OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zincospiroffita

La zincospiroffita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la spiroffita. Rep el seu nom com a anàleg de zinc de la spiroffita.

## Característiques

La zincospiroffita és un òxid de fórmula química Zn₂Te₃$^{4+}$O₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2002. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de pel·lícules micromètriques recobrint calaverita, o en agregats irregulars substituint-la. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la col·lecció del Museu Geològic de la Xina, amb el número de catàleg M10442.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la zincospiroffita pertany a «04.JK - Tel·lurits sense anions addicionals, sense H₂O» juntament amb els següents minerals: winstanleyita, walfordita, spiroffita, balyakinita, rajita, carlfriesita, denningita, chekhovichita, smirnita, choloalita, fairbankita, plumbotel·lurita, magnolita, moctezumita, schmitterita i cliffordita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta en filons aurífers, com a producte secundari de co-oxidació, a la mina Zhongshangou, al jaciment d'or i tel·luri de Dongping, a la prefectura de Zhangjiakou (Província de Hebei, Xina). També ha estat descrita a la propera mina de Dongping, i a la mina Hilltop, al comtat de Doña Ana, a Nou Mèxic (Estats Units). A la localitat tipus sol trobar-se associada a altres minerals com: esfalerita, pirita, hematites, or, galena i calaverita.

## Referències

* ↑ «Zincospiroffite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 abril 2017].
# Woodstock (Vermont)

Woodstock és un poble del Comtat de Windsor a l'estat de Vermont dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Woodstock tenia 3.232 habitants, 1.388 habitatges, i 877 famílies. La densitat de població era de 28 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,7% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 31,7% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.143 $ i la renda mediana per família de 57.330 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.229 $ mentre que les dones 26.769 $. La renda per capita de la població era de 28.326 $. Entorn del 4,3% de les famílies i el 6,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Fills il·lustres

* Samuel Brenton Whitney compositor, director d'orquestra i organista (1842-1913).
* Leo Richard Lewis (1865- [...?]) compositor i escriptor.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Woodstock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Woodstock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Helen Wyman

Helen Wyman (Saint Albans, Hertfordshire, 4 de març de 1981) és una ciclista anglesa especialista en el ciclocròs. Ha guanyat una medalla de bronze al Campionat del món de 2014. També s'ha proclamat dos cops campiona d'Europa.

## Palmarès

* 2005-2006
** Campiona del Regne Unit en ciclocròs
* 2006-2007
** Campiona del Regne Unit en ciclocròs
* 2007-2008
** Campiona del Regne Unit en ciclocròs
* 2008-2009
** Campiona del Regne Unit en ciclocròs
* 2009-2010
** Campiona del Regne Unit en ciclocròs
* 2010-2011
** Campiona del Regne Unit en ciclocròs
* 2011-2012
** Campiona del Regne Unit en ciclocròs
* 2012-2013
** Campiona d'Europa en ciclocròs
* 2013-2014
** Campiona d'Europa en ciclocròs
** Campiona del Regne Unit en ciclocròs
* 2017-2018
** 1a al Trofeu Joan Soler

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Anadenanthera

Anadenanthera és un gènere d'arbres d'Amèrica del Sud dins la família de les fabàcies. Conté de dues a quatre espècies incloent a A. colubrina i a A. peregrina.
Aquestes dues espècies contenen substàncies al·lucinògenes: Vilca/Cebil i Yopo/Cohoba.
La matèria activa principal d'Anadenanthera és la bufotenina.

## Taxonomia

* Anadenanthera colubrina (Vell.) Brenan
** Anadenanthera colubrina var. cebil (Vell.) Brenan var. (Griseb.) Altschul
** Anadenanthera colubrina var. colubrina (Vell.) Brenan
* Anadenanthera peregrina (L.) Speg.
** Anadenanthera peregrina var. falcata (Benth.) Altschul
** Anadenanthera peregrina var. peregrina

## Referències

* Torres, C. Anadenanthera: Visionary Plant of South America (2006) ISBN 0-7890-2642-2
* Ott, J. Shamanic Snuffs or Entheogenic Errhines. 2001. ISBN 1-888755-02-4
* Schultes, R.E. Plantas de los Dioses. 1992. ISBN 0-89281-979-0
* Knobloch, P.J. Wari Ritual Power at Conchopata: An Interpretation of Anadenanthera Colubrina Iconography. Latin American Antiquity 11(4), 2000, pp.387-402.
* http://leda.lycaeum.org/?ID=78 Arxivat 2006-09-04 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Society of Ethnobotanical Studies and Modified States of Consciousness Arxivat 2007-01-12 a Wayback Machine.
* The Preparation of Anadenanthera Snuffs (Plot55.com) Arxivat 2005-12-15 a Wayback Machine.
* Growing Anadenanthera colubrina (Plot55.com) Arxivat 2007-04-30 a Wayback Machine.
* Who Was Who in the Andean Middle Horizon Prehistory: Plant Identification
* Anadenanthera: Visionary Plant of Ancient South America
# Api Claudi (esmentat per Ciceró)

Api Claudi (llatí: Appius Claudius C. f.) és un personatge que Ciceró anomena en unes epístoles a Dècim Juni Brutus. No es pot determinar qui era ni la seva relació amb dinastia Júlio-Clàudia o la gens Clàudia, ni tampoc si és algun dels Api Claudi esmentats per Apià.
Es va unir al partit de Marc Antoni que havia fet tornar el seu pare de l'exili.

## Referències

* ↑ Ciceró Epistulae ad familiares XI,22
* ↑ Appià Bellum Civile IV,44-51
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 775.
# Argemiro Pinheiro da Silva

Argemiro Pinheiro da Silva, conegut com a Argemiro, (3 de juny de 1915 - 4 de juliol de 1975) fou un futbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1938.

## Referències

* ↑ Argemiro Pinheiro da Silva Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Todos os brasileiros - 1938» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Astrodon johnstoni

Astrodon johnstoni és una espècie de dinosaure sauròpode que va viure al Cretaci inferior en el que actualment és l'est dels Estats Units.

## Enllaços externs

* Astrodon a DinoData (anglès)
* Maryland State Archives (anglès)
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Pa de pernil

El pa de pernil (en castellà: pan de jamón) és un pa farcit de pernil, panses i olives verdes farcides de pebrot vermell. És una menja típica de Veneçuela que forma part de la gastronomia nadalenca del país. Hi poden haver algunes variants en els ingredients, com amb pernil de gall dindi i formatge crema, i s'ha creat una alternativa al pa emprant massa de pasta de full. Aquest pa és una creació veneçolana de començaments del segle xx el consum i fabricació del qual a poc a poc es va anar convertint en un costum nadalenc.

## Història

Segons Miro Popić, periodista i columnista veneçolà especialitzat en gastronomia, la recepta del pa de pernil és atribuïda a Gustavo Ramella, propietari d'un forn de pa ubicat la ciutat de Caracas, el desembre de 1905. Segons sembla, en aquell temps sols duia pernil com a farcit. La seva ràpida acceptació va provocar que altres fleques conegudes, com la de Montalban i Banchs l'incorporessin i comencessin a elaborar-lo, afegint-li aquest últim les panses. A la dècada del 1920 ja existien varietats amb altres ingredients com ara ametlles, nous o tàperes. Posteriorment, gràcies a la seva acceptació i qualitat, el consum es va anar expandint per tot el territori nacional, especialment durant les festes nadalenques.

## Referències

* ↑ «Receta de pan de jamón venezolano» (en castellà). La Vanguardia, 03-07-2020. [Consulta: 1r maig 2023].
* ↑ Popić, Miro. El libro del pan de jamón y otros panes (en castellà). E. Armitano, 1986. ISBN 9802160105.
* ↑ «El tradicional ‘pan de jamón’ ¿invent català?». Arrels. [Consulta: 1r maig 2023].
# International Scientific Optical Network

La xarxa òptica científica internacional (de l'anglès International Scientific Optical Network o Международная научная оптическая сеть, Пулковская кооперация оптических наблюдателей en rus) és un projecte internacional consistent en més de 30 telescopis en 20 observatoris a 10 països (Rússia, Ucraïna (Andrushivka), Geòrgia (Abastumani), Uzbekistan, Tadjikistan, Moldàvia, Espanya (Teide), Suïssa (Zimmerwald), Bolívia (Tarija), Estats Units (Mayhill), Itàlia (Collepardo)) organitzats per detectar, seguir i rastrejar objectes a l'espai, sobretot la brossa espacial en orbites altes, sobretot òrbita geoestacionària (GEO). El projecte ISON està dirigit pel Institut de matemàtiques aplicades de Keldysh, part de l'acadèmia de ciències russa.
Aquest projecte va descobrir els cometes C/2010 X1 (Elenin) i C/2012 S1 (ISON), aquest últim conegut con cometa ISON. El planeta nan 365756 ISON es va batejar per la xarxa.

## Referències

* ↑ Molotov, I.; Agapov, V.; Titenko, V.; Khutorovsky, Z.; Burtsev, Yu. «International scientific optical network for space debris research». Advances in Space Research, 41, 7, pàg. 1022–1028. DOI: 10.1016/j.asr.2007.04.048.
* ↑ Molotov, Igor «Faint High Orbit Debris Observations with ISON Optical Network.». Proceedings of the Advanced Maui Optical and Space Surveillance Technologies Conference, abstract book, p. 16..
* ↑ Krugly, Yurij «Observations of Asteroids in International Scientific Optical Network». Workshop Gaia Fun-SSO : follow-up network for the Solar System Objects.
* ↑ «Сайт проектов "Сеть НСОИ АФН" и "Низкочастотная РСДБ-сеть" - ISON and LFVN». [Consulta: 7 novembre 2017].
* ↑ Шлионская, Ирина «Надо ли бояться комету Еленина?» (en rus). Правда.Ру, 22-08-2011.
* ↑ Sekanina, Zdenek; Kracht, Rainer «Disintegration of Comet C/2012 S1 (ISON) Shortly Before Perihelion: Evidence from Independent Data Sets». arXiv:1404.5968 [astro-ph], 23-04-2014.
* ↑ «IAU Minor Planet Center». [Consulta: 7 novembre 2017].
# Mestizo

Mestizo és una pel·lícula spaghetti western estrenada en 1966, com a coproducció hispanoitaliana estrenada a Itàlia amb el nom Django non perdona. Fou dirigida per Julio Buchs García i produïda per José Frade.

## Sinopsi

Ambientada al Canadà en 1866. El tramper métis Peter Lembrock es deixa reclutar com a guia de la Reial Policia Muntada del Canadà per localitzar al violador i assassí de la seva germana,. En aquells anys els indis i métis lluiten contra els soldats del govern sota les ordres de Louis Riel. Enamorat de la dona del tinent, és engarjolat per alta traïció. Finalment és salvat per un atac dels indis al fort on era empresonat i aconsegueix castigar el violador de la seva germana.

## Repartiment

* Hugo Blanco: Peter Lembrock
* Gustavo Rojo: Caporal Lex
* Susana Campos: Helen Patterson
* Luis Prendes: Capità Dickinson
* Carlos Casaravilla: Bunny
* Armando Calvo: Lecomte
* Alfonso Rojas: Sergent O'Neil
* Ricardo Canales: Renoir
* Ángel Ortiz: Brandon
* Luis Marin: Tallow
* Milo Quesada: Tinent
* Luis Induni: Bordeaux
* Alfonso de la Vega: Mountie
* Fernando Sánchez Polack: Louis Riel
* Nuria Torray: Paulette Renoir

## Premis

* 1966: Cercle d'Escriptors Cinematogràfics - Millor música per a Antonio Pérez Olea

## Referències

* ↑ Mestizo a spaghetti-western.net
* ↑ Miguel Ángel Huerta Floriano, Ernesto Pérez Morán El cine popular del tardofranquismo: Análisis fílmico
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1966». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 15 setembre 2018].
# Can Tafura

Can Tafura és una masia de Tavertet (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de petites dimensions assentada sobre el desnivell del terreny. És coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana la qual es troba orientada a llevant, on presenta un portal rectangular que correspon al primer pis. A migdia consta de dos pisos, i el portal és rectangular, en aquest indret sobresurt un cos abrigat per la mateixa vessant de la muntanya. A la part de tramuntana només hi ha una finestra. És construïda amb pedra sense polir llevat dels portals i finestres que són de pedra picada. L'estat de conservació és bo malgrat que la casa es trobi deshabitada.

## Història

És una petita construcció rural que es troba dins l'antic terme de la quadra i Castell de Sorerols. No es troba registrada en els fogatges del segle xvi. És una masoveria del mas Sobiranes la història del qual data del segle xii.

## Referències

* 1 2 «Can Tafura». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# Paden (Mississipi)

Paden és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 106 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Paden tenia 106 habitants, 49 habitatges, i 29 famílies. La densitat de població era de 46 habitants per km².
Dels 49 habitatges en un 32,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,9% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 40,8% no eren unitats familiars. En el 38,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 36,8% entre 25 i 44, un 16% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 119,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.333 $ i la renda mediana per família de 43.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.333 $ mentre que les dones 16.750 $. La renda per capita de la població era de 17.861 $. Entorn del 5,3% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Paden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Paden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Paddy and the Rats

Paddy and the Rats és un grup de música hongarès fundat l'any 2008 per Paddy (veu), Vince (baix) i Joey (guitarra elèctrica). Més endavant, es van afegir al grup Seamus (bateria), Sonny (acordió) i Sam (violí, banjo i gaita). La banda combina elements del folk i el punk-rock, o tal com ells anomenen Pub'n'roll. L'any 2010 treuen el seu primer disc titulat Rats on board que va aconseguir un gran èxit a Hongria. El seu segon disc, anomenat Hymns for Bastards va ser publicat l'any 2011. L'any 2012, Sonny (bateria) deixa el grup i és substituït per Bernie Bellamy. El 12 de desembre d'aquell mateix any publiquen el seu tercer treball anomenat Tales from the docks.

## Discografia

* Rats on board (2010)
* The six rat rovers
* Song of a leprechaun
* Pub' n Roll
* Freedom
* We will fight
* Fuck you I'm drunk
* Poor Ol' Jimmy Biscuit
* Hurry Home
* Sailor Sally
* Bang!
* Ugly drunken woman
* Clock strikes midnight
* William
* Drunken sailor
* Bully in the alley
* Hymns for bastards (2011)
* Brotherhood
* Working all the week
* Droppings on the floor
* Irish washerwoman
* The three little thieves
* Never walk alone
* Farewell to Jenny
* Smuggler's booze
* Off the waggon
* Pilgrim on the road
* Pack of rats
* Immigrant's sons
* Wicked suicide
* Place for hell
* The pubmarine
* Paddy's ballad
* Tales from the docks (2012)
* Bastards back home
* The edge of life
* The captain's dead
* Clown
* Wasted time
* Drunken tuesday
* Ghost from the barrow
* Celebrate
* I always see you
* Red river prince
* Let's go, Johnny!
* Scums of the seven seas
* Here we go
* We are one
* Old wive's tale
* Lonely Heart's Boulevard (2015)
* Keep the devil down in the hole
* Lonely heart's boulevard
* My Sharona
* Rogue
* That's my nature
* Sleeping with the winter
* Drunker than you
* Captain of my soul
* Blue eyes
* Rock this city
* Time is in my hands
* Without you (I don't wanna dance)
* Junkyard girl
* What we are
* Riot City Outlaws (2017)
* Aerolites
* Riot city outlaws
* Black sails
* The way we gonna go
* Sail away
* Blow
* Cast away
* One last ale
* Where red paints the ocean
* Another life
* Bound by blood
* Raging bull
* Summer girls
* I won't drink again
* Children of the night

## Referències

* ↑ - Web oficial de Paddy and the Rats Arxivat 2018-04-09 a Wayback Machine., (hongarès)(anglès) [consulta:07-10-2014]

## Enllaços externs

* Pàgina de Facebook
# Hotel Rossia

L'hotel Rossia (en rus Россия, habitualment transcrit Rossiya) va ser l'hotel més gran de Moscou, construït el 1967 per ordre del govern soviètic. L'hotel estava situat al costat de la plaça Roja, i l'edifici principal, de 21 pisos, superava les torres del Kremlin i de la catedral de Sant Basili. Per la seva privilegiada situació i el gran nombre d'habitacions era triat per allotjar els integrants del Politburó i del Congrés del partit de l'URSS que es reunien amb regularitat a la ciutat.
La construcció va utilitzar les bases d'un antic projecte per a un gratacel finalment cancel·lat i que hauria estat la vuitena de les Set Germanes. A la dècada de 1940 van ser destruïts diversos sectors del districte històric de Moscou (conegut com a Zariàdie) per a l'edificació del gratacel original. Un cop acabat l'hotel va passar a formar part del Llibre Guinness dels Rècords com l'hotel més gran del món. Va seguir sent, fins al seu tancament el 2006, l'hotel més gran d'Europa. Els 21 pisos del Rossia incloïen 3.200 habitacions, 245 suites, una oficina postal, una discoteca, un spa, un cinema, una perruqueria i una sala de concerts amb 2.500 localitats. L'edifici era capaç d'albergar 4.000 convidats. El 1977, un gran incendi a l'hotel va deixar 42 morts i 50 ferits.

## Demolició

L'hotel Rossia va ser oficialment tancat l'1 de gener de 2006, i en començà la demolició el març d'aquell mateix any. L'hotel deixaria pas a un nou complex d'oci inspirat en l'arquitectura del districte de Zariàdie. El projecte és dirigit per l'arquitecte britànic Norman Foster i inclou un nou hotel de 2.000 habitacions, amb apartaments i pàrquing.

## Referències

* ↑ Aleksandr Osipovitx. «Backstory: Do svidaniya, Rossiya!» (en anglès). The Christian Science Monitor, 16-03-2006. [Consulta: 13 març 2009].

## Enllaços externs

* Fotografies de l'hotel Arxivat 2006-10-04 a Wayback Machine.
# Zòsim (escriptor)

* Per a altres significats, vegeu «Zòsim (desambiguació)».
Zòsim (en llatí Zosimus, en grec Ζώσιμος) fou un gramàtic i escriptor romà d'Orient nadiu d'Ascaló o, segons alguns autors, de Gaza.
Va viure en temps de l'emperador Anastasi I Dicor (r. 491-518). Segons l'enciclopèdia Suides fou l'autor d'un λέξις ῥητορικὴ κατὰ στοιχεῖον (del qual Suides en va fer un ús considerable) i d'uns comentaris sobre Demòstenes, a més d'una vida d'aquest orador i de Lísies.

## Referències

* ↑ 4.Zosimus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1335
# Hugh Cuming

Hugh Cuming (14 de febrer de 1791 – 10 d'agost de 1865) va ser un col·leccionista d'espècimens biològics especialment en conquilles de malacologia i en botànica. Ha estat descrit com el "Prince of Collectors".
Nasqué a Anglaterra, West Alvington a Devon, però va estar uns anys vivint a Xile com home de negocis amb èxit econòmic. Amb els diners guanyats va poder comprar un vaixell construït especialment per a recollir espècimens. Després de la seva mort gran part del material recollit (82.992 espècimens) va ser comprat pel Natural History Museum de Londres. Un gran nombre d'espècies reben el nom d'ell.
En el campde la botànica va descobrir nombroses espècies d'orquídies i moltes porten el seu cognom com epítet específic: Coelogyne cumingii, Podochilus cumingii, etc. La falguera arborescent Cibotium cumingii també porta el seu cognom.
Molts treballs importants sobre conquiliologia estan basats en la seva col·lecció, incloent-hi la de Reeve titulada Conchologia Iconica (1843-1878, 20 volums) i la de Sowerby Thesaurus Conchyliorum (1842-1887, cinc volums). El cargol poma Pomacea cumingii porta el seu nom.

## Referències

* ↑ Mark F. Large and John E. Braggins. Tree Ferns. Timber Press, 2004. ISBN 0-88192-630-2.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)