OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Margarida Àlvarez i Àlvarez

Margarida Álvarez i Álvarez (província de Lugo, 1948) és una mestra i política catalana d'origen gallec.
Establerta a Catalunya, ha treballat com a professora de matemàtiques en ensenyament secundari i des de 1983 com a funcionària a la Inspecció de Serveis del departament d'Ensenyament. El 1995 va donar classes de català i castellà a immigrants. De 1997 a 1999 va coordinar la integració educativa de fills de famílies immigrants o en risc de marginació social i cultural. De 1996 a 1999 fou representant del Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya al Programa per a la Prevenció i Assistència de la Sida.
A finals de 1999 fou nomenada presidenta de l'Institut Català de les Dones, malgrat l'oposició del PSC que al·legava que militava a la UDC, partit que no s'ha destacat mai per les seves actuacions en defensa dels drets de la dona. En 2001 va demanar a l'empresa automobilística Renault la retirada d'un anunci considerat sexista.
Quan el desembre de 2002 es va fer pública la seva substitució en el càrrec per Joana Ortega i Alemany, va culpar públicament de la seva destitució Josep Antoni Duran i Lleida, tot i que manifestà que continuaria militant a Unió Democràtica de Catalunya.

## Referències

* 1 2 Margarita Álvarez, de UDC, será la nueva presidenta del Instituto Catalán de la Mujer con la oposición del PSC, 2 de gener del 2000
* ↑ Fa 10 anys l'Institut Català de la Dona demanava retirar un anunci en considerar que era sexista a La Xarxa, 6 de juny de 2001
* ↑ La presidenta del Instituto de la Mujer acusa a Duran Lleida de forzar su cese, El País, 17 de desembre de 2002
# Padre no hay más que uno 2: La llegada de la suegra

Padre no hay más que uno 2: La llegada de la suegra és una pel·lícula de comèdia espanyola dirigida i escrita per Santiago Segura. Protagonitzada per ell mateix. El film es va estrenar l'any 2020 i és la seqüela de Padre no hay más que uno, una pel·lícula que va arrasar als cinemes l'any 2019.

## Repartiment

Els principals actors d'aquests film són:
| Actor/Actriu | Personatge | Informació addicional |
| Santiago Segura | Javier | pare de la familia |
| Toni Acosta | Marisa | mare de la familia |
| Loles León | la sogra | és la mare de Javier i la sogra de Marisa |
| Martina D'Antiochia | Sara | filla del Javier i la Marisa |
| Calma Segura | Carla | filla del Javier i la Marisa |
| Luna Fulgencio | Rocío | filla del Javier i la Marisa |
| Carlos González Morollón | Dani | fill del Javier i la Marisa |
| Sirena Segura | Paula | filla del Javier i la Marisa |
| Leo Harlem | Paco | germà de Javier |
| Silvia Abril | Carmen | esposa de Paco |
Altres actors d'aquest film són:
| Actor/Actriu | Personatge |
| Wendy Ramos | Rosaura |
| Lorena Berdún | |
| José Mota | entrenador |
| Florentino Fernández | capellà |
| Cristina Pardo | professora |
| Carlos Areces | |
| Alberto Chicote | cuiner |
| Ainhoa Arteta | |
| Lorenzo Caprile | |
| Anabel Alonso | directora |

## Crítica

La pel·lícula ha obtingut una millor opinió per part de la crítica i el públic que la seva predecessora, Padre no hay más que uno, obtenint un 5,7 sobre 10 en FilmAffinity, un 3,6 sobre 5 en SensaCine.com i un 7,6 sobre 10 en eCartelera.
Aquestes són algunes de les crítiques professionals trobades a filmaffinity, que han estat traduïdes al català:
"Cada línia de la pel·lícula està ideada perquè l'espectador se senti reconfortat, retratat en la seva millor versió o en la seva versió ideal (...) el valor de la cinta està en la seva oportunitat, en saber-se fer perdonar els seus defectes" de Luis Martínez: Diario El Mundo.
"Es bastant pitjor que la primera. És possible que l'únic que es mantingui sigui una certa impressió de simpatia, el que porta al fet que, pese als seus desperfectes, sigui imposible (i injust) rebajar-se amb ella" de Javier Ocaña: Diario El País.
"L'argument és senzill (...) però el talent de Santiago Segura sap inocular-li les puntades precises perquè, sense deixar de divertir, adquireixi l'aspecte d'un teixit eficaç i nutritiu per al consum familiar." de Oti Rodríguez Marchante: Diario ABC.

## Referències

* ↑ «'Padre no hay más que uno' arrasa en los cines» (en castellà), 09-08-2019. [Consulta: 1r agost 2020].
* 1 2 3 4 5 6 «Padre no hay más que uno 2: La llegada de la suegra (2020)» (en castellà). [Consulta: 1r agost 2020].
* ↑ SensaCine. «Padre no hay más que uno 2. La llegada de la suegra» (en castellà). [Consulta: 1r agost 2020].
* ↑ «Padre no hay más que uno 2» (en castellà). [Consulta: 1r agost 2020].
# Oxymycterus itapeby

Oxymycterus itapeby és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del sud-sud-est del Brasil, on viu a altituds d'entre 740 i 1.050 msnm. El seu hàbitat natural és la Mata Atlàntica. Té una llargada de cap a gropa de 136-147 mm, la cua de 80-90 mm i un pes de 58-60 g. El seu nom específic, itapeby, és el nom del municipi d'Itapevi en la llengua dels tupís propis d'aquesta regió.

## Referències

* ↑ «A new species of Oxymycterus (Rodentia: Cricetidae: Sigmodontinae) from a transitional area of Cerrado – Atlantic Forest in southeastern Brazil» (en anglès). Journal of Mammalogy, 100, 2, 2019, pàg. 578-598. DOI: 10.1093/jmammal/gyz060.
# Cantalice

Cantalice és un comune (municipi) de la Província de Rieti, a la regió italiana del Laci, situat a uns 70 km al nord-est de Roma i a uns 8 km al nord-est de Rieti. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 2.624 habitants.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 24 gener 2020].
# Saint-Père-Marc-en-Poulet

Saint-Père (en bretó Sant-Pêr-Poualed) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2007 tenia 2.313 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 965 | 1.055 | 1.080 | 1.247 | 1.516 | 1.750 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Jean-Francis Richeux | Aliança Centrista |
# Wellston (Missouri)

Wellston és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 2.460 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wellston tenia 2.460 habitants, 779 habitatges, i 578 famílies. La densitat de població era de 1.055,3 habitants per km².
Dels 779 habitatges en un 36,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 22,3% hi vivien parelles casades, en un 44,9% dones solteres, i en un 25,7% no eren unitats familiars. En el 23,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,64.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,7% tenia menys de 18 anys, un 12,4% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 17,6% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.596 $ i la renda mediana per família de 20.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.264 $ mentre que les dones 18.917 $. La renda per capita de la població era de 6.262 $. Entorn del 54,2% de les famílies i el 59,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wellston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wellston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Paraliparis brunneus

Paraliparis brunneus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* La femella fa 15,1 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 65.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 992 i 1.000 m de fondària al talús continental.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic oriental: la costa occidental de Tasmània (Austràlia).

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., N. V. Chernova & A. P. Andriàixev, 2001. Snailfishes (Pisces: Liparidae) of Australia, including descriptions of thirty new species. Rec. Aust. Mus. v. 53: 341-406.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# 2-Metilpropanal

El 2-metilpropanal, abans conegut com a isobutiraldehid, és un compost químic de la classe dels aldehids amb la fórmula (CH₃)₂CHCHO. És un aldehid, isomèric amb el butanal. El 2-metilpropanal es fabrica sovint com a subproducte per hidroformilació del propè. La seva olor és similar a la de cereals o a la palla.

## Síntesi

De 2-metilpropanal se'n produeixen industrialment diverses tones cada any. També es pot produir en utilitzar bacteris modificats.

## Reaccions

La hidrogenació de l'aldehid dona isobutanol. L'oxidació dona metacroleïna o àcid metacrílic. La condensació amb formaldehid dona hidroxipivaldehid.

## Referències

* ↑ Cornils, Boy; Fischer, Richard W.; Kohlpaintner, Christian. Butanals (en anglès). Weinheim, Germany: Wiley-VCH Verlag GmbH & Co. KGaA, 2000-09-15, p. a04_447. DOI 10.1002/14356007.a04_447. ISBN 9783527306732.
* ↑ Atsumi, Shota; Wendy Higashide; James C. Liao «Direct photosynthetic recycling of carbon dioxide to isobutyraldehyde». Nature Biotechnology, 27, novembre 2009, pàg. 1177–1180.
# Paraliparis infeliciter

Paraliparis infeliciter és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids. La femella fa 15,3 cm de llargària màxima. Tenen seixanta-sis vèrtebres. És un peix marí i batidemersal que viu entre 1.070 i 1.090 m de fondària al talús continental. És bentònic. Es troba a l'Índic oriental: davant les costes orientals d'Austràlia Meridional. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., N. V. Chernova & A. P. Andriashev, 2001. Snailfishes (Pisces: Liparidae) of Australia, including descriptions of thirty new species. Rec. Aust. Mus. v. 53: 341-406.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Chernova, N.V., D.L. Stein i A.P. Andriashev, 2004. Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (31):72.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Oxymycterus josei

Oxymycterus josei és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids que viu a l'Uruguai. És una espècie de mida mitjana amb el pelatge de color vermell fins a marró fosc. De vegades té taques blanques a la panxa. Les potes posteriors són grosses i fortes, amb urpes llargues. Les potes anteriors són més petites, amb urpes petites. El crani és llarg i estret. És indistingible d'O. nasutus, una altra espècie de l'Uruguai, pel seu aspecte exterior, però genèticament és molt més proper a O. rufus, de l'Argentina.
L'espècie fou anomenada en honor de Joseph «José» Cook, per la seva feina en la zoologia de l'Uruguai.
# Jerbus petits superiors

Els jerbus petits superiors (Rhombomyina) són una subtribu de rosegadors de la tribu dels gerbil·linis. Tenen un timpà senzill i un martell força gros, fet que els diferencia de la gran majoria d'espècies de la subtribu Gerbillina. És possible que Sekeetamys calurus, una espècie habitualment classificada com a incertae sedis, formi part de Rhombomyina.

## Referències

* ↑ Pavlínov, I. I. «A review of phylogeny and classification of Gerbillinae (Mammalia: Rodentia)» (PDF) (en anglès). Zoologuítxeskie Isslédovania, 9, 2008, pàg. 1-68. Arxivat de l'original el 2021-09-16 [Consulta: 13 juliol 2017].
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Joan Molas i Sabaté

Joan Molas i Sabaté (Tarragona, 1887 - 1970) va ser un artista i col·leccionista català.
Va néixer a Tarragona el 1887, fill de Joan Molas i Llaveria, un fuster encarregat del manteniment de la catedral, i de Maria Sabaté i Parellada. Es va formar a l'acadèmia de dibuix d'Hermenegild Vallvé, a l'Escola de la Llotja de Barcelona i a l'Acadèmia de Sant Carles de València, de la que l'any 1914 n'esdevingué professor. El 1908 aconseguí la titulació de mestre de primera ensenyança.
A Tarragona fou secretari de l’Escola de Magisteri, a més de sotssecretari (1914-1918) i secretari (1918-1921) de la Reial Societat Arqueològica Tarraconense, entitat de la qual fou soci de mèrit. Fou regidor de Cultura de l'Ajuntament de Tarragona durant la dècada dels anys vint i trenta, a més de professor de dibuix de l'Institut Martí Franquès, i cofundador del Sindicat d'Iniciativa i Turisme de Tarragona, del qual també fou secretari. Fou membre de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi i membre corresponent de la de San Fernando. Rebé la distinció de la Comanda de l'Orde Civil d'Alfons X el Savi.
La seva gran afició al col·leccionisme històric el dugué a mostrar al públic les peces que anava recollint, adquirint o rebent d'amics i coneguts, primer al taller de fusteria del seu pare del pla de la Seu i en els anys cinquanta a les voltes del Pallol. D'aquesta gran col·lecció d’objectes de tota mena (talles de maradedéus, mobles, ceràmica, objectes de la guerra del Francès i monedes) destacava una pileta trilingüe d'origen hebraic del segle V dC que actualment es conserva al Museu Sefardita de Toledo i un important monetari. Una part d'aquesta col·lecció va ser cedida a la ciutat de Tarragona i es custodia a la Casa Castellarnau.
La ciutat de Tarragona li va dedicar un carrer.

## Referències

* 1 2 3 4 Assemblea-dinar dels bibliòfils de Tarragona, 20 gener 2018 [Consulta: 19 novembre 2023].
* 1 2 Biografies de Tarragona, p. 226-227 [Consulta: 19 novembre 2023].
# Wazner

Wazner fou un faraó predinàstic de l'antic Egipte que regnà sobre el delta del Nil cap al 3100 aC. També se'l menciona a les inscripcions de la Pedra de Palerm entre altres reis del Baix Egipte. No se sap res més de la seva vida o regnat.
| Rei del Baix Egipte: | Wenegbu (Weneg bu) Wng bw (Pedra de Palerm) |

## Referències

* ↑ J. H. Breasted, History of Egypt from the Earliest Time to the Persian Conquest, 1909, p.36 (anglès)
* ↑ Harold Peake, Herbert John Fleure, Priests and Kings, Kessinger Publishing 2003, p.63 (anglès)
* ↑ J. H. Breasted, Ancient Records of Egypt, Primera Part, Chicago 1906, §90 (anglès)
# Manuel Arce Ochotorena

Manuel Arce Ochotorena (Orobia, Navarra, 1879 - Tarragona, 1948) fou Bisbe de Zamora (1929-1938), Bisbe d'Oviedo (1938-1944), Arquebisbe de Tarragona (1944-1948) i nomenat Cardenal el 1946.
Va estudiar als seminaris de Pamplona, Saragossa i Roma. Ordenat sacerdot el 1904, va entrar de professor al seminari de Pamplona, on fou successivament Vicari Capitular, Vicari General de Pamplona i Protonotari Apostòlic.
El 1928 el Papa Pius XI el nomenà bisbe de Zamora on visqué tot el període de la Segona República fins que en plena Guerra Civil espanyola, fou consagrat bisbe d'Oviedo.
El nou règim que ocupà el poder després del període bèl·lic encapçalat pel General Franco autoritzà el seu nomenament com a arquebisbe de Tarragona el 1944 i el Papa Pius XII el va intitular Cardenal dels Sants Vital, Valèria, Gervasi i Protasi l'any 1946. El 18 de juliol de 1947 va ser condecorat amb el collar de l'Orde d'Isabel la Catòlica per Franco.
Va morir a l'edat de 69 anys i fou enterrat a la catedral de Tarragona.
Actualment encara te dedicada una plaça a la ciutat de Tarragona, mentre a l'edifici episcopal s'hi manté el seu escut amb símbols franquistes i falangistes.

## Referències

* ↑ Duch, Montserrat. Reus sota el primer franquisme: 1939-1951. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1996, p. 263.
* Josep Maria Grau i Pujol, Francesc Badia i Batalla; Diccionari Biogràfic Històric de Montblanc, Montblanc, 2008.

## Enllaços externs

* Arce Ochotorena a l'Arquebisbat de Tarragona Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
# Paraliparis latifrons

Paraliparis latifrons és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* El mascle fa 14,5 cm de llargària màxima i la femella 8,9.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 2.030 i 3.279 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord: des de la Colúmbia Britànica i Oregon fins a Panamà.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Garman, S., 1899. The Fishes. A: Reports on an exploration off the west coasts of Mexico, Central and South America, and off the Galapagos Islands ... by the U. S. Fish Commission steamer "Albatross," during 1891... Núm. XXVI. Memoirs of the Museum of Comparative Zoology v. 24: Text: 1-431, Atlas: Pls. 1-85 + A-M.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Stein, D. L., 1978. A review of the deepwater Liparidae (Pisces) from the coast of Oregon and adjacent waters. Proc. Cal. Acad. Sci. 127:1-55.
* ↑ McAllister, D.E., 1990. A list of the fishes of Canada. Syllogeus Núm. 64. Nat. Mus. Nat. Sci., Ottawa, el Canadà. 310 p.
* ↑ Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* ↑ Coad, B.W., 1995. Encyclopedia of Canadian fishes. Canadian Museum of Nature and Canadian Sportfishing Productions Inc. Singapur.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Vaux-sur-Sûre

Vaux-sur-Sûre (en való Li Vå-so-Seure) és un municipi belga de la província de Luxemburg a la regió valona. Comprèn les seccions de Hompré, Juseret, Morhet, Nives, Sibret, Vaux-lez-Rosières i Vaux-sur-Sûre. El riu Sûre, l'únic afluent belga del Rin, hi neix al lloc dit Planchipont al mig del bosc de Freyr.
* Panorama del poble des del carrer rue de la Scierie
* La serradora al marge del Sauer
* Església de Sant Bernat
* Correus
* Monument a les víctimes de les dues guerres mundials

## Referències

* ↑ Église paroissiale de Saint-Bernard

## Enllaços externs

* Web del Club Ciclista del municipi
# Jerbàtikha

Jerbàtikha (en rus: Жербатиха) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 298 habitants. Pertany al districte de Kuràguino.

## Referències

* ↑ Топокарты ГГЦ
# Joan Miró i Galofré

Joan Miró i Galofré (Sant Sadurní d'Anoia, 21 de febrer de 1912 - Barcelona, 25 de març de 2004) fou un futbolista català de la dècada de 1920.

## Trajectòria

Fou futbolista de la UE Sants entre els anys 1927 i 1930. La seva temporada més destacada fou la 1930-31, com a jugador del CE Europa, amb qui disputà 13 partits i marcà 4 gols a la primera divisió espanyola. La temporada següent jugà amb el Catalunya FC (continuador de l'Europa) i amb el FC Barcelona, 11 partits amistosos i 7 gols l'any 1931.
El 17 de març de 1929 disputà un partit d'homenatge a Patrici Caicedo entre l'Espanyol i una selecció catalana formada per jugadors de la UE Sants reforçada per jugadors de l'Europa i el Júpiter.

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Fitja de Miró». Agrupació Barça Jugadors. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «En el campo del Español el homenaje a Patricio Caicedo». Mundo Deportivo, 18-03-1929 [Consulta: 26 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Bromur de pancuroni

El bromur de pancuroni és un compost policílic compost per cinc anells de ciclohexà i ciclopentà amb dos àtoms de nitrogen, el nom IUPAC del qual és [(2S,3S,5S,8R,9S,10S,13S,14S,16S,17R)- 17-acetiloxi-10,13-dimetil-2,16-bis(1-methyl- 3,4,5,6-tetrahidro-2H-pyridin-1-yl)-2,3,4,5,6,7, 8,9,11,12,14,15,16,17-tetradecahidro-1H- ciclopenta[a]Fenantreno-3-yl] acetat. La menció al brom en el seu nom ve donada pel fet que és l'àcid bromhídric el que s'usa per formar la sal del compost.
Pertanyent al grup farmacològic dels relaxants musculars, amb diverses aplicacions mèdiques. És un antagonista colinèrgic que s'utilitza durant intervencions quirúrgiques majorment en la intubació endotraqueal i en la respiració assistida. No posseeix un efecte pròpiament anestèsic tot i que sí s'administri com a fàrmac auxiliar de l'anestèsia per aconseguir un efecte relaxant muscular que faciliti la intervenció. També té certs efectes en el sistema circulatori. A vegades, s'utilitza juntament amb altres substàncies per a administrar la injecció letal.

## Mecanisme d'acció

El pancuroni és un relaxant muscular no despolaritzant que mimetitza el curare. Inhibeix per competició el receptor nicotínic de l'acetilcolina a la unió neuromuscular, fet que bloqueja la unió de l'acetilcolina. El pancuroni pot afectar el nervi vague, provocant un augment de la freqüència cardíaca, però no és un blocador ganglionar. Els efectes del pancuroni es poden revertir almenys parcialment amb anticolinesteràsics, com la neostigmina, la piridostigmina i l'edrofoni.

## Referències

* ↑ «Pancuronium». A: StatPearls [Internet]. Treasure Island (FL): StatPearls Publishing, gener 2021.
* ↑ «Administration and Compounding Of Euthanasic Agents». The Hague: Royal Dutch Society for the Advancement of Pharmacy. Arxivat de l'original el 7 juny 2008.