OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Joan Camaron i Melià

Josep Joan Camaron i Melià (Sogorb, 26 de desembre de 1760- Madrid, 11 de gener de 1819) va ser un pintor i gravador valencià. Era fill de José Camarón Boronat i germà de Manuel, ambdós pintors. Sovint ha estat confós amb son pare.

## Biografia

Dels tres fills mascles de son pare, José Camarón Boronat; José Juan, Manuel i Eliseo, n'era el més dotat. Va estudiar al taller de son pare i posteriorment a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles de València. Després es va traslladar a Madrid, on va estudiar a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando. Ací va obtenir una beca per estudiar a l'Acadèmia de Sant Lluc, a Roma (de 1779 a 1785), on va entrar en contacte amb els moviments artístics italians i va poder perfeccionar el seu estil. En tornar a Espanya, l'any 1786 va treballar puntualment en la realització de cartons per a la Reial Fàbrica de Tapissos i va ser nomenat acadèmic de Mèrit per les acadèmies de Sant Carles de València i San Fernando de Madrid.
L'any 1795 va col·laborar en la decoració de l'Oratori de la Cueva Santa de Cadis en companyia de Francisco de Goya i Zacarías González Velázquez. L'any 1794 es va establir definitivament a Madrid, on va ser nomenat pintor honorari de cambra pel rei Carles IV. Després de l'inici infrucutuós de 1786, en la dècada del 1790 tornà a treballar per a la Reial Fàbrica de Tapissos.
Després de molts intents infructuosos d'ocupar un càrrec de relleu en l'Acadèmia de San Fernando, li va ser concdida la plaça de "Tinent Director" l'any 1797. El 18 d'octubre de 1799 va ser nomenat Director de la galeria de pintura de la Reial Fàbrica de Porcellanes del Buen Retiro, amb un sou de 12000 reals anuals. Va ser rellevat del càrrec el 3 de juliol de 1805 amb l'encàrrec de fer còpies de les obres d'art de les col·leccions reials per fer litografies, amb el nomenament afegit de pintor de cambra (des de 1794 ho era només amb caràcter honorari).
Va passar la guerra del francès a València però l'any 1814 va tornar a Madrid, va reingressar a l'Acadèmia i va continuar treballant per a la cort.
La seua pintura es mostra deutora de l'estil de son pare, amb influències del neoclassicisme italià i de les decoracions madrilenyes de Luca Giordano i Corrado Giaquinto.
Entre d'altres, es conserva obra seua al Museu Sant Pius V de València, al Museu del Prado i al Patrimoni Nacional.

## Referències

* ↑ «Josep Joan Camaron i Melià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Alba Pagán, Ester. La pintura y los pintores valencianos durante la guerra de la Independencia y el reinado de Fernando VII (1808 - 1833). Tesi doctoral. Universitat de València, 2004. ISBN 84-370-5962-3
# Província de Çankırı

Çankırı és una província de Turquia al nord-est d'Ankara. La capital és la ciutat de Çankırı.

## Districtes

La província de Çankırı està dividida en 12 districtes:
* Atkaracalar
* Bayramören
* Çankırı
* Çerkeş
* Eldivan
* Ilgaz
* Kızılırmak
* Korgun
* Kurşunlu
* Orta
* Şabanözü
* Yapraklı
# Frank Moser

Frank Moser (Baden-Baden, Alemanya Occidental, 23 de setembre de 1976) és un extennista alemany.
Va guanyar un títol de dobles en quatre finals disputades, i va arribar a ocupar el número 47 del rànquing de dobles.

## Palmarès
### Dobles: 4 (1−3)

* Llegenda (pre/post 2009)
* Grand Slams (0−0)
* Tennis Masters Cup / ATP Finals (0−0)
* ATP Masters Series / ATP World Tour Masters 1000 (0−0)
* ATP International Series Gold / ATP World Tour 500 (0−0)
* ATP International Series / ATP World Tour 250 (1−3)
* Títols per superfície
* Dura (1−3)
* Gespa (0−0)
* Terra batuda (0−0)
| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 2 d'agost de 2009 | Los Angeles, Estats Units | Dura | Benjamin Becker | Bob Bryan Mike Bryan | 4−6, 6−7(2) |
| Finalista | 2. | 24 de juliol de 2011 | Atlanta, Estats Units | Dura | Matthias Bachinger | Alex Bogomolov Jr. Matthew Ebden | 6−3, 5−7, [8−10] |
| Finalista | 3. | 19 de febrer de 2012 | San Jose, Estats Units | Dura (i) | Kevin Anderson | Mark Knowles Xavier Malisse | 4−6, 6−1, [5−10] |
| Guanyador | 1. | 17 de febrer de 2013 | San Jose | Dura (i) | Xavier Malisse | Lleyton Hewitt Marinko Matosevic | 6−0, 6−7(5), [10−4] |

## Trajectòria
### Dobles

| Torneig | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | Títols | V − D |
| Open d'Austràlia | A | A | A | A | A | A | 1R | 1R | A | A | A | A | 0 / 2 | 0 − 2 |
| Roland Garros | A | A | A | 1R | A | A | 1R | 1R | A | 2R | A | A | 0 / 4 | 1 − 4 |
| Wimbledon | A | A | A | 2R | Q1 | 2R | 2R | 2R | A | Q1 | Q1 | A | 0 / 4 | 4 − 4 |
| US Open | A | A | A | 1R | A | 2R | 1R | A | A | 1R | A | A | 0 / 4 | 1 − 4 |
| Victòries−Derrotes | 0−2 | 1−3 | 6−5 | 4−13 | 0−5 | 12−12 | 19−21 | 10−14 | 2−7 | 3−9 | 3−4 | 0−0 | 60−95 | 60−95 |
| Rànquing a final d'any | 138 | 141 | 93 | 108 | 114 | 76 | 67 | 97 | 133 | 118 | 217 | − | | |
| Llegenda: G: Guanyador; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin; |||||||||||||||

## Enllaços externs

* Frank Moser a l'ATP (anglès)
* Frank Moser al web de la Federació Internacional de Tennis (anglès)
# Pseudophoxinus zekayi

Pseudophoxinus zekayi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Turquia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bogutskaya, N.G., F. Kucuk i M.A. Atalay, 2007. A description of three new species of the genus Pseudophoxinus from Turkey (Teleostei: Cyprinidae: Leuciscinae). Zoosystematica Rossica 15(2): 335-341.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eloi Amagat Arimany

Eloi Amagat Arimany, esportivament conegut com a Eloi (Girona, Gironès, 21 de maig de 1985) és un ex-futbolista professional català que es va retirar l'estiu del 2023. Va jugar com a migcampista i el seu darrer equip fou la Unió Esportiva Olot.

## Trajectòria esportiva

Format a la Penya Bons Aires de la seva Girona natal i al Vilobí Club de Futbol, el 2004 va fitxar pel Girona FC, que el va cedir al FC Palafrugell i posteriorment al CF Gavà. La temporada 2007/08 va formar part de la plantilla del Girona FC que va aconseguir l'ascens a Segona Divisió, encara que la següent campanya va ser novament cedit, en aquesta ocasió al Lorca Deportiva Club de Fútbol. Finalitzat el curs 2008/09 va tornar a Girona, però es va veure apartat de l'equip pel tècnic, Cristóbal Parralo. Finalment, va rescindir el seu contracte amb l'equip gironí i va fitxar per la UE Llagostera, de Tercera civisió, poques setmanes després d'iniciar la temporada 2009/10. La temporada 2012/13 el Girona FC torna a contractar-lo. El 16 de febrer de 2018 debuta a primera divisió, convertint-se en un dels pocs jugadors de Primera que han pujat amb el seu equip diverses categories inferiors (Tercera, Segona B i Segona A).

### New York City

El 25 de juliol de 2018, Eloi va marxar a l'estranger, en signar un contracte amb el New York City FC de la Major League Soccer. Va debutar amb el seu nou equip el 23 d'agost, en el derbi contra els New York Red Bulls (1-1), en un partit en què acabà expulsat.

## Referències

* ↑ El Girona tanca el fitxatge d'Eloi; Diari de Girona, 6 de juliol de 2012
* ↑ Masachs, Xevi. «Eloi fa el cim». L'Esportiu, 18-02-2018. [Consulta: 18 febrer 2018].
* ↑ «New York City FC sign veteran Spanish midfielder Eloi Amagat». Major League Soccer, 25-07-2018. [Consulta: 26 juliol 2018].
* ↑ «Eloi Amagat debuta amb expulsió al New York City». 324.cat, 23-08-2018. [Consulta: 25 agost 2018].

## Enllaços externs

* Perfil oficial al Girona FC Arxivat 2017-05-22 a Wayback Machine.
* Eloi a BDFutbol
* Eloi, Fitxa a Soccerway
* Vídeo de comiat d'Eloi Amagat. Publicat a X el 8 d'agost del 2023.
# Feng gui lai de ren

Feng gui lai de ren (風櫃來的人), comercialitzada com The Boys from Fengkuei es una pel·lícula de drama de Taiwan del 1983 dirigida per Hou Hsiao-hsien.

## Sinopsi

Ah-ching (Doze Niu) i els seus amics acaben l'escola al poble de pescadors de l'illa, Fengkuei, i ara passen la major part del temps bevent i barallant-se. Ah-ching, juntament amb Ah-rong (Chang Shih) i Kuo-tzu (Chao Peng-chue) decideixen anar a la ciutat portuària de Kaohsiung a buscar feina. Troben un apartament a través de familiars, i Ah-ching se sent atret per Hsiao-hsing (Hsiu-ling Lin), la núvia d'Huang Chin-ho (Tou Chung-hua), un veí. Allà s'enfronten a les dures realitats de la gran ciutat i de créixer.

## Repartiment

* Shih Chang
* Doze Niu
* Chao P'eng-chue
* Tou Chung-hua
* Yang Lai-yin
* Zhang Chun-fang

## Distincions

* 1983: Montgolfière d'or del Festival dels Tres Continents de Nantes.

## Referències

* ↑ Cinemaya. 58. A. Vasudev, 2003, p. 12.
* ↑ says, Wilder 87. «I ragazzi di Feng Kuei (1983)». Mediacritica - Un progetto di critica cinematografica, 05-09-2015.
* ↑ «Festival des 3 Continents | Les Garçons de Feng-Kuei». www.3continents.com.

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Tobias Wolff

Tobias Jonathan Ansell Wolff (Birmingham, Alabama, Estats Units, 19 de juny de 1945), escriptor estatunidenc de ficció i memòries, especialista en relats breus, tot i que també és autor de novel·les. Se'l sol vincular al corrent literari anomenat realisme brut.

## Obres
### Novel·les

* Ugly Rumours (1975) ISBN 0048231177
* The Barracks Thief (1984) (novella) ISBN 0-88001-049-5
* Old School (2003) ISBN 0-375-40146-6. [La vella escola. Traducció al català d'Ernest Riera, La Magrana, col. Les ales esteses, 184, 2005].

### Reculls de relats

* In the Garden of the North American Martyrs (1981) ISBN 0-88001-497-0
* Hunters in the Snow (1981)
* Back in the World (1985)
* The Collected Short Stories ISBN 0-7475-3153-6
* The Night in Question (1997) ISBN 0-679-78155-2
* Our Story Begins: New and Selected Stories (2008) ISBN 978-1-4000-4459-7

### No ficció

* This Boy's Life (1989), memòries sobre la seva infantesa als anys 1950s ISBN 0-8021-3668-0
* In Pharaoh's Army (1994), memòries sobre al seva experència coma soldat a la Guerra del Vietnam. ISBN 0-679-76023-7

## Premis i reconeixements

* 1985 PEN/Faulkner Award for Fiction per The Barracks Thief
* 1989 Whiting Award f
* 2006 PEN/Malamud Award (co-guanyador)
* 2008 The Story Prize
* 2014 Stone Award for Lifetime Literary Achievement, Oregon State University

## Enllaços externs

* Tobias Wolff, Stanford University Department of English Arxivat 2013-05-11 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «Tobias Wolff | American author» (en anglès). [Consulta: 29 setembre 2019].
* ↑ Sanderson, Mark «Review: Our Story Begins by Tobias Wolff» (en anglès). The Telegraph, 09-08-2008. ISSN: 0307-1235.
* ↑ «A Wolff in dirty realist's clothing». The Globe and Mail.
* ↑ «Tobias Wolff». [Consulta: 29 setembre 2019].
# Costa de Fontanet

La Costa de Fontanet és una costa de muntanya del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Forma part de les Llenes. Està situada a llevant de Mas Palou, a ponent de la Masia Gurdem i al nord-oest d'on hi havia hagut Casa Fontanet, a la dreta del riu d'Abella i del barranc del Canal del Gurdem. És també al nord dels Camps de Casa Fontanet i de l'Alzinera de Fontanet.

## Etimologia

Aquesta costa de muntanya pren el nom de la masia prop de la qual es trobava i a la qual pertanyia: Casa Fontanet. Es tracta, així doncs, d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu.

## Enllaços externs

* La Costa de Fontanet en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pujols

«Pujols» té aquests significats:
* Geografia:
** Es Pujols, nucli de població de la parròquia de Sant Ferran de ses Roques, a l'illa de Formentera
** Pujols (Erinyà), partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà
** Los Pujols (Aramunt), partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Aramunt, al Pallars Jussà
** Pujols (Gironda), municipi francès situat al departament de la Gironda, regió de l'Aquitània
** Pujols-sur-Ciron, municipi francès situat al departament de la Gironda, regió de l'Aquitània
** Cantó de Pujols, cantó francès del departament de la Gironda
** Les Pujols, municipi francès situat al departament d'Arieja, regió de Migdia-Pirineus
* Edificis:
** Pujols (Navès), masia situada al municipi de Navès a la comarca del Solsonès
** Pujols (Sant Boi de Lluçanès), masia situada al municipi de Sant Boi de Lluçanès
** Castell de Pujols, castell romànic del terme comunal d'Argelers, al Rosselló
* Biografies:
** Francesc Pujols i Morgades (1882-1962), escriptor i filòsof català
Viccionari
# Província de Şırnak

Şırnak (kurd Şirnex) és una província de Turquia en el límit amb l'Iraq i Síria. La capital s'anomena també Şirnak. La província limita al nord amb Siirt i Van, a l'est amb Hakkari i a l'oest amb Mardin.
Şırnak és la província més calorosa de Turquia; s'han arribat a mesurar valors de l'ordre de 50 °C. El lloc més calorós de Turquia es troba també aquí: a Cizre s'han mesurat valors de gairebé 60 °C.
Els rius importants són el Tigris, el Hezil, el Çağlayan i el Kızılsu. El Kızılsu, Hezil i Habur desemboquen al Tigris. Les muntanyes més importants són el Cudi amb 2089 m, el Gabar, el Namaz i l'Altın.

## Població

El nombre total d'habitants, el 2009, era de 430.424 persones. La província és habitada majoritàriament per kurds.

## Districtes

* Beytüşşebap
* Cizre
* Güçlükonak
* İdil
* Silopi
* Şırnak
* Uludere

## Etimologia

* El nom Şırnak prové suposadament de la paraula Şehr-i Nuh, que es tradueix per Ciutat de Noè. Llavors la paraula va passar a ser Şerneh i, des d'aquí, Şırnak. La muntanya de Cudi es considera, segons l'Alcorà, el lloc on es va assentar l'Arca de Noè.
* El nom Beytüşşebap' prové de les paraules àrabs bayt i shabāb. La traducció vol dir Casa de les persones joves.
* Cizre prové de l'àrab i voldria dir Illa atès que el Tigris descriu un arc i apareix una àrea que és com una illa envoltada d'aigua.
* İdil es deia en un altre temps Beyt-Zaptdey.

## Enllaços externs

* Web oficial del Ministeri de Cultura i Turisme
* Web oficial de la direcció de seguretat de Şırnaks
* Web oficial de la Direcció Nacional d'Educació de Şırnaks
* Web oficial de la Direcció Provincial de Salut de Şırnaks Arxivat 2011-02-10 a Wayback Machine.

## Notes

* ↑ Studying in Turkey for Erasmus (en anglès). The Center for EU education and youth programmes, 2010-2011, p.185. Arxivat 2012-03-06 a Wayback Machine.
# Tokeland

Tokeland és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 194 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tokeland tenia 194 habitants, 89 habitatges, i 50 famílies. La densitat de població era de 146,9 habitants per km².
Dels 89 habitatges en un 21,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,8% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 43,8% no eren unitats familiars. En el 38,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,1% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 18% entre 25 i 44, un 34,5% de 45 a 60 i un 21,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.531 $ i la renda mediana per família de 30.208 $. Els homes tenien una renda mediana de 14.327 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 12.170 $. Aproximadament el 39% de les famílies i el 49,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tokeland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tokeland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Pseudophoxinus zeregi

Pseudophoxinus zeregi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Turquia.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN Llista Vermella de la UICN. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# En

«En» té aquests significats:
* En (títol), títol sumeri
* En (Nyer), llogaret del municipi nord-català de Nyer
* EN, abreviatura d'Euronorm o norma europea
* En, abreviatura internacional de l'idioma anglès
* En, abreviatura per a electronegativitat
* En en romanx, riu afluent del Danubi, que passa per Suïssa, Àustria i Alemanya vegeu Inn (riu)
# Torre de Campredó

La Torre de Campredó o Torre de la Font del Quinto és una obra del municipi de Tortosa (Baix Ebre) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Torre situada al nucli de Campredó, en el marge esquerre de l'Ebre, davant de la torre de la Carrova. Aquestes dues torres estan allà on hi havia l'antiga entrada a l'estuari del riu.
Torre de planta rectangular, molt ben bastida amb petits carreus i prou ben conservada. Arriba a tenir parets de 1.30 de gruix, a la part superior hi ha mènsules per tot el perímetre, suposat suport per una corsera. A l'interior es conserva la volta de mig punt que cobreix l'espai rectangular.

## Història

Torre medieval documentada al segle xiv. Bessona de la torre de la Carrova, a l'altra banda del riu Ebre. Entre totes dues hi havia, en mig del riu, una illa que desaparegué a la fi del segle xix. L'objectiu d'aquest sistema defensiu era vigilar l'entrada al riu i controlar l'accés fins al port de Tortosa, hi ha qui diu que les dues torres eren unides per una cadena que s'alçava en cas de perill per barrar el pas als possibles enemics. Les torres van ser restaurades l'any 2009.

## Referències

* 1 2 3 4 «Torre de Campredó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2016].

## Enllaços externs

* «Torre de Campredó». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* «Torre de Campredó». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Toribi d'Astorga

* No s'ha de confondre amb Toribi de Liébana.
Toribi d'Astorga (Astorga, 402 $^{(Gregorià)}$ - Astorga, 460 $^{(Gregorià)}$) fou un bisbe d'Astorga. És venerat com a sant per les esglésies catòlica ortodoxa i anglicana.

## Biografia

Toribi, segons la tradició, havia nascut a Betanzos o a Salceda de Caselas en començar el segle v. Va fer un pelegrinatge a Jerusalem, on va conèixer-ne el patriarca Juvenal, que li encarregà d'administrar la basílica del Sant Sepulcre durant uns anys. En tornar, el patriarca li va donar un fragment de la Vera Creu que s'hi guardava i que feia poc que havia estat trobada per santa Helena.
La tradició diu que, en tornar, va passar per Roma i va visitar el papa Lleó I; va desembarcar a Sabugo, prop d'Avilés, i va arribar caminant al Monsacro de Morcín i Santa Eulalia, on va fundar l'església de Santa Eulalia de Morcín. A Tui (Galícia) va ésser ardiaca i intervingué com a legat papal a un sínode de les diòcesis galaiques a Braga, el 443.
El 448 va ésser nomenat bisbe d'Astorga (Lleó), en bona part pel seu prestigi d'erudició i santedat. Hi fou fins al 452 i va mantenir la disciplina eclesiàstica i va defensar el credo de Nicea enfront de l'heretgia priscil·lianista, rebent per la seva activitat una carta de suport del papa Lleó el Gran.
Després va ésser bisbe de Tui. L'any 465 Teodoric II (rei dels visigots) va enviar un exèrcit al nord-est hispànic, arrasant-hi poblacions, monestirs i esglésies, fent que molts cristians en fugissin. Toribi es refugià a Astorga, però no hi va ésser ben rebut i va marxar cap a Astúries, a Morcín i el Monsacro, on va romandre-hi fins que va poder tornar a Tui, on va morir l'any 476.

## Veneració

Aviat va ésser venerat com a sant. Segons la tradició, les seves relíquies, juntament amb la peça del Lignum Crucis, va ésser traslladat al monestir de San Martín de Turieno a Liébana a mitjan segle viii, que va prendre el nou nom de Santo Toribio de Liébana. La seva festivitat litúrgica és el 16 d'abril.
* Monestir de Santo Toribio de Liébana, lloc d'enterrament del bisbe.
* Relíquia del Lignum Crucis de Liébana, portada pel bisbe Toribi.

## Referències

* ↑ José María Alonso del Val. "Santo Toribio, Obispo" Arxivat 2009-12-24 a Wayback Machine., El diario montañés, 2000
* ↑ Lloc web oficial del monestir de Liébana

## Enllaços externs

* Butler, Alban. The lives of the fathers, martyrs, and other principal saints. John Murphy, 1861. Vol. IV. "St. Turibius, Bishop of Astorga".
* González García, Miguel Ángel. "Iconografía de Santo Toribio de Astorga: geografía y fuentes", Arxivat 2008-06-16 a Wayback Machine.Cuadernos de arte e iconografia, vol. 4, 11 (1993)
* Catholic Online. "Turibius of Astorga"
* "Santo Toribio de Astorga, aproximación a una biografía"