluació que la violència a l'illa era poc probable, així com la seva intenció de mantenir l'operació en revisió. El Consell va acollir amb satisfacció l'aixecament de les restriccions a la lliure circulació de la UNFICYP pel costat turc i la bona cooperació d'ambdós bàndols, tot i que hi havia preocupació pel nivell del delicte a través de la línia de l'alto el foc.
La resolució també va donar la benvinguda al continuat finançament de les operacions de les Nacions Unides pels governs de Xipre i Grècia.

## Actes

En l'extensió del mandat de la UNFICYP, la resolució va demanar al Secretari General que informés al Consell sobre l'aplicació de la resolució vigent i que recolzés encara més els esforços de la UNFICYP per implementar la política d'explotació sexual. Va instar a la part turcoxipriota a restaurar el statu quo militar a Strovilia abans del 30 de juny del 2000.

## Referències

* ↑ «Security Council extends mandate of UN Peacekeeping Force in Cyprus until 15 December». United Nations, 15-06-2005.
* ↑ «Security Council extends mandate of UN Cyprus mission». United Nations, 15-06-2005.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Línia Verda (Xipre)
* Invasió turca de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Molí del Pola

Molí del Pola o Molí del Majà és una obra al terme municipal de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici aïllat, de planta en forma d'L. El cos principal consta de planta baixa i dues plantes. La coberta és de teula àrab composta. Sobresurt una tribuna afegida a la planta segona. Presenta una portalada de pedra amb arc pla i finestres amb brancal i llinda de pedra. Sobre la coberta es troben les restes del rotor d'un antic molí de vent. La llinda de la porta presenta la data de 1749.
(Text procedent del POUM)

## Referències

* 1 2 «Molí del Pola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Tanimbar

Tanimbar és un arxipèlag a la zona sud-est de les Moluques, Indonèsia. Aquestes illes són entre la mar de Banda i la mar d'Arafura; la superfície total de terra ferma és de 5.440 km². L'illa més gran és Yamdena (2.981 km²) on hi ha la capital, Saumlaki, amb uns 10.000 habitants. Altres illes grans són Waliaru o Wariaru (220 km²), Selu (230 km²), Larat (515 km²) i Selaru (775 km²). L'altitud màxima és de 600 m a l'illa de Laibobar. L'arxipèlag està format per roques sedimentàries del terciari a les costes hi ha esculls de corall.
Tyto sororcula és una espècie d'òliba que habita en aquestes illes. Una altra espècie endèmica és la cacatua (Cacatua goffiniana). Molts cristians d'Ambon varen fugir durant les massacres perpetrades per part dels musulmans a partir de l'any 1999 i s'han establert a Saumlaki.

## Referències

* ↑ tanimbar.org
* ↑ Claus König & Friedhelm Weick, Owls of the World. Christopher Helm, London 2008, ISBN 978-0-7136-6548-2

## Enllaços externs

* Tanimbar Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine. (anglès)