OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cultura Wadi Rabah

La cultura Wadi Rabah és una cultura arqueològica del període neolític ceràmic del Llevant meridional. Es va desenvolupar a mitjans del V mil·lenni aC.
La cultura Wadi Rabah va succeir a la jamukiana, que s'estenia al llarg de la costa fins a Biblos, i la lodiana (Jericó IX). Tanmateix a la Vall d'Hula, al nord-est de la regió, el jarmukià hi era absent, així com a la part baixa del Jordà.
Aquesta cultura va ser identificada per primer cop al jaciment de Tell es-Sultan, l'antic Jericó, pels arqueòlegs britànics John Garstang i Kathleen Kenyon en excavacions separades. Kenyon va batejar aquest període a Jericó amb el nom de "Neolític ceràmic B". El nom "Wadi Rabah" es va començar a utilitzar en la literatura arqueològica gràcies a les excavacions de l'arqueòleg israelià Jacob Kaplan al jaciment de Wadi Rabah.
Aquesta cultura es coneix per una petita quantitat de jaciments, en alguns dels quals s'hi van descobrir restes de petites estructures rectangulars. Algunes estructures més grans es van trobar als jaciments de Munhata, Wadi Rabah i Ein el-Jarba, tot i que l'arqueòleg israelià Yosef Garfinkel suggereix que s'haurien erigit també grans estructures de pati durant aquest període, com les que es van trobar a Xa'ar HaGolan de la cultura jarmukiana anterior (c. 6400 – 6000 aC) o a Tel Tsaf del posterior període calcolític inicial/mitjà (c. 5300–4500 aC).

## Referències

* ↑ Levy, 1998, p. 211-214.
* ↑ Killebrew i Steiner, 2013, p. 49.
* ↑ Bar i Rosenberg, 2011, p. 32-39.

## Bibliografia

* Bar, S.; Rosenberg, D. «Newly Discovered Yarmukian and Wadi Rabah Sites in the Southern Jordan Valley and The Desert Fringes of Samaria During the 7th and 6th Millennia BC: Preliminary Report». Archaeology, Ethnology and Anthropology of Eurasia, 39, 3, 2011.
* Killebrew, Ann E.; Steiner, Margreet L. The Oxford Handbook of the Archaeology of the Levant c. 8000-332 BCE (en anglès). Oxford University Press, 2013.
* Levy, Thomas Evan. The archaeology of society in the Holy Land (en anglès). Leicester University Press, 1998. ISBN 9780718501655. OCLC 40143782.
# Llista d'estats socialistes

En l'actualitat, diferents estats responen a la forma socialista, amb un grau d'adhesió variat.

## Estats socialistes

Els estats explícitament socialistes són:
* República Popular de la Xina (marxisme-leninisme i maoisme)
* República Socialista del Vietnam (marxisme leninisme)
* República Popular Democràtica de Laos (marxisme leninisme)
* República Popular Democràtica de Corea (estalinisme, Juche i Son Gun)
* República de Cuba (marxisme-leninisme, castrisme i bolivarianisme)
* República popular de Donetsk (Marxime nacional, socialisme estatista)
Cal remarcar que la Xina, el Vietnam i Laos han iniciat algunes reformes cap al bisistema econòmic, encara més reformista que la NEP de Lenin o la perestroika de Mikhaïl Gorbatxov seguint el socialisme amb característiques xineses.

## Declaració no explícita

Són estats que defensen el socialisme però que el socialisme no és explícit a les seves constitucions, estats democràtics governats per partits comunistes o estats en què el seu president tingui la voluntat de fer una nova constitució defensant el socialisme:
* República Bolivariana de Veneçuela (bolivarianisme i marxisme-leninisme)
* Estat Plurinacional de Bolívia (bolivarianisme i marxisme-leninisme)
* República de l'Equador (bolivarianisme i marxisme-leninisme)
* República de Nicaragua (bolivarianisme, sandinisme i marxisme-leninisme)
* República Federal Democràtica del Nepal (maoisme)
* Regne de Cambodja (marxisme leninisme)
* República Popular de Mongòlia (marxisme leninisme)
* República del Congo (socialisme africà i Marxisme leninisme), entre d'altres.
També són socialistes algunes repúbliques ex-soviètiques que van decidir conservar el sistema. N'és un exemple Belarus (marxisme leninisme). També s'ha de remarcar que Transnístria (marxisme leninisme), que no està reconegut independent per la totalitat de la comunitat internacional, també és socialista.

## Referències constitucionals

Referències constitucionals (països que s'han autoproclamat socialistes o les seves constitucions facin referències al socialisme encara que en l'estat no s'estiguin duent a terme polítiques socialistes):
* República Popular de Bangladesh
* República Cooperativa de Guyana
* República de l'Índia
* República Portuguesa
* República Àrab Siriana
* República Unida de Tanzània
* República Socialista Democràtica de Sri Lanka

## Vegeu també

* Estat socialista
* Comunisme

## Referències

* ↑ http://geography.about.com/od/lists/tp/communistcountries.htm Arxivat 2016-12-16 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.forocomunista.com/t5420-listado-de-paises-socialistas-o-en-desvias-de-socialismo-en-la-actualidad?highlight=lista+de+pa%C3%ADses+socialistas Llista de països socialistes
* ↑ http://wiki.answers.com/Q/List_of_current_socialist_countries
# Cortes (Madrid)

Cortes és un dels 6 barris que formen el districte Centro de Madrid. El seu nom es deu al fet que dins els seus límits s'hi troba el Congrés dels Diputats, cambra baixa de les Corts Generals. Limita al nord amb el barri de Justicia, al sud amb Embajadores i a l'oest amb Sol tots del districte Centro, i a l'est amb el districte de Retiro. El barri està delimitat pel Passeig del Prado, el carrer Atocha, el carrer d'Alcalá, el carrer Montera i el carrer de las Carretas

## Referències

* ↑ «Districtes de Madrid».

## Enllaços externs

* Distritos de Madrid
* Web de l'Ajuntament de Madrid, Districte centre
Viccionari
# Cortes de Baza

El municipi de Cortes de Baza està situat al nord de la província de Granada.

## Etimologia

Prové de l'àrab "Qultis" heretat del llatí "cohors-ortis", el significat del qual s'usava antigament per referir-se a una petita explotació agrícola i de ramaderia ('cotijo', corral, casa de camp).

## Distribució de la població

| Unitat poblacional | Hab. |
| Campo Cámara Cortes de Baza Las Cucharetas La Ermita Los Laneros La Teja | 631 992 178 23 262 120 |
* Font: INE.

## Demografia

Evolució demogràfica de 1787 a 2005 :
| 1787 | 1842 | 1860 | 1877 | 1887 | 1897 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2005 |
| 486 | 904 | 1208 | 1902 | 1633 | 1732 | 1756 | 2286 | 2577 | 2952 | 4221 | 5203 | 5079 | 3872 | 3339 | 3039 | 3059 | 2386 | 2388 | 2335 |

## Història

Va ser una zona d'assentament humà des de la prehistòria. Actualment intenta desenvolupar-se gràcies al turisme rural amb les seves nombroses cases-cova. Cortes de Baza alberga una església del segle xvi d'estil renaixentista que encara conserva el seu art mudèjar, realitzat per artesans moriscs.
# Lluís Antoni Planes

Lluís Antoni Planes (València, 1742 — 1821) fou un pintor valencià. Fill de Tomàs Planes i deixeble de Josep Camaron i de Joan Collado va treballar al Convent de Jesús (València), les esglésies de Xest i Bunyol i al monestir de Portaceli. El seu fill Lluís Planes i Domingo també va ser un reconegut pintor.

## Obres

* Don Pere Caro i Sureda

## Referències

* ↑ «Lluís Antoni Planes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Lluïsa de Prússia (princesa dels Països Baixos)

Lluïsa de Prússia, princesa dels Països Baixos (Berlín 1808 - Pauw Haus (Països Baixos 1870). Princesa de Prússia amb el tractament d'altesa reial que contragué matrimoni en el si de la casa reial dels Països Baixos.
Nascuda a Berlín el dia 1 de febrer de 1808 sent filla del rei Frederic Guillem III de Prússia i de la duquessa Lluïsa de Mecklenburg-Strelitz. Lluïsa era neta per via paterna del rei Frederic Guillem II de Prússia i de la princesa Frederica de Hessen-Darmstadt i per via materna del príncep Carles de Mecklenburg-Strelitz i de la princesa Carolina de Hessen-Darmstadt.
El dia 21 de maig de 1825 es casà a Berlín amb el príncep Frederic dels Països Baixos, fill del rei Guillem I dels Països Baixos i de la princesa Guillemina de Prússia. La parella s'establí a La Haia i tingué quatre fills:
La princesa Lluïsa morí a Pauw Haus el dia 6 de desembre de 1870, tres mesos després ho feia la seva primogènita.
# Lluïsa de Nassau-Ottweiler

Lluïsa de Nassau-Ottweiler va néixer a Ottweiler (Alemanya) el 17 de desembre de 1686 i va morir a Dhaun el 16 d'abril de 1773. Era una noble alemanya filla del comte Frederic Lluís de Nassau-Ottweiler i de Cristiana de Ahlefeldt (1659-1695).

## Matrimoni i fills

El 19 de gener de 1704 es va casar a Ottweiler amb Carles de Salm-Dhaun (1675-1733), fill del comte Joan Felip II de Salm-Dhaun (1645-1693) i d'Anna Caterina de Nassau-Ottweiler (1653-1731). El matrimoni va tenir deu fills:
* Caterina Lluïsa (1705-1786)
* Carolina (1706-1786), casada amb Carles Lluís de Leiningen-Dagsburg-Hardenburg
* Cristina (1710-1773)
* Guillemina (1711-1732)
* Albertina (1716)
* Carles August (1718-1732)
* Sofia Carlota (1719-1799), casada amb Joan de Pfalz-Gelnhausen
* Lluïsa (1721-1791), casada amb Guillem Lluís de Kirchberg (1709-1751).
* Joan Felip III (1724-1742)
* Joana Lluïsa (1725)

## Enllaços externs

* awt.ancestrylibrary
# Còmic bèl·lic

El còmic bèl·lic, es aquell gènere de còmic, ambientat en les guerres modernes de principis del segle xx, en endavant, amb especial atenció en la Segona Guerra Mundial. El fet que les histories que expliquen siguin molt recents en el temps i estiguin molt documentades tan històricament com gràficament, fa que els guionistes hagin de descriure personatges els quals les seves reaccions s'acostin molt a la realitat de l'home contemporani axó mateix serveix pel dibuixant que es veu obligat a documentar-se en profunditat per donar autenticitat a les historietes.

## Història

Al Japó, ja es varen editar còmics bèl·lics als anys trenta, un d'ells fou Norakuro (1931-1941) de Suihou Tagawa.Però el còmic bèl·lic va començar a tenir una gran importància a la dècada dels anys quaranta, arran de l'inici de la segona guerra mundial.

### El còmic bèl·lic a nord-americà

Als Estats Units d'Amèrica no varen entrar oficialment a la segona guerra mundial fins al desembre del 1941, però els herois de còmic ja el 1940 s'enfrontaven a sabotejadors i espies amb aparença Alemanya. Tim Tyler's Luck (traduïda al castellà com a Jorge y Fernando) varen ser els primers personatges a passar del còmic d'aventures al bèl·lic, varen tornar del continent africà, als estats units per allistar-se a una patrulla costanera amb missions de contraespionatge, i van canviar l'uniforme de la Patrulla de Marfil per l'uniforme de la Marina. Els Estas Units van entrar a la guerra en dos fronts, Europa i el Pacífic en aquest escenari les sèries de gènere policíac, Dick Tracy, Secret Agent X-9, Scorchy Smith i The Spirit, varen desenvolupar les seves historietes bèl·liques en el marc Europeu. Mickey Mouse va lluitar contra el nazisme. Al Príncep Valent, malgrat que era un còmic ambientat a l'edat mitjana va fer una referència a la invasió d'Europa pels Huns, fins i tot Flash Gordon va tornar a la terra des del planeta Mongo per defensar la terra del imperialisme. Els còmics de Terry and the Pirates, es varen convertir en una crònica de la guerra contra el Japó. The Phantom, va lluitar contra les tropes japoneses que envaïen la selva.

## Títols de Còmic bèl·lic

Hazañas Bélicas, va ser una sèrie de còmics, editats per primera vegada, l'any 1948, per Ediciones Toray, S. A., el seu creador va ser Guillermo Sánchez Boix, més conegut pel pseudònim de Boixcar. Hazañas Bélicas va tenir d'altres dibuixants i Guionistes; Alan Doyer, Josep Maria Sánchez Boix, i Vicente Farrés al Dibuix i Eugenio Sotillos i Alex Simmons, al guió, entre d'altres. Malgrat la varietat de dibuixants que varen passar per la col·lecció el nom d'Hazañas Bélicas, sempre ha estat lligat, en l'imaginari popular, a Boixcar, el seu creador.

## Referències

* ↑ Dibujo de historietas. Barcelona: Ediciones AFHA, S.A., 1963. (castellà)
* 1 2 Coma, Javier. Los Comics. Un arte del Siglo XX. Barcelona: editorial Labor, S.A., 1977. ISBN 978-84-335-0246-9. (castellà)
* ↑ Jesus Cuadrado. De la Historieta y su uso, 1873-2000. Ediciones Sinsentido, 2000.Pag.612. ISBN 84-89384-23-1.
# Cryptothylax

Cryptothylax és un gènere de granotes de la família dels hiperòlids.

## Taxonomia

* Cryptothylax greshoffii (Schilthuis, 1889).
* Cryptothylax minutus (Laurent, 1976).

## Referències

* IUCN (anglès)
# Frossay

Frossay (en bretó Frozieg) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 2.676 habitants. Limita amb Saint-Viaud, Arthon-en-Retz, Vue i Le Pellerin al sud del Loira, Bouée i Lavau-sur-Loire al nord.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.865 | 2.018 | 1.913 | 1.911 | 2.099 | 2.106 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1790-1791 | Michel Hyacinthe Berthelot de la Gletais |
| 1791-1800 | Charles Jean-Marie Cadou |
| 1800-1803 | Noël Mathurin Lemercier |
| 1803-1815 | Julien Jean Guichet |
| 1815-1830 | Joseph Paul Berthelot de la Gletais |
| 1830-1831 | Jean-Baptiste David |
| 1831-1834 | Auguste Bernard |
| 1834-1843 | Adolphe David |
| 1843-1851 | Auguste Bernard Deschampneufs |
| 1851-1860 | Adolphe David |
| 1860-1865 | Auguste Bernard Deschampneufs |
| 1865-1870 | René Leroux |
| 1870-1871 | Constant Garnier |
| 1871-1879 | Camille Edmond Cadou |
| 1879-1881 | Prudent Bernard Deschampneufs |
| 1881-1885 | André Fleuriot |
| 1885-1886 | Louis du Sel des Monts |
| 1886-1887 | André Fleuriot |
| 1887-1901 | Baron Baillard de Lareinty |
| 1901-1919 | Vicomte Camille de Cornulier Lucinière |
| 1919-1929 | Jean Morantin |
| 1929-1945 | Constant Guillou |
| 1945-1964 | Julien Hachet |
| 1964-1977 | Louis Merlet |
| 1977-1983 | Léon Rochais |
| 1983-2001 | Robert Martin |
| 2001-2008 | Jean L'Hotelier |
| 2008- | Monique Legrand |
# Capella de Santa Anna

La capella de Santa Anna és un edifici a la ciutat de Granollers (Vallès Oriental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Fou construïda l'any 1563, enderrocada l'any 1862, en destruir-se la caserna. Es refeu l'any 1864, al costat de la primitiva. Recentment la capella situada a la segona planta ha estat restaurada i la planta baixa i la primera com es fan servir de llibreria. La restauració de la capella es va dur a terme els anys 1980-1981 sota un projecte dels arquitectes Bosch-Botey-Cuspinera. La capella de Santa Anna es troba al costat del portal de Caldes de la muralla del segle xvi. Consta de planta baixa i pis amb tres façanes i coberta de teula àrab a dos vessants desiguals, acabada amb un ràfec. Sobre el carener s'aixeca un senzill campanar d'espadanya. La capella està a la planta pis en un reduït espai de planta rectangular. L'arc de mig punt que dona a la plaça permet seguir les cerimònies des del carrer. La planta baixa s'ha reutilitzat com a llibreria. A la façana que dona al corredor hi ha restes de la muralla medieval.

## Notes

* ↑ «Capella de Santa Anna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Mata-redona

Mata-redona és una muntanya de 618 metres que es troba a la Serra del Montsià.

## Particularitats

Administrativament la zona d'aquesta muntanya es troba entre els municipis d'Amposta i de Freginals, a la comarca del Montsià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Publi Gabini Capitó (pretor)

Publi Gabini Capitó (llatí: Publius Gabinius Capito) va ser un magistrat romà del segle i aC. Formava part de la gens Gabínia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser pretor l'any 89 aC i després propretor a Acaia on va ser culpable d'ambitus (extorsió) i al seu retorn a Roma va ser acusat d'aquest càrrec per Luci Pisó, que era patró dels aqueus i va ser condemnat. Lactanci el menciona com un dels tres delegats enviats l'any 76 aC a Èritres de Jònia a cercar unes profecies sibil·lines.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 195.
# Publi Rutili (tribú de la plebs 169 aC)

Publi Rutili (llatí: Publius Rutilius) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Pertanyia a la gens Rutília, una família romana d'origen plebeu.
Va ser elegit tribú de la plebs l'any 169 aC i es va oposar als dos censors d'aquell any negant-se a executar una de les seves ordres. Com a conseqüència va ser eliminat de la seva tribu pels censors i rebaixat a la condició d'erari.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 681.
# Pènia

Pènia (en grec antic Πενία), era, segons la mitologia grega, la personificació de la Pobresa i la necessitat.
Segons l'orfisme, era una filla de Thesis, una deessa ancestral, cosa que faria referència a l'antiguitat de la pobresa.
En parla Plató a El convit, on Sòcrates explica que va ser instruït en assumptes amorosos per Diotima, una sàvia dona de Mantinea. Diotima deia que després d'un convit en honor d'Afrodita, a les estances dels déus, Pènia hi va fer cap per demanar les sobres. Al pati va veure Poros adormit per haver begut massa. Va creure que era algú com ella, que es trobava en la seva mateixa situació, i va voler tenir un fill amb ell. Pènia es va unir a Poros i d'aquesta unió en va néixer Eros, (encara que les tradicions més corrents el fan fill d'Ares i d'Afrodita). En efecte, Eros, l'Amor, que segueix sempre Afrodita per haver nascut a casa seva en un dia consagrat a ella, en molts casos es revesteix de pobresa i tomba pels carrers.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 428. ISBN 9788496061972.
# Pèndol simple equivalent

És sempre possible trobar un pèndol simple el període sigui igual al d'un pèndol físic o compost donat; tal pèndol simple rep el nom de pèndol simple equivalent i la seva longitud λ rep el nom de longitud reduïda del pèndol físic.

## Deducció de la longitud reduïda

Si anomenem h a la distància del centre de gravetat (G) del pèndol a l'eix de suspensió ZZ 'i és I $_O$ el moment d'inèrcia del pèndol respecte a aquest eix, el període de les oscil·lacions del Pèndol físic o compost, és
    $T=2\pi {\sqrt {I_{\text{O}} \over mgh}}\qquad [1]$
L'expressió del període del pèndol simple de longitud λ és
    $T=2\pi {\sqrt {\lambda \over g}}\qquad [2]$
Igualant ambdues expressions obtenim
    $\Lambda ={I_{\text{O}} \over mh}\qquad [3]$
Així, pel que fa al període de les oscil d'un pèndol físic, la massa del pèndol pot imaginar concentrada en un punt (O ') la distància a l'eix de suspensió és λ . Aquest punt rep el nom de centre d'oscil·lació. Tots els pèndols físics que tinguin la mateixa longitud reduïda λ (respecte a l'eix de suspensió) oscil·laran amb la mateixa freqüència; ii, la freqüència del pèndol simple equivalent, de longitud λ .

## Vegeu també

* Pèndol compost
* Teorema de Huygens
* Centre de percussió
* Pèndol de Kater
* Pèndol de torsió

## Referències
### Bibliografia

* Ortega, Manuel R.. Lliçons de Física (4 volums). Monytex, 1989-2006. ISBN 84-404-4290-4, ISBN 84-398-9218-7, ISBN 84-398-9219-5, ISBN 84-604-4445-7.
* Resnick, R. and Halliday, D.. Physics. John Wiley & Sons, 1996. ISBN 0-471-83202-2.
* Tipler, Paul A.. Física per a la ciència i la tecnologia (2 volums). Barcelona: Ed Reverté, 2000. ISBN 84-291-4382-3.

## Enllaços externs

* fa1orgim/fisica/docencia/index.html Física Universitària. (En espanyol) Abundant informació per al nivell de la Física Universitària. Inclou textos i animacions.
# Casa Armengol (Lloret de Mar)

La Casa Armengol és un edifici del municipi de Lloret de Mar (Selva) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La Casa Armengol està ubicada al costat dret del carrer Costa de Josep Macià i Roca. Es tracta d'un terreny de forta pendent envoltat de pins i vistes al mar. Ens trobem davant d'un habitatge unifamiliar d'estiueig, exempt, el qual consta de planta baixa i pis superior. L'arquitecte encarregat de l'obra fou Rafael Masó i Valentí.

## Descripció

Es tracta d'un immoble de planta irregular, com així ho acredita el fet que està resolt a base de la conjugació i ensamblament de diversos volums, alguns porticats amb arcs de mig punt, disposats a diferents alçades amb cobertes de teula de dos i tres vessants. Pel que fa al tema de les obertures, aquestes són totalment irrellevants, ja que no presenten ni acumulen cap treball a destacar des del punt de vista ornamental. Com a únic tret decoratiu cal esmentar els ràfecs, discrets, resolts a base de franges o bandes compostes per arquests cegs. Quant als materials, en tot l'immoble prima per sobre de tot la solució a base de pedra i maó arrebossat i pintat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Casa Armengol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2014].
# Casa Arktikum

La Casa Arktikum és un museu de Rovaniemi, a Finlàndia. Es va inaugurar el 1992 amb motiu del 75 aniversari de la independència de Finlàndia, i alberga el Centre d'investigacions àrtiques i el Museu regional de Lapònia. Les activitats del centre inclouen la investigació, els serveis d'informació, l'ensenyament i les exposicions. Les exposicions del Centre àrtic presenten la naturalesa septentrional, les seves característiques i els seus recursos naturals. El Museu regional de Lapònia posa en evidència el passat i el present de Rovaniemi i de Lapònia.

## Arquitectura

L'Arktikum va ser dissenyat pels arquitectes danesos Birch-Bonderup i Thorup-Waade. L'edifici nou format per mitja lluna va ser dissenyat per Bonderup i Lehtipalo i es completava a la tardor de 1997.
Molts materials de construcció naturals locals s'han utilitzat a l'edifici: els terres són de granit Perttaus - el tipus més dur disponible a Finlàndia - i de pi lapó rentat amb calç. Les cadires es fan de bedoll a imitació dels rens.
Consta de dues edificacions marcadament diferenciades, en la que destaca una allargada (172 m.) construcció envidriada que permet l'entrada de llum natural, i que acull tota la zona d'exposicions. L'espai d'exposició està protegit sota del terra, imitant la manera que es fa en plena natura al nord durant el dur hivern.
Cal destacar la sala dedicada a la cultura del poble Sami, amb l'exposició dels seus vistosos vestits típics i dels animals que poblen la zona, on queda patent la cruesa de la vida a la regió i la lluita per la supervivència.

## Referències

* ↑ Thomas, Suzie; Koskinen-Koivisto, Eerika «“Ghosts in the background” and “The price of the war”. Representations of the Lapland War in Finnish museums». Nordisk Museologi, 2, 08-03-2017, pàg. 60–77. DOI: 10.5617/nm.4411. ISSN: 2002-0503.
* ↑ Krause, Franz. Thinking Like a River: An Anthropology of Water and Its Uses Along the Kemi River, Northern Finland (en anglès). transcript Verlag, 2023-06-30, p. 251. ISBN 978-3-8394-6737-4.
* ↑ «Visit Rovaniemi» p. 9, 2020. [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ Knoller, Rasso. Baedeker ReisefŸhrer Skandinavien, Norwegen, Schweden, Finnland (en alemany). Baedeker, 2013-10-18, p. 279. ISBN 978-3-8297-1457-0.

## Enllaços externs

* Artikum Science Center Museum (anglès)