OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Foca del Caspi

La foca del Caspi (Pusa caspica) és una de les espècies més petites de les foques veritable i es troba exclusivament a la mar Càspia. Quan el gel es fon es poden trobar als rius Volga i Ural.

## Descripció

Els adults fan uns 1,5 metres de llargada i pesen uns 86 kg. Viuen en colònies. Tenen un sol cadell que té la pell blanca en néixer fins que fan la muda en un mes. La maduresa sexual és als cinc anys per les femelles i als 6 o 7 anys pels mascles.
S'alimenten principalment de ciprínids, gòbids i crustacis
Són depredats per àguiles marines i llops. ,són caçats pels humans i el seu medi comença a contaminar-se augmentant les seves malalties.
Fa cent anys hi havia 1,5 milions d'aquestes foques; cap a 1980 n'hi havia unes 400.000.

## Referències

* ↑ Rumyantsev, V. D. and L. S. Khuraskin. 1978. New data on the mortality of the Caspian seal due to wolves. Page 187 in Congress of the All-Union Theriological Society, 2nd (P. A. Panteleev, et al. eds.). Nauka, Moscow, USSR. ZR 116(19):5669
* ↑ «Seals dying in Caspian Sea». Arxivat de l'original el 2012-03-02. [Consulta: 2 octubre 2010].
* Jukka Palo: Genetic diversity and phylogeography of landlocked seals Arxivat 2008-09-11 a Wayback Machine.
* OBIS-SEAMAP - Species Profiles Arxivat 2011-05-25 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Caspian seal factsheet at pinnipeds.org Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine.
* "Caspian Seal under threat of extinction" Arxivat 2007-03-02 a Wayback Machine., Baztab newspaper. Persian article.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Font Freda (Herba-savina)

La Font Freda és una font del poble d'Herba-savina al municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Antigament pertanyia a l'antic municipi d'Hortoneda de la Conca.
Està situada a 900 m d'altitud, a l'esquerra del riu de Carreu, als peus i al nord del Serrat de l'Oriol.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Middlebury (Vermont)

Middlebury és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 8.183 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Middlebury tenia 8.183 habitants, 2.657 habitatges, i 1.533 famílies. La densitat de població era de 80,9 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,5% tenia menys de 18 anys, un 31,4% entre 18 i 24, un 18,6% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.723 $ i la renda mediana per família de 46.691 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.645 $ mentre que les dones 25.994 $. La renda per capita de la població era de 17.926 $. Entorn del 5,3% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Middlebury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Middlebury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Francisco de Garay

Francisco de Garay (Mercadillo, Encartaciones, 1475 - 27 de desembre de 1523) fou un adelantado que va navegar fins a l'Hispaniola com a colon en el segon viatge que Cristòfor Colom va fer a les Índies el 1493.
Estava emparentat amb l'esposa de Diego Colom, Maria de Toledo, qui a la vegada estava emparentada amb el rei Ferran el Catòlic. Posteriorment va ser nomenat governador de l'illa de Jamaica. Va obtenir permís de la corona espanyola per colonitzar els voltants del riu Pánuco, però fracassà en els seus intents.

## Biografia
### Estada a l'Hispaniola

El 1502 el descobriment d'or prop de Santo Domingo va enriquir Garay, però poc després estava endeutat amb banquers genovesos, cosa que possiblement el motivà a descobrir noves terres. El 1511 buscà conquerir l'Illa de Guadalupe, però no ho aconseguí. Posteriorment va servir com a agutzil major de l'Hispaniola i alcalde al fort Yáquimo.

### Governador de Jamaica

El 1514 va viatjar a Espanya a la recerca d'una concessió reial i fou escollit pel rei Ferran com a governador de Jamaica i administrador de les propietats reials. Mentre el seu nomenament estava pendent va comprar dues caravel·les i les preparà de tal manera que semblava que faria un viatge de descobriment. Si aquesta era el pla va quedar en suspens mentre Francisco Hernández de Córdoba i Juan de Grijalva exploraven el sud del golf de Mèxic el 1517 i 1518.

### Expedicions pel golf de Mèxic

Garay va enviar diverses expedicions per explorar, cartografiar i reclamar les terres que s'estenen per tot el golf de Mèxic, entre la península de Florida i el Yucatán. El 1519 va enviar una expedició, sota el comandament d'Alonso Álvarez de Pineda, per cartografiar la costa situada entre la Florida i el límit nord de les terres visitades per Diego Velázquez de Cuéllar. El riu Mississippi apareix als mapes com a Rio del Espiritu Santo. Garay també va dirigir expedicions per explorar la regió del riu Pánuco, on entrà en conflicte amb Hernán Cortés. Mentre negociaven la propietat de les terres morí de pneumònia a Ciutat de Mèxic el 27 de desembre de 1523.

## Referències

* ↑ «Goyo Bañales repasa la trayectoria Francisco de Garay» (en castellà). Deia, 20-10-2011.
* 1 2 3 Weddle, Robert S. «GARAY, FRANCISCO DE» (en anglès). Handbook of Texas Online. Texas State Historical Association. [Consulta: 23 octubre 2012].
# Tritó crestat

El tritó crestat (Triturus cristatus) és una espècie d'amfibi urodel de la família Salamandridae. És un dels urodels més comuns a Europa, tot i que no n'hi ha a la península Ibèrica i altres regions meridionals. Se'n coneixen 4 subespècies: el tritó crestat del nord (Triturus cristatus cristatus) que habita a Anglaterra, nord de França fins als Urals; el tritó crestat alpí (Triturus cristatus carnifex) que habita al nord dels Balcans i nord d'Itàlia i la zona sud del centre d'Europa; el tritó crestat del Danubi (Triturus cristatus dobrogicus) que habita bàsicament a la conca del riu Danubi; i el tritó crestat del sud (Triturus cristatus karelinii) que habita a l'est dels Balcans, nord de Turquia, Crimea i la zona del Caucas.

## Descripció

És el més grans dels tritons europeus; pot mesurar fins a 18 cm. Es caracteritza per un plec de pell que el recorre des del clatell fins al final de la cua.
És un animal molt voraç i el seu menjar preferit són insectes com ara papallones i arnes. Els exemplars més grans poden atacar larves d'altres amfibis i tritons, inclús als membres de la seva pròpia espècie.
En captivitat, aquests tritons poden arribar a viure fins a 20 anys.

## Distribució i hàbitat

Habita en gran varietat de boscos, des de coníferes, mixtes i boscos de fulla caduca, clarianes, terres d'arbustos, parcs, jardins i pastures; sempre prop d'aigua estancada de rius, llacs i estanys.
És el tritó europeu que més temps passa a l'aigua, i pot residir-hi permanentment.
Es pot trobar a gran part d'Europa, des del Regne Unit i nord de França fins al sud d'Escandinàvia, el centre d'Europa, una part dels Balcans i el sud-oest de Sibèria.

## Referències

* ↑ «Amphibians.org» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-08-11. [Consulta: 8 agost 2016].
* ↑ Anfibios y reptiles (en castellà). 2a edició. Madrid: Susaeta, 1991, p. 42-43.
# Mitja Llegua

Mitja Llegua (en castellà i oficialment, Media Legua) és una pedania compartida pels municipis d'Oriola i Redovà, a la comarca del Baix Segura, al País Valencià. Es troba a quasi un quilòmetre del nucli urbà de Redovà, encara que està pràcticament enclavat al límit d'Oriola. Les poblacions més properes a Mitja Llegua, a més de Redovà, són La Campaneta i Molins.
Té 236 habitants. En els seus orígens, hi ha qui situa ací un antic poblament de principis de l'Edat mitjana, denominat Azanet, d'origen berber.
El seu nom actual prové de ser un poblament urbà emplaçat en una antiga finca agrícola situada a mitja llegua de distància de la ciutat d'Oriola, i que es va dir així per diferenciar-la de l'altra finca denominada els Quarts (dos quarts de llegua), al terme de Redovà.
Existeix una altra pedania anomenada igual, Media Legua, al municipi de Las Torres de Cotillas (Múrcia).

## Economia

Es tracta d'un poble plenament agrícola, el qual compta amb una horta on es conreen hortalisses i cítrics.

## Senderisme

És zona de pas de la Senda del Poeta (GR-125). Els vilatans diuen que «Miguel Hernández solia passejar el seu bestiar per la Mitja Llegua, recitant els seus poemes als veïns i donant-los llet de les seues cabres».
Mitja Llegua també és zona de pas del Camí del Cid (GR-160), que discorre des de Burgos fins a la veïna Oriola, rememorant les aventures del primer rei de València Rodrigo Díaz de Vivar (El Cid Campeador).

## Referències

* ↑ «Camino del Sureste - Ramal Sur». Camino de Santiago, 2011. [Consulta: 29 maig 2021].
* ↑ «Plan General de Redován: Memoria informativa 2007 (Alicante)». , 2011 [Consulta: 29 maig 2021].
* 1 2 «Media Legua». Todopueblos.com. Arxivat de l'original el 2021-07-09. [Consulta: 29 maig 2021].
* ↑ «Media Legua | enciclopèdia.cat». [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «La Media Legua». Región de Murcia digital. [Consulta: 29 maig 2021].
* ↑ «El IVAJ da marcha atrás por la presión vecinal y la Senda del Poeta cruzará la Media Legua». Prensa Alicantina, 19-02-2019. [Consulta: 29 maig 2021].
# Torre del Mussol

La Torre del Mussol (アウルタワー) és un edifici residencial al pavelló especial de Toshima, a Tòquio (Japó). Acabat el gener de 2011, s'alça fins 189,2 m d'alt, amb una planta superior situada a 182.8 m sobre la superfície. És el 38è edifici més alt de Tòquio i el 55è edifici més alt del Japó.

## Descripció

La Torre del Mussol va ser construïda com una resposta a les qüestions relatives a la utilització dels edificis ja existents, és a dir, per especialitzar els gratacels de la zona, i fer ús dels terrenys disponibles de manera eficaç, evitant un ús mixt del nombre d'edificis, i també per animar la gent a viure al districte de Ikebukuro. el seu nom fa referència a la mascota del districte. La Torre del Mussol està situada prop de l'Air Rise Tower, i prop de l'estació de Higashi-Ikebukuro, a la qual està connectada directament per un passeig subterrani, i el complex de la Ciutat del Sol amb el gratacel Sunshine 60, l'edifici més alt a Tòquio des de 1978 fins a 1991.
El gratacel va ser construït en un paviment amb una superfície de 5.801.39 metres quadrats, 2.938.03 metres quadrats dels quals ocupa el mateix edifici. Es va utilitzar durant la seva construcció formigó armat, acer, i vidre, que va costar aproximadament 30 mil milions de iens. L'edifici va ser dissenyat i construït per la Taisei Corporation. La decisió de construir la urbanització de la Torre del Mussol es va fer el maig del 2004, i el permís de planificació es va donar el gener de 2006. La construcció va començar a l'octubre de 2007 i es va completar el gener de 2011. A finals de març del mateix any, l'edifici estava a punt per ser inaugurat.
Tot i que la Torre del Mussol és principalment un edifici residencial, alguns pisos s'utilitzen com a oficina o per a ús comercial. Algunes botigues es troben en el primer soterrani i al primer pis, mentre que les oficines es poden trobar des del segon al sisè pis. Els apartaments estan situats en els pisos restants, fins al 52. Hi ha 11 ascensors al gratacels. La superfície total de l'edifici equival a aproximadament 79.200 metres quadrats. Existeixen aproximadament 608 cases, de les quals 473 són per a ús residencial i 135 són per a fins no residencials, mentre que la resta de les habitacions inclouen una sala de teatre, una sala de fitness i un sky lounge, entre d'altres. L'aparcament de la torre compta amb 344 places d'aparcament.

## Referències

* 1 2 «Owl Tower». Skyscraper Source Media. [Consulta: 20 novembre 2016].
* ↑ «Tokyo». Skyscraper Source Media. [Consulta: 20 novembre 2016].
* ↑ «Japan Skyscraper Diagram». Skyscraper Source Media. [Consulta: 20 novembre 2016].
* 1 2 3 «Higashi-Ikebukuro 4-Chome 2nd district first-class urban redevelopment projects (Toshima Ward resolution)» (en japonès). Bureau of Urban development Tokyo Metropolitan Government. [Consulta: 20 novembre 2016].
* ↑ «Sunshine 60». Skyscraperpage.com. [Consulta: 13 novembre 2016].
* 1 2 3 4 «Owl Tower» (en japonès). History of skyscrapers and personal computers. [Consulta: 12 novembre 2016].
* ↑ «Owl Tower». The Skyscraper Center. [Consulta: 20 novembre 2016].
* ↑ «Owl Tower Download as PDF». Emporis. [Consulta: 20 novembre 2016].
# Titu Maiorescu

Titu Liviu Maiorescu (15 de febrer de 1840, Craiova - 18 de juny de 1917, Bucarest) va ser un crític literari i polític romanès, fundador de Junimea, una societat literària de Romania. Com a crític literari va tenir un important aportament al desenvolupament de la cultura romanesa en la segona meitat del segle xix.
Com a membre del Partit Conservador de Romania, va ser Ministre de Relacions Exteriors entre 1910 i 1914 i Primer Ministre de Romania de 1911 a 1914. Va representar Romania en el Tractat de Bucarest (1913) que va acabar amb la Segona Guerra dels Balcans. Es va oposar a l'ingrés de Romania a la Primera Guerra Mundial, i es va negar a col·laborar amb l'exèrcit alemany després de l'ocupació de Bucarest.
# Francesc II

Francesc II és el nom dels següents personatges:
* Francesc II Acciaiuoli (1430 - 1460), duc d'Atenes
* Francesc II d'Alemanya (Florència, 1768 - Viena, 1835), darrer portador del títol d'emperador del Sacre Imperi Romanogermànic i primer emperador d'Àustria.
* Francesc II de Bretanya (1433, castell de Clisson - Couëron, 1488), darrer duc independent de Bretanya
* Francesc II Crispo (1417-?), senyor de Siros des del 1450, setzè duc de Naxos i de l'Arxipèlag, baró d'Astrogidis, senyor de Milos, de Santorí, d'Astipàlea, Delos, Ios, i consenyor de Amorgos
* Francesc II de les Dues Sicílies (Caserta, 1836 - Arco, Trento, 1894) últim monarca del Regne independent de les Dues Sicílies
* Francesc II d'Este o Francesc II de Mòdena (Mòdena, Ducat de Mòdena, 1660 - Sassuolo, 1694), duc de Mòdena (1662 -1694)
* Francesc II de França (Fontainebleau, 1544 - Orleans, 1560), rei de França (1559 -1560) i rei consort d'Escòcia (1558 -1560)
* Francesc II Gattiluso fill del genovès Francesc I Gattiluso i de la princesa romana d'Orient Maria, filla de l'emperador Joan V Paleòleg.
* Francesc II de Lorena (Nancy, Regne de França, 1572 i - Badonviller, 1632) comte de Vaudémont i duc de Lorena i de Bar (1625)
* Francesc II Montefeltro de Borgo San Sepolcro fill de Neri Montefeltro de Borgo San Sepolcro, al que va succeir el 1355 com a senyor sobirà i vicari imperial de Borgo San Sepolcro
* Francesc II Ordelaffi, senyor d'Ordelaffi (~1331 - ?)
* Francesc II Sforza (Vigevano, Ducat de Milà, 1495 - 1535), duc de Milà entre 1521 i 1535
* Francesc II de Toscana (1708, Nancy, ducat de Lorena – 1765, Viena, Sacre Imperi Romanogermànic), duc de Lorena, gran duc de la Toscana i emperador romanogermànic
* Frederic Francesc II de Mecklenburg-Schwerin (Ludwigslust, 1823 - Schwerin, 1883), Gran duc de Mecklenburg-Schwerin (1842 -1883)
* Francesc Dalmau II de Rocabertí, vescomte de Rocabertí entre els anys 1634 i 1640
Viccionari
# Francesc III Gattiluso

Francesc III Gattiluso era fill de Dorino I Gattiluso senyor de Lesbos.
Al morir aquest el 1455 va rebre la senyoria de Thasos. Es va casar amb una cosina germana de nom desconegut, filla de Palamede I Gattiluso senyor de Enos (Palamede era germà de Dorino I Gattiluso). El 1456 va ser atacat per la flota otomana de Mehemmed Fatih (4 de juny de 1456) que va causar un cobntraatac de la flota del Papa dirigida pel cardenal Scarampo.
El 1459 Thasos, Samotràcia i Lemnos foren ocupades pels otomans i el sultà en va donar els ingressos al seu sogre l'antic dèspota de Morea Demetri Paleòleg.
# Francesc III Gonzaga

Francesc III Gonzaga (Màntua, 10 de març del 1533 – Màntua, 21 de febrer del 1550) fou el segon duc de Màntua i marquès de Montferrat del 1540 fins a la seva mort.

## Biografia

Francesc era fill del duc de Màntua Frederic II i de la marquesa de Montferrat Margarida Paleòloga. Tenia només 7 anys quan va morir el seu pare, això no obstant, el 5 de juliol del 1540, fou aclamat duc de Màntua i marquès de Montferrat. Li van fer de regents la seva mare i els seus oncles Ercole i Ferran.
El 28 de juny del 1543 l'emperador Carles V estava allotjat al castell Goffredo del marquès Aloisio Gonzaga,la mare de Francesc que estava en el veí castell de Medole va demanar a l'emperador que investís formalment al seu fill. En la cerimònia estaven presents els oncles Ferrant Gonzaga, governador de Milà, i el cardenal Ercole Gonzaga, tutors del noi. En la mateixa ocasió es van acordar les noces de Francesc amb la neboda de l'emperador, Caterina, filla de Ferran I d'Habsburg.
Les noces es van celebrar el 22 d'octubre del 1549, quan el nuvi ja tenia 16 anys. La vida en comú dels dos joves no va durar gaire, un parell de mesos després el duc va caure a les gèlides aigües del llac de Como durant una cacera i va emmalaltir de pulmonia. Després d'un període durant el qual semblava haver-se recuperat, el duc va empitjorar (potser a causa dels festeigs del carnaval) i va morir. Fou sebollit a la basílica de Santa Bàrbara.
Caterina va tornar a Àustria amb els seus pares i la successió ducal va passar al seu germà Guillem, encara menor d'edat.

## Referències

* ↑ Hickson, 2012, p. 87.
* ↑ Raffaele Tamalio, Dizionario Biografico degli italiani, Luigi Gonzaga
* ↑ Gianolio, 1996, p. 85.
* ↑ Gazeta di Mantova, 2007, Trovato il cimitero ducale

## Bibliografia

* Gianolio, R. Monete e medaglie di Mantova e dei Gonzaga dal XII al XIXsecolo: Le medaglie dei Gonzaga. Electa, 1996.
* Hickson, Sally Anne. Women, Art and Architectural Patronage in Renaissance Mantua. asgate publishing, 2012.

## Enllaços externs

* Gino Benzoni, Diionario Biografio degli italiani, XLIX, 1997 Francesco III
# Michiel Elijzen

Michiel Elijzen (Culemborg, Gelderland, 31 d'agost de 1982) va ser un ciclista neerlandès, que fou professional entre el 2006 i el 2010. En retirar-se passà a exercir càrrecs directius en diferents equips ciclistes.
En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa a l'Eneco Tour del 2007.

## Palmarès

* 2000
** 1r al Tour de Lorena júnior
* 2007
** 1r al Duo Normand, amb Bradley Wiggins
** Vencedor d'una etapa de l'Eneco Tour

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2010. 111è de la classificació general

## Referències

* ↑ Elijzen directeur sportif chez Omega Pharma-Lotto

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Transoràngia

Transoràngia fou el nom d'un territori britànic depenent de la Colònia del Cap de Bona Esperança, que va existir amb aquest nom del 1845 fins al 1848.
El 1837 els bòers van fundar l'establiment de Winburg més enllà de l'Orange, més tard reforçat per emigrants del Natal; en els següents anys van sorgir altres establiments, part dels quals en els territoris dels griques, i molts d'aquestos colons estaven disposats a acceptar el domini britànic. Això va impulsar al ministre de Justícia de la colònia del Cap, Menzies, a creuar l'Orange (1842) i declarar el territori sota sobirania britànica, però fou desautoritzat pel governador Sir George Napier, el qual no obstant va manifestar que els colons conservaven la ciutadania britànica (havien emigrat des del Cap). Després els britànics van negociar tractats amb Adam Kok, cap dels griques, i Mosheshoe, cap dels sotho, el que va molestar als bòers, que refusaven reconèixer la sobirania de caps nadius.
Els pobladors inicials de Winburg eren antibritànics, però una bona part van marxar el 1844 a Potchefstroom, i després a Ohrigstad o a Lydenburg (1844-1849); la majoria del grangers tenien prou problemes amb els nadius. Els grangers del territori griqua van demanar igual tracte que els griques i formar un territori de blancs protegit pels britànics, i fins i tot van enviar una delegació al comissionat britànic al Natal Henry Cloete. El 1844 la lluita va esclatar entre grangers bòers i els griques; els britànics van avançar un contingent dirigit pel capità Henry Douglas Warden, en suport dels griques (8 de març de 1845), conforme el termes del tractat amb aquestos, i després d'una escaramussa a Zwartkopjes (2 de maig de 1845) es va fer un nou acord entre britànics i els griques de la terra de Waterboer, signat per Adam Kok i el governador del Cap Sir Peregrine Maitland, pel qual els territoris griques més enllà del riu Orange quedaven sota autoritat britànica, per mitjà d'un resident càrrec que va ser pel capità (després major) Warden, que va escollir com a residència la granja de Bloemfontein, que després va esdevenir una ciutat i capital del país. Però aquesta proclamació no afectava realment a tots els establiments bòers, sinó només als que abans estaven sota nominal autoritat griqua. Altres comunitats, a més de Winburg, s'havien format en altres llocs, i el volksraad de Winburg reclamava l'autoritat sobre les terres entre l'Orange i el Vaal. Una primera i curta ocupació de Winburg per Warden (1846), va portar a més colons a l'emigració cap al Transvaal.
L'establiment del territori anomenat Sobirania del Riu Orange, proclamat el 3 de febrer de 1848, va absorbir Transoràngia.
# Transpadana

«Transpadana» té aquests significats:
* República Transpadana , estat satèl·lit de la Primera República Francesa que va existir al nord de la península Itàlica. Va existir entre 1796 i 1797.
* Regió de la Gàl·lia Transpadana, antiga regió d'Itàlia compresa dins la més general de Gàl·lia Cisalpina.
# Frederica de Württemberg

Frederica de Württemberg és el nom dels següents personatges:
* Frederica de Württemberg (duquessa d'Oldenburg) (1765 - 1785).
* Frederica de Württemberg (1783-1835).
* Frederica de Württemberg (princesa de Hohenlohe-Oehringen) (1789 - 1851).
# Frederica de Hessen-Darmstadt

Frederica de Hessen-Darmstadt és el nom dels següents personatges:
* Frederica de Hessen-Darmstadt (reina de Prússia) (1751 - 1805).
* Frederica de Hessen-Darmstadt (duquessa de Mecklenburg-Strelitz) (1752 - 1782).