OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ranier

Ranier és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 188 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ranier tenia 188 habitants, 76 habitatges, i 50 famílies. La densitat de població era de 483,9 habitants per km².
Dels 76 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 3,9% dones solteres, i en un 32,9% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 3,7% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 26,1% de 45 a 60 i un 21,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.375 $ i la renda mediana per família de 49.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.875 $ mentre que les dones 25.833 $. La renda per capita de la població era de 20.784 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ranier». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ranier». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Club Atlético Los Andes

El Club Atlético Los Andes és un club de futbol argentí de la ciutat de Lomas de Zamora.

## Palmarès

* Primera B Metropolitana (2): 1960, 2014
* Primera C (3): 1926, 1938, 1957

## Referències

* ↑ «Perfil a BDFA». BDFA. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Awaous ocellaris

Awaous ocellaris és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Índia fins a les Filipines i Japó. També és present a Fidji, la Polinèsia Francesa, Nova Caledònia i Vanuatu.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H., K. Amaoka, C. Araga, T. Uyeno i T. Yoshino 1984. The fishes of the Japanese Archipelago. Vol. 1. Tokai University Press, Tòquio (Japó). 437 p.
* ↑ Keith, P., R.E. Watson i G. Marquet 2000. Découverte d'Awaous ocellaris (Gobiidae) en Nouvelle-Calédonie et au Vanuatu. Cybium 24(4):395-400.

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Watson, R.E. 1992. A review of the gobiid fish genus Awaous from insular streams of the Pacific Plate. Ichthyol. Explor. Freshwat. 3(2):161-176.
* Watson, R.E. 1996. Revision of the subgenus Awaous (Chonophorus) (Teleostei: Gobiidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 7(1)1:18.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gai Octavi (tribú militar)

Gai Octavi (en llatí Caius Octavius) va ser un cavaller romà del segle iii aC. Era fill de Gai Octavi, també cavaller, i besavi de l'emperador August. Formava part de la gens Octàvia, una antiga família romana d'origen plebeu.
Durant la Segona Guerra Púnica va servir com a tribú militar. Va ser present a la batalla de Cannes l'any 216 aC i va ser un dels pocs que va sobreviure. Quan els cartaginesos assaltaven el campament, ell i un altre tribú, Publi Semproni Tudità juntament amb uns quants soldats, van obrir-se pas entre l'enemic i van aconseguir arribar a Canusium.
Després va servir a Sicília amb el pretor Luci Emili Pap l'any 205 aC. però no es fa menció del seu paper en altres campanyes de la guerra.
Quan Marc Antoni volia insultar a Octavi August l'anomenava Gai Octavi i deia que era un fabricant de cordes, però no se sap si Gai Octavi havia tingut res a veure amb els corders.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 9.
# Maxomys alticola

Maxomys alticola és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de les muntanyes del nord de Borneo (Malàisia). El seu hàbitat natural són els boscos montans tropicals. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, alticola, significa 'habitant de les parts altes' en llatí.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Maxomys alticola. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 26 desembre 2017.
* ↑ Entrada «Maxomys» d'Animalia (en anglès).
# Comtat d'Estocolm

El Comtat d'Estocolm (Stockholms län) és un comtat o län en la costa del Mar Bàltic de Suècia. Fa frontera amb els comtats d'Uppsala i Södermanland. També fa frontera amb Mälaren i el Mar Bàltic. La ciutat d'Estocolm és la capital de Suècia.
El resultat a les eleccions del Landsting del 2002 fou:
| Partit | Escons |
| Socialdemokratiska arbetarpartiet | 54 |
| Moderata samlingspartiet | 37 |
| Folkpartiet | 26 |
| Kristdemokraterna | 11 |
| Vänsterpartiet | 14 |
| Miljöpartiet | 7 |
| Total | 149 |

## Municipis

| Botkyrka Danderyd Ekerö Haninge Huddinge Järfälla Lidingö Nacka Norrtälje | Nykvarn Nynäshamn Salem Sigtuna Sollentuna Solna Estocolm Sundbyberg Södertälje | Tyresö Täby Upplands-Bro Upplands Väsby Vallentuna Vaxholm Värmdö Österåker |

## Enllaços externs

* Oficina Administrativa del Comtat d'Estocolm
* Consell del Comtat d'Estocolm
* Associació Regional d'Autoritats Locals d'Estocolm Arxivat 2009-10-14 a Wayback Machine.
# Marta Felip i Torres

Marta Felip i Torres (Figueres, 25 de novembre de 1972) és una politòloga catalana experta en administració.
Després d'estudiar en el Col·legi Sant Pau i a l'Institut Ramon Muntaner, inicià els estudis d'Història a la Universitat de Girona i l'any 1996 es llicencià en Ciències Polítiques i de l'Administració per la Universitat Autònoma de Barcelona. En aquest mateix centre universitari cursà diversos postgraus de Dret Local, Urbanístic i Urbanisme. El 2001 superà les oposicions d’accés al Cos de funcionaris d’Administració local amb habilitació de caràcter estatal i com a tal desenvolupà el càrrec de secretària general dels ajuntaments de La Vajol, Portbou, Olot, Vic i Castelló d'Empúries-Empuriabrava entre 2001 i 2011. També del 2007 fins al 2011 exercí de presidenta de la Junta del Col·legi de Secretaris, Interventors i Tresorers de l'Administració local de la província de Girona.
El juny de 2011 fou nomenada Tinenta d’Alcalde de l’Ajuntament de Figueres i el 4 de gener de 2013 substituí Santi Vila i Vicente en el càrrec d'alcaldessa de Figueres, essent la primera dona de la història de la vila a ocupar aquest càrrec. A les eleccions municipals de juny de 2015 revalidà el càrrec de l'alcaldia per quatre anys més
Paral·lelament a la tasca política, ha estat també professora associada del Departament de Dret públic de la Universitat de Girona, dins el Grau de Ciències Polítiques. El 6 de juny de 2018 fou nomenada Secretària general del Departament d’Empresa i coneixement de la Generalitat de Catalunya i des del 17 de setembre de 2020 fou Directora de l’Escola d’Administració pública de Catalunya fins al juny de 2021, moment en què es va reincorporar a l'administració, com a secretària de l'ajuntament de Castelló d'Empúries, i donà per acabada la seva etapa política.

## Obres

* Marta Felip: Discurs d'investidura. Figueres: Ajuntament de Figueres, 2013
* Marta Felip: 100 dies de govern. Figueres: Ajuntament de Figueres, 2013
* Ciudadana de Figueres. 2014

## Referències

* 1 2 «Marta Felip Torres D'experta en administració a primera alcaldessa de l'Ajuntament de Figueres». Diari de Girona, 28-12-2012. [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ E., T. «D'experta en administració a primera alcaldessa de l'Ajuntament de Figueres». Diari de Girona, 28-12-2012 [Consulta: 6 abril 2013].
* ↑ Vicente, Mar «Sóc conscient que no m'han elegit els ciutadans». El Punt Avui, 05-01-2013 [Consulta: 6 abril 2013].
* ↑ Felip i Torres, Marta. Marta Felip: Discurs d'investidura. Figueres: Ajuntament de Figueres.
* ↑ «Marta Felip Torres, alcaldessa de Figueres entre 2013 i 2018». Revista CRAE, 11-11-2020. [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ «Marta Felip: "Dono la meva etapa política per finalitzada"». Revista CRAE, 27-06-2022. [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ Testart, Marc «Confessions negre sobre blanc». Setmanari de l'Alt Empordà, 24-02-2015, pàg. 7.
Càrrecs públics :
| Precedit per: Santiago Vila i Vicente | Alcaldessa de Figueres 2013 - 2018 | Succeït per: Jordi Masquef i Creus |
# Maya Yamamoto

Maya Yamamoto (japonés: 山本 摩也; Tòquio, 5 de febrer de 1993) és una futbolista japonesa, que juga de davantera i centrecampista ofensiva.
Yamamoto ha estat internacional a les categories inferiors del Japó, i va formar-se a la Universitat de Wasada. En març de 2016 va fitxar pel València CF.
El 27 de juliol de 2020, fitxa pel RCD Espanyol.

## Referències

* ↑ El fichaje asiático del Valencia Yamamoto, centrocampista de 23 años, se incorpora hasta final de temporada - Superdeporte del 10 de març de 2016 (castellà)
* ↑ El Valencia incorpora a la japonesa Maya Yamamoto notícia a La Vanguardia del 10 de març de 2016 (castellà)
# Basílica de Son Fadrinet

Son Fadrinet és un jaciment arqueològic de Campos (Mallorca), on l'any 1988 es trobaren per casualitat les restes d'una basílica paleocristiana de la segona meitat del segle vi i que sembla que s'emprà fins a la conquesta musulmana, al segle x. El conjunt fou excavat per l'Institut Arqueològic Alemany (secció de Madrid) entre el 1997 i el 2000 i es tracta de l'única basílica paleocristiana excavada completament a les Balears.
El conjunt és format per la basílica, el baptisteri, amb diferents habitacions, els annexos i enterraments. En la tipologia de l'edifici i en els mosaics, s'hi reflecteixen les influències orientals i nord-africanes, que les distingeixen de les de la península Ibèrica. En les excavacions, s'hi trobà un valuós mosaic i monedes romanes d'Orient. Als voltants del jaciment també es trobaren restes d'establiments prehistòrics i dels períodes romà i islàmic i a la finca hi ha una cova amb pintures rupestres (Cova d'en Francina).
Altres basíliques paleocristianes de les Balears, totes relacionades amb les nord-africanes, són les de Son Peretó (Manacor), Cas Frares (Santa Maria del Camí), Sa Carrotja (Portocristo, Manacor), Son Bou (Alaior), es Fornàs de Torelló (Maó), el Cap del Port de Fornells (es Mercadal), illa d'en Colom (Maó), Ciutadella.
L'any 2006 els propietaris reclamaren la devolució dels mosaics extrets per a la seva restauració perquè, contravenint l'acord amb les autoritats, s'ensenyaven al Museu de Mallorca sense haver-se restaurat i no s'havia dut a terme la museïtzació del conjunt.

## Bibliografia

* ORFILA, M.; TUSET, F.; ULBERT, T. Informe preliminar de los trabajos en el conjunto paleocristiano de Son Fadrinet (Campos, Mallorca). Dins: V. Reunió Arqueologia Cristiana-Hispànica, Cartagena 1998 (Barcelona 2000). 237 ff.
* Informe final: ULBERT, T.; ORFILA, M. Die frühchristliche Anlage von Son Fadrinet (Campos, Mallorca), Madrider Mitteilungen 43, (2002)

## Referències

* ↑ «En veu baixa....». Es Campaner, 11-11-2006.

## Enllaços externs

* Descoberts mosaics paleocristians de gran vàlua a la basílica de Son Fadrinet, Diari de Balears.
* Deutschen Archäologischen Instituts Arxivat 2006-09-27 a Wayback Machine. (alemany)
* Deutschen Archäologischen Instituts Arxivat 2006-09-27 a Wayback Machine. (anglès)
* Imatge del mosaic. Deutschen Archäologischen Instituts Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
* Bases que han regir el concurs públic, amb jurat, per a la selecció de l'avantprojecte de museïtzació de Son Fadrinet Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Basílica de Santa Sabina

Santa Sabina all'Aventino és una basílica de Roma construïda al segle v sobre el turó de l'Aventí i dedicada a santa Sabina. Malgrat que ha estat restaurada en diverses ocasions, és una de les esglésies d'arquitectura paleocristiana millor conservades. Avui és la seu de l'orde dels Predicadors, és a dir, els dominics. El català Francesc d'Assís Vidal i Barraquer en fou titular en la seva condició de cardenal.

## Situació

Santa Sabina està situada a la part més alta del turó romà de l'Aventí, per sobre i molt a la vora del riu Tíber; a l'actual plaça Pietro d'Illiria, al costat del Giardino degli Aranci (Jardí dels Tarongers), i prop de la cèlebre plaça dels Cavallers de Malta.

## Història

L'església va ser construïda pel sacerdot Pere d'Il·líria entre els anys 422 i 432, sobre la casa de la matrona Sabina, que després esdevindria santa. Originàriament estava a prop d'un temple de la deessa Juno, vint-i-quatre columnes del qual van ser reutilitzades per a la construcció de la basílica. El campanar es va construir al segle x. L'any 1219 el papa Honori III va confiar el temple a sant Domènec i al seu orde de frares predicadors, que de llavors ençà l'han mantingut com a cúria general. L'interior va ser força modificat durant les restauracions que hi van fer Domenico Fontana l'any 1587 i Francesco Borromini l'any 1643. El restaurador Antonio Muñoz va desfer els afegits moderns i va donar a la basílica l'aspecte actual entre ela anys 1914 i 1919 i els anys 1936 i 1937.

## Arquitectura
### Exterior

L'església no té façana, ja que el peu de l'edifici es troba inclòs al nàrtex, l'única nau que resta de l'antic atri, avui convertit en claustre del convent dominic. L'accés, a banda de per la porta principal, de fusta i d'època paleocristiana, situada al nàrtex, també es fa per un portal del lateral dret, precedit d'un pòrtic.
Seguint les característiques de l'arquitectura paleocristiana, Santa Sabina presenta uns murs totalment llisos construïts amb maons, sense contraforts, ja que el sostre és d'encavallada de fusta i, per tant, poc pesant. L'únic que destaca a l'exterior és la filada de finestrals d'arcs de mig punt.

### Interior

L'interior segueix l'esquema de planta basilical tres naus, separades per columnes corínties procedents d'un monument d'època imperial, i un gran absis semicircular. Tant la decoració de la part superior dels murs, com el sostre de fusta i l'absis són obres modernes. La decoració original de mosaic, doncs, ha desaparegut i només es conserva l'opus sectile dels carcanyols.
Prop del presbiteri se situa el cor, reconstruïda l'any 1936 seguint el model de les Scholae Cantorum romanes paleocristianes i reaprofitant antics panells de marbre.

## Vegeu també

* Sabina de Roma
* Santa Sabina (títol cardenalici)
# Mercuri (natiu)

El mercuri és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el nom del missatger romà dels déus, Mercuri.

## Característiques

El mercuri natiu és l'ocurrència natural d'aquest element (fórmula química Hg) que es troba a la naturalesa en forma líquida. Cristal·litza en el sistema trigonal a -40º, moment en què forma cristalls romboèdrics.

## Formació i jaciments

Normalment es troba com a petites gotes aïllades associades al cinabri, però també es pot trobar com a grans masses líquides a les cavitats de les roques. El mercuri es troba sovint, juntament amb el cinabri i altres minerals de Hg, com a precipitat de les aigües termals i a les regions volcàniques. A causa de la seva raresa, no s'acostuma a emprar com a mena de mercuri.
El mercuri ha estat descrit a centenars de jaciments distribuits per tots els continents del planeta excepte a l'Antàrtida. Als territoris de parla catalana ha estat descrita únicament ha estat trobada a la mina San Francisco, situada a el Hembrar, dins el municipi de Xóvar, a la comarca de l'Alt Palància (País Valencià).

## Referències

* ↑ «Mercury» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 setembre 2022].

## Vegeu també

* Mercuri (element)
# Mayte Carrasco

Mayte Carrasco (Terrassa, 10 d'octubre de 1974), és reportera freelance, analista i professora. El 2011 va ser premiada com a millor corresponsal a l'estranger pel Club Internacional de Premsa (CIP). També ha estat finalista del Premi de corresponsals de guerra Cirilo Rodríguez 2012 i menció especial Mare Terra del Premi Ones de la Fundació Mediterrani per la seva trajectòria professional. Va treballar com a corresponsal a França i Rússia i des de fa uns anys cobreix conflictes armats i col·labora amb mitjans nacionals i internacionals com iTELE-Canal Plus (França), El País, Público, La Nación, DPA, Die Welt, Cadena SER, Yo Dona, Informativos Telecinco, Foreign Policy, edició en espanyol, La Nación i Opendemocracy, entre d'altres. Produeix, grava i edita el seu propi treball.
Darrerament ha cobert les revolucions àrabs: un mes i mig, entre juliol i agost, a les províncies d'Homs i Damasc (Síria); un mes a Homs durant l'ofensiva del mes de febrer de Baba Amro; la guerra a Líbia des de Trípoli (el règim i l'enderrocament de Gaddafi el mes d'agost); la zona rebel de l'est i el drama dels refugiats a la frontera de Ras Ajdir (Tunísia-Líbia); la revolució a Egipte (El Caire). Ha treballat en altres conflictes com la guerra bruta del Caucas Nord (Txetxènia i Ingúixia); els segrestos i el terrorisme d'al-Qaida al desert del Sahel (nord de Mali); la guerra del 2008 entre Rússia i Geòrgia, i el conflicte de l'Afganistan 2009-2010, país al qual viatja amb freqüència. Anteriorment, va treballar durant anys com a corresponsal a París i Moscou per a Cuatro, Punto Radio i Informativos Telecinco, cobrint a fons l'actualitat d'ambdós països, i a la cadena multilingüe Euronews el 2004.

## Referències

* ↑ «Mayte Carrasco». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Batarà fosc

El batarà fosc (Thamnophilus bridgesi) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc, matolls, vegetació secundària i manglars de les terres baixes del Pacífic fins als 1100 m a l'oest de Costa Rica i de Panamà.

## Referències

* ↑ «Batarà fosc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Baka

«Baka» té aquests significats:
* Antropologia: Baka (poble), poble pigmeu
* Biografies: Baka o Bakka, faraó egipci de la Dinastia IV que regnà vers el 2435 al 2430 aC
* Toponímia: Baka o Bekaa plana
* Geografia: Baka (Eslovàquia), poble d'Eslovàquia
# Medina de Tetuan

La medina de Tetuan és l'antiga ciutat islàmica de Tetuan, al Marroc. És molt característica i tradicional. Les cases de la medina són gairebé totes blanques i baixes. Al llarg de la medina, hi ha artesans com teixidors, joiers, pelleters, etc. També es poden trobar molts venedors ambulants que venen catifes als turistes. Està inscrita en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1997.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Medina of Tétouan (formerly known as Titawin)» (en anglès). [Consulta: 22 febrer 2021].
# Medina de las Torres

Medina de las Torres és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Medina de Sussa

«Medina de Sussa» té aquests significats:
* Medina de Sussa, patrimoni de la Humanitat, vegeu Sussa
* Sousse Médina, delegació de Tunísia, a la governació de Sussa
# Becada de les Chatham

La becada de les Chatham (Coenocorypha pusilla) és una espècie d'ocell de la família dels escolopàcids (Scolopacidae) que habita el terra dels boscos, essent endèmic de les illes Chatham, al sud de Nova Zelanda.
# Award of Garden Merit

El Award of Garden Merit (Guardó al Mèrit en Jardineria), o AGM), és una marca de qualitat atorgada a les plantes de jardí per la Royal Horticultural Society (RHS) Britànica. Els guardons s'atorguen anualment en avaluacions de plantes destinades a jutjar el rendiment de les plantes en les condicions de creixement del Regne Unit. Les proves poden durar un o més anys, depenent del tipus de planta que s'està provant, i poden ser realitzades al RHS Garden, Wisley, o en altres jardins RHS o després de l'observació de plantes en col·leccions especialitzades. En cas d'haver estat guardonades les plantes han d'estar disponibles hortícolament, o substituïdes per unes cultivars de superiors qualitats.
Per a ser qualificades per al Award of Garden Merit, una planta
* Ha d'estar disponible hortícolament
* Ha de ser d'excelència excepcional per a la decoració del jardí o ús econòmic
* Ha de ser de bona constitució
* No ha de requerir condicions de creixement altament especialitzades o d'atenció
* No han de ser particularmente susceptibles a qualsevol plaga o malaltia
* No ha d'estar subjecta a un grau raonable de reversió.
El símbol del AGM representa un trofeu amb nanses amb forma de copa. Se cita junt amb una avaluació de la rusticitat de les plantes com segueix:
* 'H1' Requereix un hivernacle amb calefacció (hivernacle calent, la temperatura mínima de 15 °C; calent, mínima 10 °C; genial, mínim 2 °C)
* 'H2' Requereix un hivernacle sense calefacció
* 'H3' Rústega llevat d'algunes regions o situacions, o que - si bé generalment es cultiva en l'exterior a l'estiu - necessita protecció contra les gelades a l'hivern
* 'H4' Rústega al llarg de les Illes Britàniques
* 'H1-2' intermedi entre H1 i H2
* 'H2-3' intermedi entre H2 i H3
* 'H3-4' intermedi entre H3 i H4
* '+3' H1 L'exigència d'un hivernacle més calent que l'anterior, però a l'estiu pot ser cultivada fora.
Des de 1989, a França s'han convocat premis similars anomenats Mérites de Courson però no es fan proves tan extenses.

## Referències

* RHS Plant Finder 2005-2006, Dorling Kindersley (2005) ISBN 1-4053-0736-6

## Enllaços externs

* The Royal Horticultural Society's website - Search facility for AGM plants Arxivat 2009-08-21 a Wayback Machine.
* RHS AGM Plant Awards Arxivat 2009-10-12 a Wayback Machine.
* RHS Plant Committees Arxivat 2007-10-14 a Wayback Machine.