OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tiy-Merenese

Tiy-Merenese, Teye-Merenaset, Tiye-Mereniset ("Tiy, estimada d'Isis") va ser una reina egípcia de la XX dinastia. Era la Gran Esposa Reial del faraó Setnakht i la mare de Ramsès III.
Tiy-Merenese en jeroglífic :
És l'única dona coneguda de Setnakht, primer rei de la dinastia XX. Tots els 9 reis següents de la dinastia, fins a Ramsès XI, descendeixen directament de Sethnakht i Tiy-Merenese. Sethnakht va morir només tres anys després de l'accés al tron, el 1186 aC, i no se li coneixen d'altres esposes.
Apareix representada juntament amb el seu marit en una estela a Abidos. En aquesta estela s'hi mostra un sacerdot anomenat Meresiotef adorant Setnakht i Tiy-Merenese, i el seu fill Ramsès III hi apareix fent ofrenes. Tiy-Merenese també apareix en alguns blocs trobats a Abidos que van ser reutilitzats en altres edificis.
S'especula que potser era una filla de Merneptah, el que la convertiria també en neta de Ramsès II.
A Tiy-Merenese se li coneixen els següents títolsː
* Reina consort d'Egipte
* Gran Esposa Reial
* Filla del Rei
* Germana del Rei
* Mare del Rei

## Referències

* ↑ Tyldesley, 2006.
* 1 2 Grajetzki, 2005.
* 1 2 Dodson i Hilton, 2004.

## Vegeu també

* La dona a l'antic Egipte

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetski, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: a hieroglyphic dictionary (en anglès). Londres: Golden House Publications, 2005. ISBN 0954721896.
* Tyldesley, Joyce. Chronicle of the Queens of Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2006. ISBN 0-500-05145-3.
# Federació Espanyola de Patinatge

La Real Federació Espanyola de patinatge és una federació esportiva encarregada de l'organització, la reglamentació i la promoció dels esports de patinatge sobre rodes dins l'estat espanyol, i així integra federacions autonòmiques, clubs esportius, àrbitres i jutges i competicions relacionades amb el patinatge sobre rodes. La Federació està adscrita a la Confederació Europea de Patinatge, que al seu torn està adscrita a la World Skate, i a més està emparada sota l'organització del Consell Superior d'Esports del Ministeri Espanyol d'Esports. Atesa la multidisciplinarietat de la federació, existeixen subfederacions agregades que regulen cadascuna de les disciplines de manera individual.
Com a membre adscrit a la World Roller, el 2019 la ciutat de Barcelona fou la seu dels Jocs Mundials de Patinatge, on hi hagué competicions del màxim nivell de tots els esports associats a la federació.

## Esports

La Federació s'encarrega de coordinar i reglamentar els esports següents:
* Hoquei patins
** Coordina la principal competició d'àmbit estatal, l'OK Lliga
* Hoquei línia
** Coordina la principal competició d'àmbit estatal, la Lliga Élite
* Patinatge de velocitat
* Patinatge artístic
* Inline freestyle
* Roller derby
* Patinatge alpí en línia
* Descens sobre patins
* Skateboarding
* Roller freestyle
* Scooter

## Referències

* ↑ «Federaciones autonómicas». Real Federación Española de Patinaje. [Consulta: 25 juliol 2020].
* ↑ «Presentats els World Roller Games de Barcelona». El Nacional, 26-06-2019 [Consulta: 25 juliol 2020].
* ↑ «Deportes». Real Federación Española de Patinaje. [Consulta: 25 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Federació Espanyola de Patinatge - Lloc web oficial
# Central Pacolet

Central Pacolet és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 267 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Central Pacolet tenia 267 habitants, 125 habitatges i 70 famílies. La densitat de població era de 429,5 habitants/km².
Dels 125 habitatges en un 19,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 43,2% no eren unitats familiars. En el 41,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 22,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.625 $ i la renda mediana per família de 36.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.167 $ mentre que les dones 20.833 $. La renda per capita de la població era d'11.663 $. Entorn del 14,5% de les famílies i el 17,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Central Pacolet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Central Pacolet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Uyuni

Uyuni és una ciutat del sud-oest de Bolívia. És la porta d'entrada per la visita turística del proper Salar de Uyuni.

## Origen

Va ser fundada l'any 1890, El 2010 s'estimava que tenia 21.400 habitants. Aquesta ciutat té un carrer comercial molt gran. Es troba en un altiplà a 3.670 m d'altitud sobre el nivell del mar.
No hi ha gaire agricultura, ja que el subministrament d'aigua és escàs i és un poc salina. Cada any Uyuni rep uns 60.000 visitants de tot el món.

## Transport

És un centre important de transport i té un nus ferroviari principal. Hi arriben quatre línies de ferrocarril, respectivament de La Paz (via Oruro), Calama (a Xile), Potosí, i Villazón (sobre la frontera amb Argentina i on la línia acaba).
També hi ha un aeroport de construcció recent.

## Atraccions turístiques

Una de les principals atraccions turítiques és el cementiri de trens que es troba a3 km de la ciutat i està connectat per vies de tren antigues. En temps passat Uyuni era un centre de distribució de minerals en camí cap als ports de l'oceà Pacífic. El ferrocarril va ser construït per part d'enginyers britànics a finals del segle xix. Aquest ferrocarril va ser sabotejat pels indígenes aimarà. A la dècada de 1940 es van esgotar els minerals i els trens abandonats van fer aquest cementiri de trens i també hi ha un museu.

## Galeria

* Av. Ferroviaria, Uyuni.
* Av. Ferroviaria, Uyuni.
* Estació de ferrocarrils, Uyuni.
* Estació de ferrocarrils, Uyuni.
* Cementiri de trens

## Referències

* ↑ David Atkinson. Bolivia: The Bradt Travel Guide. Bradt Travel Guides, 2007, p. 170. ISBN 9781841621654.

## Enllaços externs

* Uyuni Oficial Site Arxivat 2019-07-11 a Wayback Machine.
* Photos of the town of potosi, the graveyard of train and the salar Arxivat 2015-07-29 a Wayback Machine.
* Uyuni Travel Guide
# Sliač

Sliač és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. És a 5 km al nord de Zvolen.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1244.

## Barris

La ciutat està formada per quatre barris:
* Rybáre
* Hájniky
* Kúpele Sliač
* Sampor
# Torre de Cala d'Arena

La Torre de Cala d'Arena és una torre de guaita situada prop de la platja homònima, a la punta La Cornetta, al nord-est de l'illa d'Asinara, municipi de Port de Torres (Sardenya, Itàlia).
De forma troncocònica, amb un diàmetre de base d'uns 12 metres i una entrada a uns 4,5 m del terra per l'escotilla que porta a l'únic compartiment interior. Va ser construïda l'any 1611 per projecte del capità ordinari de les Obres del Regne de Sardenya, Andrea Pérez. Va ser molt malmesa per un atac dels pirates barbarescos el 1637, i restaurada el 1720 pels piemontesos, però aviat va quedar abandonada. Actualment presenta greus problemes estructurals, amb esllavissades laterals i el parapet superior ensorrat.

## Referències

* ↑ «Cala d'Arena» (en italià). Isola Asinara, 16-09-2019.
* ↑ «Les torres costaneres» (en italià). Stintino.net.
* ↑ Diana, Antonio. Il tempo delle memoria. Storie, leggende e documenti di Stintino (en italià). EDES, 1 setembre 2015. ISBN 8860253543.
# Tizaghte

Tizaghte (en àrab تيزغت, Tīzaḡt; en amazic ⵜⵉⵣⵖⵜ) és una comuna rural de la província de Tata, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.920 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Federació Espanyola de Resistència al Capital

La Federació Espanyola de Resistència al Capital (FERC), també coneguda com a Pacto de Unión y de Solidaridad, fou una organització obrera anarco-col·lectivista. Es constituí en un congrés convocat a Barcelona el 18 de maig del 1888, per un sector de la FTRE. Hi participaren 26 federacions d'oficis, 3 consells locals i 6 federacions locals, bàsicament de Barcelona, Reus, Gràcia i Sants. També hi participaren alguns representants de València, Alcoi i Valladolid. Celebrà un congrés a València l'octubre de 1888. El 1891 celebrà un nou congrés a Madrid. Després anà perdent activitat. Fou una organització amb escassa rellevància i va ser substituïda el 1900 per la Federació Regional de Societats de Resistència de la Regió Espanyola.
# Monumento al roble

L'escultura urbana coneguda pel nom Monumento al roble, ubicada a la plaça de Gabino Díaz Merchán, en la Florida, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta d'acer corten, és obra de Miguel Álvarez Fernández, i està datada el 2003.

## Referències

* 1 2 «Escultura «El monumento al roble»» (en espanyol europeu), 05-07-2018. [Consulta: 2 gener 2019].
* 1 2 «Escultura p�blica en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 2 gener 2019].
* ↑ CLAVEROL, MANUEL GUTIÉRREZ; ARIAS, ALBERTO CARLOS POLLEDO. Guía total turística y monumental de Oviedo. 6 itinerarios para disfrutar de una ciudad de cuento (en castellà). Ediciones Nobel, 2016. ISBN 9788484597384.
# Catandica

Catandica (fins 1975 Vila Gouveia) és un municipi de Moçambic, situat a la província de Manica. En 2007 comptava amb una població de 22.271 habitants. És el centre administratiu del districte de Báruè i des de 1998 compta amb l'estatut de municipi.
Es troba vora de la frontera amb Zimbabwe i va prendre el seu nom del fill d'un cap local que havia servit en l'exèrcit.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2007-12-19. [Consulta: 19 desembre 2007].
* ↑ «Perfil do Distrito de Báruè» (en portuguese). Ministry of State Administration, 2005. [Consulta: 11 novembre 2016].
* ↑ Room, Adrian (1994), Names, Geographical/ Africa, p.44, McFarlan Publishing, Retrieved on June 14, 2008
# Urbandale

Urbandale és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2008 tenia 38.369 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Urbandale tenia 29.072 habitants, 11.484 habitatges, i 8.038 famílies. La densitat de població era de 542,5 habitants/km².
Dels 11.484 habitatges en un 35% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,7% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 24,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.744 $ i la renda mediana per família de 70.548 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.470 $ mentre que les dones 32.631 $. La renda per capita de la població era de 29.021 $. Entorn del 2,5% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Urbandale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Urbandale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sliabh na Caillí

Sliabh na Caillí (en anglès Slieve na Calliagh) és un turó de 276 metres, situat al comtat de Meath, a la República d'Irlanda.

## Geografia

El turó forma part de les Longford Hills. És el punt més alt del comtat de Meath i de les Longford Hills. Al el seu cim hi ha un important sepulcre megalític.

## Referències

* ↑ «Slieve na Calliagh». Kieron Gribbon. [Consulta: 29 març 2020].

## Enllaços externs

* «Pàgina de mountainviews.ie» (en anglès).
# Francesc Pastor i Descatllar

Francesc Pastor i Descatllar (Barcelona, 1682 - Besalú, 23 de gener de 1735) fou un teòleg i religiós català. Va ser abat de Sant Pere de Besalú de 1715 a 1735.
Va prendre l'hàbit benedictí i va professar al noviciat al monestir de Sant Pau del Camp el 1698. Va ser doctor en Teologia i, després de passar pel monestir de Santa Maria d'Alaó, el 1715 va ser nomenat abat del Monestir de Sant Pere de Besalú.
Durant els seus vint anys d'abadiat, va moblar la sagristia del Monestir i va fer construir un òrgan per l'església. A més, va ser abat president de la Congregació Claustral dos triennis (1721-1724, 1727-1730). En morir va ser enterrat en la mateixa tomba de l'abat Joan de Tormo, davant de l'altar major de l'església abacial.

## Referències

* ↑ Zaragoza Pascual, Ernesto. «Francisco Pastor y Descatllar». Real Academia de la Historia. [Consulta: 12 octubre 2019].

## Bibliografia

* F. Monsalvatje, Noticias históricas, vol. XIV, Olot, Sucesores de J. Bonet, 1904, pàg. 178
* R. M. Bozzo, “Obituari de la Congregació Benedictina Claustral des de l'any 1672 a 1749”, i J. Riera, “Professions monàstiques emeses al monestir de Sant Pau del Camp (1672-1833)”, en Catalónia Monàstica, vol. I, Montserrat, Monestir, 1927, pàg. 122 i pàg. 263, respect.
* A. Séquestra, Sant Pere de Besalú, abadia reial de la Congregació Claustral Tarraconense (977-1833), Tarragona, Santa Maria del Mont, 1934, pàg. 60
* E. Zaragoza Pascual, “Pastor i Descatllar, Francesc de”, a R. Corts Blay, J. Galtés Pujol i A. Manent Segimon (dirs.), Diccionari d'Història Eclesiàstica de Catalunya, vol. III, Barcelona, Generalitat de Catalunya- Claret, 2001, pàg. 36
* Abaciologi Benedictí de la Tarraconense, Barcelona, Balmes, 2002, pàg. 97; Història de la Congregació Benedictina Claustral Tarraconense i Cesaraugustana, Montserrat, Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2004.
# Cosmoclor

El cosmoclor és un mineral del subgrup dels clinopiroxens. El nom prové de l'alemany komisch per la seva presència en meteorits, i del grec clor pel seu color verd. Es va descriure l'any 1897 d'una mostra provinent del meteorit de Toluca localitzat a Juiquipilco, Mèxic.

## Característiques

És un clinopiroxè de crom i sodi amb fórmula química NaCrSi₂O₆.

## Formació i jaciments

Es pot trobar com a constituent principal d'algunes jadeitites i com a mineral accessori d'alguns meteorits de ferro. Es pot trobar associat amb diferents minerals: cliftonita (un tipus de grafit); diòpsid cròmic; troilita; daubreelita; krinovita; rodderita; albita d'alta temperatura; richterita; cromita i jadeïta.

## Referències

* 1 2 Kosmochlor a Mindat
* ↑ Kosmochlor al Handbook of Mineralogy
* 1 2 Kosmochlor a Webmin
# Tiy

* Per a altres significats, vegeu «Tiy (esposa de Ramsès III)».
Tiy nascuda a Jammin (actual Panòpolis) fou reina d'Egipte i esposa d'Amenofis III (també conegut com a Amenhotep III).

## Biografia

Tiy no era de sang reial sinó de la petita noblesa de Panòpolis (Akhmin). El seu pare, Yuya, era sacerdot de Min i estava al comandament dels carros de guerra i també era intendent de les cavallerisses mentre que, la seva mare Tuya, era la superiora del temple de Min. Tuya també tenia el títol d'ornament reial que li donava accés a la cort, i el de cantora al temple d'Amon. La importància de Tuya i Yuya fou tan gran que, fins i tot, foren enterrats a la vall dels Reis i són de les poques mòmies trobades senceres.
El germà de Tiy, Anen, qui també va ocupar alts càrrecs a la cort d'Amenofis III va esdevenir una persona de confiança pel faraó. Se suposa també que fou germana del faraó Ay.
Tiy es va casar amb Amenofis III quan tindria uns 7 anys i el seu marit uns 10.
Amenofis va fer construir el palau de Malkata, dissenyat per Amenhotep, fill d'Hapu, per a Tiy i l'hi va regalar. En el Palau hi ha un gran llac artificial que també utilitzaven com a dipòsit de rec per millorar els cultius.
Els seus fill coneguts són:
* Sitamon, filla gran, que després es va casar amb el pare,
* Amenofis IV o Akhenaton, que no era el primer hereu,
* Henutaneb, probablement casada amb el pare als 34 anys de regnat,
* Isis o Aset, que es va casar amb el pare probablement als 37 anys de regnat,
* Nebetah,
* Baketaton, la filla petita, esmentada a la tomba del pare.
El seu fill Amenofis IV va regnar i va portar a terme una revolució religiosa traslladant el déu principal Amon en favor del déu Aton i la capital de Tebes a Akhetaton, mentre Tiy intentava mantenir els llaços entre Tebes i la nova capital.
L'altre fill Tuthmosis, probable hereu, segurament no era fill de Tiy. Tutankhamon (i també el seu probable germà gran Semenkhare), si bé alguns pensen que foren fills seus, en realitat segurament foren els seus nets.

## Lloc d'enterrament

Tiy va sobreviure a Amenofis III potser uns 12 anys, ja que se sap que vivia a Tebes abans de la seva mort (segons les cartes d'Amarna) i fou enterrada a Tell al-Amarna, però després traslladada a Tebes i, probablement, enterrada amb el seu marit en una tomba de la vall dels Reis assenyalada com a WV22, que està datada entre l'any 9è i el 12è del regnat d'Akhenaton (s'han trobat objectes amb el seu nom a la tomba KV55, per la qual cosa no es pot afirmar res amb seguretat). Tiy és probablement l'anomenada "dona vella" del dipòsit de mòmies trobat per Loret a la KV35 (tomba d'Amenofis II). Tindria en morir-se uns 55 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Jacq, Christian. Las egipcias. Retratos de mujeres del Egipto faraónico. (en castellà). 2a edició. Planeta, octubre de 2000, p. 108,112,114. ISBN 1298333009.

## Vegeu també

* Les reines d'Amarna
* Llista de mòmies reials egípcies
* La dona a l'Antic Egipte
# Three of a Kind

Three of a Kind és un programa d'esquetxos de comèdia britànica protagonitzat pels còmics Tracey Ullman, Lenny Henry i David Copperfield. la BBC en va fer tres temporades entre 1981 i 1983.
L¡espectacle va reforçar les carreres d'Ullman i Henry, a més de ser un punt de partida per a joves escriptors com Rob Grant i Doug Naylor, Ian Hislop i Nick Revell.
Ullman i Henry van tenir un gran èxit després del programa, Ullman va llançar una breu però reeixida carrera com a cantant pop el 1983 abans de protagonitzar el sitcom d'ITV Girls On Top el 1985 i després passar a una carrera d'alt nivell a la televisió nord-americana. Henry va rebre la seva pròpia sèrie de la BBC The Lenny Henry Show en 1984 i segueix sent una aparició semi-regular a la televisió britànica fins avui. Tanmateix Copperfield va tenir menys èxit i s'ha vist relativament poc des que va acabar la sèrie.

## Llançament comercial
### Llibres

* El llibre Three of a Kind, amb diversos esquetxos de la sèrie, va ser publicat per la BBC el 1983.

### Vídeo i DVD

Un sol vídeo del programa, titulat Three of a Kind i llançat sota la el títol "Best of British Comedy", va aparèixer el 1988 a 20th Century Fox. Contenia els quatre episodis de la primera temporada editats junts en un programa sense les actuacions musicals convidades.
El mateix vídeo es va publicar anteriorment al Regne Unit el 1985 per BBC Video i es va reeditar el 1998 sota Paradox Videos. El 2005 i el 2006 es van llançar al Regne Unit els DVD de cada temporada per 2Entertain (BBC Worldwide).

### Vinil

* Es va publicar un àlbum de comèdia el 1983.
* L'esquetx de Tracey Ullman 'Little Red Riding Hood' es va mostrar en una pista de 12 polzades electro-boogie de Stiff Records [BUY IT 217]. El disc es va gravar el 1984 i només existeix com a prova de marca blanca. 'Little Red Riding Hood' no es va publicar mai per problemes de copyright. Algunes còpies d'aquest disc extremadament rar "One Of A Kind" estampat a la màniga, una referència tant a Tracey Ullman com al nom de l'espectacle.

## Referències

* ↑ «BBC - Comedy - Guide - Three Of A Kind». BBC Online. Arxivat de l'original el 2004-12-17.
# Monumento aos Descobrimentos

El Monumento aos Descobrimentos (literalment, Monument als descobriments), popularment conegut com el Padrão dos Descobrimentos és un monument construït el 1960, al marge del riu Tajo o Tejo, a la freguesia de Belém (al municipi de Lisboa), per commemorar els 500 anys de la mort d'Enric el Navegant, rei de Portugal durant l'era de l'exploració.
Fou encarregat pel règim de Salazar, té uns 52 metres d'alçada i celebra als mariners, patrons reials i tots els qui varen participar en el desenvolupament de l'Era de l'Exploració. Els autors de l'obra són l'arquitecte José Ângelo Cottinelli Telmo i l'escultor Leopoldo de Almeida.
Va ser alçat per primera vegada l'any 1940, de manera efímera, com a part de l'Exposició del Món Portuguès. La seva construcció definitiva es remunta al 1960, moment de la celebració del 5è centenari de la mort d'Enric el Navegant.
El monument té forma de caravel·la amb l'escut de Portugal als costats i a l'esquena de la dinastia d'Avís sobre l'entrada. Enric el Navegant s'alça a la proa, amb una caravel·la a les mans. A les dues files descendents de cada costat del monument hi ha les estàtues dels herois portuguesos lligats a les exploracions (en portuguès descobrimentos, és a dir, descobriments) així com cartògrafs i reis famosos. Una de les estàtues representa a un cartògraf català anomenat Jacomé de Mallorca que fou cridat per Enric el Navegant per divulgar els coneixements cartogràfics i de navegació a l'entorn de 1420 (sembla que no és Jafudà Cresques, perquè hi ha constància de que va morir el 1410 i per tant, les dates no quadren).
A més, al nord del monument hi ha una rosa dels vents de 50 metres de diàmetre dibuixada al sòl. Dita rosa dels vents fou regalada per Sud-àfrica el 1960. El planisferi central, decorat amb dibuixos de galions i sirenes, té uns 14 metres i mostra les rutes dels exploradors del segle xv i XVI.

## Galeria d'imatges

* Jacomé de Mallorca

## Referències

* ↑ «Jafudà Cresques». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* http://www.monumentos.pt/Site/APP_PagesUser/SIPA.aspx?id=9750