OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sòcrates d'Atenes

Sòcrates d'Atenes (grec antic: Σωκράτης, llatí: Socrates), fill d'Antígenes, fou un militar atenès.
El van enviar l'any 431 aC amb una flota per atacar les costes del Peloponnès, al primer any de la guerra del Peloponès. Va efectuar diverses incursions, però cap d'elles decisiva. En un atac a Metone l'oportuna arribava del general espartà Bràsides el va fer desistir.

## Referències

* ↑ «Socrates». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Sòcrates (desambiguació)

«Sòcrates o Sócrates» té aquests significats:
* Programa Sòcrates, iniciativa educativa d'àmbit europeu
* Biografies:
** Sòcrates, filòsof grec
** Sòcrates (poeta), poeta epigramàtic grec
** Sòcrates (pintor), pintor grec
** Sòcrates (militar), militar aqueu, cap de mercenaris
** Sòcrates d'Argos, historiador grec
** Sòcrates d'Atenes, militar atenenc
** Sòcrates de Beòcia, militar beoci al servei d'Egipte.
** Sòcrates de Bitínia, rei de Bitínia
** Sòcrates de Cos, escriptor grec
** Sòcrates Escolàstic, orador i escriptor religiós grec
** Sòcrates de Rodes, historiador grec
** Sòcrates de Tebes, escultor grec
** Sócrates Brasileiro Sampaio de Souza Vieira de Oliveira, futbolista brasiler
** José Sócrates, primer ministre de Portugal
# Faune entretingut per uns amors

Faune entretingut per uns amors és una escultura de marbre dels artistes italians Gian Lorenzo Bernini i el seu pare Pietro Bernini. Va ser executada els anys 1616 i 1617, quan Gian Lorenzo encara no havia complert vint anys. Actualment es troba en el Museu Metropolità d'Art a Nova York.

## Detalls escultòrics

* Detall d'un amoret
* Detall del raïm
* Detall superior

## Referències

* ↑ Mormando 2011, p. 75
* ↑ Avery 1997, p. 24

## Bibliografia

* Avery, Charles. Bernini: Genius of the Baroque. Londres: Thames and Hudson, 1997. ISBN 9780500286333.
* Baldinucci, Filippo. The Life of Bernini. University Park: Pennsylvania State University Press, 2006. ISBN 9780271730769.
* Mormando, Franco. Bernini: His Life and His Rome. Chicago: University of Chicago Press, 2011. ISBN 9780226538525.
* Wittkower, Rudolf. Gian Lorenzo Bernini: The Sculptor of the Roman Baroque. Londres: Phaidon Press, 1955. ISBN 9780801414305.

## Enllaços externs

* Metropolitan Museum of Art
# Flavi Merobaudes

Flavi Merobaudes, en llatí Flavius Merobaudes, fou un poeta suposadament hispanoromà i cristià, que apareix a la col·lecció de Fabricius amb trenta hexàmetres anomenats De Christo, recollits de l'obra de "Merobaudis Hispanici Scholastici", que va treure, segons diu, d'un manuscrit molt antic.
La base d'una estàtua trobada a Roma el 1812 o 1813 al fòrum Ulpià porta una llarga inscripció en honor de Flavi Merobaudes que declara que fou igual en valentia que en saviesa, capaç de fer gran coses i de celebrar les dels altres, capaç de portar l'espasa i la ploma, i un valent i experimentat soldat. Aquesta estàtua fou erigida al fòrum el 29 de juliol del 435. Uns palimpsests del monestir de Saint Gall, trobats molt mutilats, li han estat atribuïts, cosa potser confirmada en un escrit de Sidoni Apol·linar que fa referència a aquesta estàtua.

## Referències

* ↑ Merobaudes, Flavius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1047
# Flavi Sabí

Flavi Sabí és el nom dels següents personatges:
* Tit Flavi Sabí (pare de Vespasià), pare de l'emperador Vespasià
* Tit Flavi Sabí Vespasià
* Flavi Sabí (governador i prefecte), governador i prefecte de la ciutat
* Tit Flavi Sabí (cònsol 69), cònsol sufecte el 69
* Flavi Sabí (prefecte), prefecte de la ciutat
# Flavi Rustici Helpidi Dòmnul

Flavi Rustici Helpidi Dòmnul (llatí: Flavius Rusticius Helpidius Domnulus) fou un poeta cristià del segle v.
Hi ha diverses notícies sobre aquest poeta, però no és clar que totes facen referència al mateix personatge i es fa difícil de destriar-los.
* D'entrada, hom troba dues obres de poesia conservades en els manuscrits que porten el nom de Rusticius Helpidius, del qual es diu que havia estat qüestor.
* Per altra banda, un Helpidi, metge de Teodoric, rei dels Ostrogots, diaca i amic d'Ennodi, és el correspondent d'una carta signada de Teodoric i de quatre més signades d'Ennodi.
* Per una altra banda, en els manuscrits de Pomponi Mela i Juli Paris apareix com a revisor del text un tal Flavi Rustici Helpidi Dòmnul.
* Finalment, entre els correspondents de Sidoni Apol·linar consta un Dòmnul, que s'identifica com a ex qüestor, que segurament és el mateix que un Dòmnul esmentat en una vida de Sant Hilari d'Arle, i tal vegada originari de Lió.
Mentre que Smith i el Pauly-Wissowa coincideixen a identificar el metge de Teodoric amb el poeta, l'Enciclopèdia Catòlica rebutja aquesta opció, i es decanta per identificar el correspondent de Sidoni amb el revisor dels manuscrits de Mela i Paris. El Pauly-Wissowa, d'altra banda, es decanta per separar les biografies del poeta Helpidi (i, segons la mateixa font, també metge de Teodoric) de la del correspondent de Sidoni.
Sia correcta o no la identificació d'aquests personatges, les dues obres conservades del primer són les següents:
* Historiarum Testamenti Veteris et Novi Tristicha XXIV: vint-i-quatre composicions epigramàtiques extretes de la Bíblia, cadascuna formada per tres hexàmetres.
* De Christi Jesu Beneficiis, un poema d'elogi i agraïment de 150 hexàmetres.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Flavius Rusticius Helpidius». A: Enciclopèdia Catòlica, 1913.
* 1 2 «Rusticius 4». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* 1 2 «Helpidius 4». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1870.
* ↑ «Elpidius 2». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1870.
* ↑ Gibbon, Edward. The History of the Decline and Fall of the Roman Empire (en anglès). A. and W. Galignani, 1831, p. 658.
* 1 2 «Rusticius 3». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Teaterladan

Teaterladan (El teatre del graner), oficialment Hedemora Gamla Theater (antiga ortografia sueca del Teatre Antic de Hedemora), és un teatre i un edifici catalogat a Hedemora, Comtat de Dalarna, Suècia. Va ser construït en entre 1826 i 1829 com un graner combinat i teatre en tres plantes, amb escenari i camerins a la part superior i l'àrea d'emmagatzematge en els dos pisos inferiors. La primera actuació que es va dur a terme fou una obra de teatre realitzada per AP Bergmans Sällskap el dia 1 de febrer de 1829. Entre 1888 i 1910 l'edifici va ser llogat per l'Exèrcit de Salvació. Quan es van mudar a l'edifici va ser abandonat fins al 1946, quan Hedemora celebra 500 anys com a ciutat. Va ser restaurat i dedicat pel príncep hereu Gustau VI Adolf de Suècia i la seva parella Lluïsa Mountbatten el 20 de juny de 1946.

## Referències

* ↑ Kaj Bergman: Hedemora teaterlada : bröd och skådespel under samma tak : byggnadshistorisk beskrivning och restaureringsförslag (1975) in Bergqvist & Sandvold (2008), p. 7
* 1 2 3 Sundström & Olsson (1991)

## Bibliografia

* Sundström, Kjell; Olsson, Daniels Sven. Kulturbygden Hedemora: innerstaden : bevarandeplan för Hedemora innerstad (en swedish). Hedemora: Hedemora Municipality, 1991, p. 31. ISBN 91-87466-12-0.
* Bergqvist, Göran; Sandevold, Björn. Hedemora Gamla Theater: en historik i ord och bild (en swedish). Hedemora: Föreningen Hedemora Gamla Theater, 2008.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Teerasil Dangda

Teerasil Dangda (6 de juny de 1988) és un futbolista tailandès.

## Selecció de Tailàndia

Va debutar amb la selecció de Tailàndia el 2007. Va disputar 98 partits amb la selecció de Tailàndia.

## Estadístiques

Selecció de Tailàndia :
| Anys | Partits | Gols |
| 2007 | 7 | 2 |
| 2008 | 14 | 8 |
| 2009 | 7 | 2 |
| 2010 | 5 | 0 |
| 2011 | 6 | 3 |
| 2012 | 8 | 5 |
| 2013 | 6 | 1 |
| 2014 | 1 | 0 |
| 2015 | 10 | 4 |
| 2016 | 15 | 9 |
| 2017 | 6 | 2 |
| 2018 | 4 | 0 |
| 2019 | 9 | 3 |
| Total | 98 | 39 |

## Referències

* ↑ Teerasil Dangda a National-Football-Teams.com (anglès)
# Tarsius niemitzi

Tarsius niemitzi és una espècie de primat de la família dels tarsers (Tarsiidae). És endèmic de les Illes Togian (Indonèsia). Té la cua de 245–261 mm i un pes de 104–138 g. Es distingeix d'altres espècies de tarsers per les seves vocalitzacions, la seva distribució i els seus trets genètics. Fou anomenat en honor del primatòleg alemany Carsten Niemitz, considerat «el pare de la recerca en biologia dels tarsers».

## Referències

* ↑ Shekelle, M.; Groves, C. P.; Maryanto, I.; Mittermeier, R. A.; Salim, A.; Springer, M. S. «A New Tarsier Species from the Togean Islands of Central Sulawesi, Indonesia, with References to Wallacea and Conservation on Sulawesi» (en anglès). Primate Conservation, 33, 2019. Arxivat de l'original el 2019-09-20 [Consulta: 26 setembre 2019]. Arxivat 2019-09-20 a Wayback Machine.
# Tarsius sangirensis

Tarsius sangirensis és una espècie de tarser que viu a Sangir, al nord de Sulawesi (Indonèsia). Fins fa poc, es considerava que una població de tarsers present a l'illa de Siau pertanyia a la mateixa espècie, però el 2006 la població fou separada per constituir l'espècie Tarsius tumara.

## Referències

* ↑ Myron Shekelle, Colin Groves, Stefan Merker i Jatna Supriatna: Tarsius tumpara: A New Tarsier Species from Siau Island, North Sulawesi. A: Primate Conservation 2008 (23):p 55–64 PDF Arxivat 2011-07-24 a Wayback Machine.
# Ten (Y&T)

Ten és, com el seu nom indica, el desè disc d'estudi de Y&T. Fou gravat el 1989 i publicat a l'inici del 1990.

## Llista de cançons

* "Hard Times"
* "Lucy"
* "Don't Be Afraid Of The Dark"
* "Girl Crazy"
* "City"
* "Come In From The Rain"
* "Read Hot And Ready"
* "She's Gone"
* "Let It Out"
* "Ten Lovers"
* "Goin' Off The Deep End"
* "Surrender"
Viccionari
# Font d'Ou

La Font d'Ou és una font del poble de Toralla, de l'antic terme de Toralla i Serradell, pertanyent a l'actual municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà.
Està situada a 895 m d'altitud, al sud del poble de Toralla, a ponent de la Cabana de la Font d'Ou, al sud-est de Figuerols i al sud-oest del Seix Curt, al nord-oest de la partida del mateix nom de la font.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ferran Gadea

Ferran Gadea (Burjassot, 1971) és un actor valencià, que ha guanyat força popularitat arran del seu paper a la sèrie de Televisió Valenciana "L'Alqueria Blanca". Gadea és president de l'Associació d'Actors i Actrius Professionals Valencians des del 2009.
Naix al si d'una família de forners a Burjassot (Horta Nord), inicia el 1996 els estudis d'art dramàtic a l'Escola Superior d'Art Dramàtic de València, llicenciant-se el 2000. Gadea ha desenvolupat la seua activitat actoral principalment al teatre, però també ha treballat al cinema i a la televisió, on ha guanyat gran popularitat entre el públic valencià sobretot després del seu paper a la sèrie "L'Alqueria Blanca" on interpreta el personatge de "Tonet".
Des de la presidència de l'Associació d'Actors i Actrius Professionals Valencians ha expressat l'esperit crític del sector davant les retallades pressupostàries de la Generalitat Valenciana cap al teatre valencià i Teatres de la Generalitat Valenciana.
Al cap d'any del 2014, per decisió de l'Ajuntament d'Ontinyent, donà les campanades de l'Any Nou.

## Treballs destacats
### Cinema

* El corto de mi vida (2010), curtmetratge.
* Carne cruda (2011)
* La chispa de la vida (2011), dirigida per Álex de la Iglesia.
* Cruzando el sentido (2015)
* Benidorm, mon amour (2016),

### Teatre

* Apadrina un valencià, espectacle propi.
* El sopar dels idiotes

### Televisió

* L'Alqueria Blanca
* Negocis de família
* Maniàtics
* Cuéntame cómo pasó
* La que se avecina

## Referències

* ↑ Entrevista a Las Provincias de 11/04/10 [Consulta: 21/01/11].
* ↑ Entrevista Arxivat 2010-06-28 a Wayback Machine. a la web Digital Express [Consulta: 21/01/11].
* ↑ Ferran Gadea, Mamen Garcia i Juli Disla, en la junta d'Actors Professionals, a Diario Crítico de la Comunidad Valenciana de 28/09/09 [Consulta: 21/01/11].
* ↑ El sector de l'escena clama contra la "política de destrucció" de Teatres, a Levante-EMV de 30/11/10 [Consulta: 21/01/11].
* ↑ «‘Tonet’, pregonero del primer Cap d'Any infantil de Ontinyent». El País, 29-12-2013 [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «El próximo martes se estrena ?El corto de mi vida?, un cortometraje con tintes levantinistas». Notícias Levante UD, 16-12-2010. [Consulta: 9 agost 2021].
* ↑ «Carne cruda». FilmAffinity. [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «José Mota se estrena en Valencia en la pantalla gran». El País, 04-01-2012 [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «Cruzando el sentido». FilmAffinity. [Consulta: 21 febrer 2016].
* 1 2 3 4 5 6 7 «Ferran Gadea vuelve a 'La que se avecina'» (en castellà). Las Provincias [València], 03-04-2017 [Consulta: 9 agost 2021].
* ↑ «Ferran Gadea presenta «Apadrina un valencià»». Levante, 05-11-2015 [Consulta: 21 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2011-02-01 a Wayback Machine. a la web de l'AAPV
# Ferran Garcia Moreno

Ferran Garcia Moreno (Taradell, 1971) és un escriptor català.
Autor de contes (Deu relats ecofuturistes, Cryptshow/Editorial Males Herbes, 2016), poesia (Larva, Lleonard Muntaner Editor, Premi Pare Colom, 2016), i novel·la (Recorda que moriràs, Editorial Males Herbes, 2016, Blasfèmia, Editorial Males Herbes, 2019). El seu estil destaca per combinar elements foscos, cruels i tenebrosos, amb d'altres plens de bellesa i lirisme.
El 2022 va publicar Guilleries, que va tenir una bona recepció per part de la crítica.

## Referències

* ↑ «Blasfèmia o com il·luminar les tenebres». La Lectora. [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ «Deu relats ecofuturistes». El Kraken. [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ «Ferran Garcia». Lleonard Muntaner Editor. [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ «Catàleg». Editorial Males Herbes. Arxivat de l'original el 2020-03-04. [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ «Galeria del mal». El País. [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ «5 raons per llegir 'Guilleries', de Ferran Garcia». [Consulta: 3 setembre 2022].
# Tasmanoonops

Tasmanoonops és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels orsolòbids (Orsolobidae). Fou descrit per primera vegada l'any 1930 per Hickman. Fou transferida als orsolòbids des dels oonòpids per Forster & Platnick el 1985.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog, amb data del desembre de 2018, Tasmanoonops conté 30 espècies, totes endèmiques d'Austràlia:
* Tasmanoonops alipes Hickman, 1930
* Tasmanoonops australis Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops buang Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops buffalo Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops complexus Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops daviesae Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops dorrigo Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops drimus Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops elongatus Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops fulvus Hickman, 1979
* Tasmanoonops grayi Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops hickmani Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops hunti Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops inornatus Hickman, 1979
* Tasmanoonops insulanus Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops magnus Hickman, 1979
* Tasmanoonops mainae Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops minutus Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops mysticus Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops oranus Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops otimus Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops pallidus Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops parinus Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops parvus Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops pinus Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops ripus Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops rogerkitchingi Baehr, Raven & Hebron, 2011
* Tasmanoonops septentrionalis Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops trispinus Forster & Platnick, 1985
* Tasmanoonops unicus Forster & Platnick, 1985

## Referències

* 1 2 Hickman, V. V. (1930). Studies in Tasmanian spiders. Part IV. Papers and Proceedings of the Royal Society of Tasmania 1929: 87-122.
* 1 2 (anglès) World Spider Catalog: Tasmanoonops Hickman, 1930 en la família Orsolobidae +base de dades
* ↑ Forster, R. R. & Platnick, N. I. (1985). A review of the austral spider family Orsolobidae (Arachnida, Araneae), with notes on the superfamily Dysderoidea. Bulletin of the American Museum of Natural History 181: 1-230. (p.47)
# Teognost d'Alexandria (escriptor romà)

Teognost (en llatí Theognostus, en grec Θεόγνωστος) va ser un escriptor grec cristià nadiu d'Alexandria del segle iii. Fou autor d'un obra titulada τοῦ μακαρίου Θεογνώστον Ἀλεξανδπέως καὶ ἐξηγητοῦ ὑποτυπώσεις. Foci en parla de manera poc respectuosa i d'estil força inferior, tot i així en conservà alguns extractes (Cod. 106). Sembla que seguia les doctrines d'Orígenes. Atanasi pel contrari en parla amb elogi.

## Referències

* Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III). Vol. III pàg. 1078. THEOGNOSTUS
# Ferecides d'Atenes

Ferecides d'Atenes (grec antic: Φερεκύδης, llatí: Pherecides) fou un dels més famosos logògrafs de l'antiguitat. La Suïda l'anomena Ferecides de Leros perquè va néixer a l'illa de Leros, per bé que va passar la major part de la seva vida a Atenes.
La Suïda el situa abans de la 75a olimpíada, o sigui cap al 480 aC, però Eusebi i el Cronicó Pascual a l'olimpíada 81, el 456 aC, i Isidor el 460 aC. En tot cas va viure a la primera meitat del segle v aC, i va ser contemporani d'Heròdot i d'Hel·lànic de Mitilene. Llucià de Samòsata l'esmenta com un dels casos de longevitat, i diu que va viure uns 85 anys.
La seva obra principal, coneguda per nombrosos escolis i sobretot gràcies al Pseudo-Apol·lodor, que l'utilitza molt com a font, és la Història mitològica, en deu llibres, coneguda sota diversos títols per la diversitat de continguts. De vegades es diu Ἱστορίαι (Històries) o Αὐτόχθονες (Autòctons), o Ἀρχαιολογίαι (Arqueologies, en el sentit de 'coses antigues'). A partir dels nombrosos extractes que es coneixen es pot saber el tema de cada llibre. Començava amb una Teogonia, sobre l'origen dels déus, i a continuació parlava dels herois i de les seves famílies, potser modificant les llegendes per adaptar-les al moment. El llibre estava escrit en dialecte jònic.
La Suïda conserva una llista d'obres, unes atribuïdes a Ferecides de Leros i altres a Ferecides d'Atenes, que considera dos autors diferents. També diu que hi havia autors que consideraven Ferecides com un recol·lector d'escrits òrfics, però en realitat aquest era Ferecides de Siros. Segons la Suïda les seves obres portaven per títol:
* Παραινέσεις δι᾽ἐπῶν (Parainéseis di᾽ epṓn, 'Exhortació a través de la paraula'), però probablement no és seva.
* Περὶ Λέρου (Perí Léru, 'Sobre l'illa de Leros')
* Περὶ ̓Ἰφιγενείας, (Perí Iphigenéias, 'Sobre Ifigènia')
* Περὶ τῶν Διονύσου ἑορτῶν (Perí tṓn Dionýsou heortṓn, 'Sobre els festivals de Dionís')
Cap d'aquestes altres obres no s'ha conservat.

## Referències

* 1 2 3 Pherecydes of Athens a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 258-259
# The Seihos

The Seihos són un grup de música barceloní format pels germans Guillem Haro (veu i guitarra) i Xavi Haro (bateria), Martí Maymó (baix) i Adrià Albareda (teclats). Després d'irrompre a les llistes de vendes espanyoles (Top 200 Full Tracks) amb la remescla Where Did The Love Go? (2014), a la fi de 2014 i presentar New Horizon com a senzill d'avançament, The Seihos van publicar Farewell el 2015. El disc ofereix el perfil més genuí del quartet barceloní a través d'un so orgànic que, sense renegar de l'herència del Paul Simon de Graceland present a Two (2011), guanya en immediatesa.

## Referències

* ↑ «El Millor PopArb. Dossier 2015». PopArb. [Consulta: 23 juny 2015].

## Enllaços externs

* The Seihos - Lloc web oficial
# Termòstat

Un termòstat és el component d'un sistema de control simple que obre o tanca un circuit elèctric en funció de la temperatura. La seva versió més simple consisteix en una làmina bimetàl·lica com la que utilitzen els equips d'aire condicionat per apagar o encendre el compressor. Un altre exemple el podem trobar en els motors de combustió interna, on controlen el cabal hidràulic del líquid refrigerant que torna al radiador depenent de la temperatura del motor. Es pot utilitzar en diversos aparells en els quals actua com sensor en un diagrama de blocs amb realimentació prèviament manipulat per al seu ús.

## Mecànics
### Bimetàl·lics

    Consisteix en dues làmines de metall unides, amb diferent coeficient de dilatació tèrmic. Quan la temperatura canvia, la làmina canvia de forma actuant sobre uns contactes que tanquen un circuit elèctric. Poden ser normalment oberts o normalment tancats, canviant el seu estat quan la temperatura arriba al nivell per al qual són preparats.

### Manuals

    Són els que requereixen intervenció humana per tornar al seu estat inicial, com els termòstats de seguretat que realitzen una funció en cas que la temperatura assoleixi nivells perillosos.

### Automàtics

    Tornen al seu estat inicial sense necessitat d'intervenció humana. Actuen d'una forma totalment automàtica, d'aquí la seva aplicació actual en gran part de les llars

### De gas

    Consisteix en un gas tancat dins d'un tub de coure. Quan la temperatura puja, el gas s'expandeix i empeny la vàlvula, que realitza una determinada funció.

### De parafina

    Emprats a vàlvules de control de fluid, contenen parafina encapsulada que s'expandeix en augmentar la temperatura, aquesta, al seu torn, empeny un disc que permet el pas del fluid. Quan el fluid baixa de temperatura, un ressort torna el disc a la seva posició inicial tancant el pas. Un exemple d'aquest termòstat és l'empleat en el sistema de refredament dels motors de combustió interna.

## Vegeu també

* Electromecànica
* Aixeta termostàtica

## Enllaços externs

* Termòstat a Construpedia
Viccionari
# Finola O'Donnell

Finola O'Donnell va ser una noble irlandesa del segle xv recordada per ser cofundadora del monestir franciscà de Donegal.
Finola Va néixer a O'Brien (Conor-na-Srona) i més tard es va casar amb Hugh Roe O'Donnell, fill de Niall Garve O'Donnell. Segons les fonts documentals, era una dona molt caritativa.
El 1474, Finola O'Donnell va ajudar establir el monestir franciscà de Donegal amb el seu marit. El monestir va ser lliurat als frares de sant Francesc d'Assís. Es va significar com un espai “per la prosperitat de les seves ànimes” així com un “lloc d'enterrament per ells i els seus descendents”. Finola morí el 1528.
Entre els anys de 1632 i 1636, el monestir va servir de lloc per a la redacció dels Annals dels quatre mestres. Els autors van estudiar buscar informació durant les estacions càlides i es van quedar al monestir per escriure durant els mesos d'hivern.

## Referències

* 1 2 3 4 The Four Masters. Annals of the kingdom of Ireland. 2a edició. Dublín: Hodges, Smith, and co., 1856, p. 1087.
* ↑ Amory, Thomas C. Transfer of Erin: or The acquisition of Ireland by England. Philadelphia: J.B. Lippincott & co., 1877, p. 313.
* ↑ Amory, Thomas C. Transfer of Erin: or The acquisition of Ireland by England. Philadelphia: J.B. Lippincott & co., 1877, p. 183.
* ↑ Mac-Goeghegan, James. The history of Ireland, ancient and modern, taken from the most authentic records, and dedicated to the Irish brigade. Nova York: D. & J. Sadlier, 1869, p. 51.
# Finnøy

Finnøy és un municipi situat al comtat de Rogaland, Noruega. Té 3.221 habitants (2016) i la seva superfície és de 104.41 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Judaberg.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 24 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Finnøy - Lloc web oficial