OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Howlin' Wolf

Howlin' Wolf sobrenom pel que era conegut Chester Arthur Burnett (10 de juny de 1910, West Point, Mississipi - 10 de gener de 1976, Hines, Illinois) fou un músic afroamericà de blues, guitarrista i harmonista.
Granger a la dècada del 1930, va servir durant la Segona Guerra Mundial a l'exèrcit nord-americà i el 1948 va formar una banda que incloïa guitarristes com Willie Johnson i M. T. Murphy, el tocador d'harmònica Junior Parker, un pianista anomenat Destruction i el tambor Willie Steele.
El 1951 va començar a actuar a la ràdio a West Memphis, Arkansas. El seu àlbum de 1962 Howlin' Wolf és un dels més famosos discos de blues, conegut per la il·lustració de la seva coberta amb una cadira oscil·lant. Aquest àlbum contenia "Wang Dang Doodle", "Goin' Down Slow", "Spoonful" i "The Red Rooster", cançons que van servir de base als repertoris de les bandes angleses i americanes enamorades del blues de Chicago.
El 1965 va aparèixer al show televisiu Shindig juntament amb els Rolling Stones. Wolf va donar diversos concerts a Chicago el 1972, gravats per la discogràfica Chess al seu àlbum Live and Cookin i el 1973 va produir el seu últim àlbum The Back Door Wolf.
Va tenir especial ressonància el seu disc "The London Howlin' Wolf Sessions", enregistrat a Londres al costat d'una super-banda d'estrelles britàniques (Eric Clapton, Stevie Winwood, Charlie Watts, Bill Wyman) i el seu inseparable Hubert Sumlin.
Dotat d'una tècnica musical rudimentària (tant en l'harmònica com en la guitarra slide), el seu peculiar sentit del tempo i els seus udols (com a la cèlebre "Smokestack Lightning") van conferir a les seves interpretacions un vigor característic.
El rock psicodèlic dels seixanta va tenir en Howlin' Wolf un dels seus màxims inspiradors. Jimi Hendrix va començar la seva actuació al festival de Monterrey, el 1967, (la seva primera aparició a nivell de les grans estrelles) amb una frenètica versió d'un clàssic de Howlin' Wolf, "Killing Floor".
Els Cream van convertir "Spoonful" (composta per Willie Dixon) en un èxit, i també van deixar una recordada recreació de "Sittin' On The Top Of The World". The Doors van versionar "Back Door Man" i els Rolling Stones van tenir uns dels seus èxits més primerencs amb "Little Red Rooster".
Howlin' Wolf va morir de càncer a l'Hospital de Veterans de Hines, Illinois el 1976.

## Discografia

* 1959: Moanin' in the Moonlight
* 1962: Howlin' Wolf Sings the Blues
* 1962: The Rockin' Chair Album
* 1964: Live in Europe 1964
* 1965: Poor Boy – Chess
* 1966: Big City Blues
* 1966: Live in Cambridge, 1966
* 1967: The Original Folk Blues
* 1968: The Super Super Blues Band– MCA Records
* 1969: Evil
* 1969: The Howlin' Wolf Album
* 1971: Message to the Young
* 1971: The London Howlin' Wolf Sessions
* 1972: Live and Cookin' (At Alice's Revisited)
* 1973: The Back Door Wolf
# Mont Forbes

El Mont Forbes és la setena muntanya més alta de les Canadian Rockies i la més alta dins el Parc Nacional de Banff. Es troba al sud-oest de l'estat canadenc d'Alberta. La seva alçada és de 3.612 msnm i té una prominència de 1.629 metres.
Va ser batejada per James Hector el 1859 en honor d'Edward Forbes, professor d'història natural a la Universitat d'Edimburg a mitjans del segle XIX.
La primera ascensió del cim va tenir lloc el 10 d'agost de 1902 pels germans suïssos Christian i Hans Kaufmann que feien de guia dels britànics J. Norman Collie, James Outram, Hugh EM Stutfield, George M. Weed i Herman Woolley.

## Referències

* ↑ Gem Trek Publishing. Bow Lake and Saskatchewan Crossing [mapa], 1:70,000. (2000) ISBN 1-895526-10-8.
* ↑ «Mount Forbes, Alberta» (en anglès). peakbagger.com.
* ↑ «Place-names of Alberta». babel.hathitrust.org. Geographical Names Board of Canada. [Consulta: 19 agost 2019].
* ↑ «CdnRockiesDatabases.ca». [Consulta: 1r maig 2024].
* ↑ Putnam, William L.; Kruszyna, Robert. Climber's Guide The Rocky Mountains of Canada North. Banff, AB and New York: Alpine Club of Canada and American Alpine Club, 1985, p. 58. ISBN 0-930410-19-X.
# Tribu Paiute Bishop

La Tribu Paiute Bishop abans coneguda com a Incis Paiute-Xoixoni de la Comunitat Bishop de la Colònia Bishop Colony és una tribu reconeguda federalment d'amerindis paiute del nord i timbishes de la vall d'Owens, al comtat d'Inyo a l'est de Califòrnia.

## Reserva

La tribu Paiute Bishop té una reserva federal, la Comunitat Bishop de la Colònia Bishop (37° 21′ 58″ N, 118° 25′ 22″ O﻿ / ﻿37.36611°N,118.42278°O﻿ / 37.36611; -118.42278), l'alta vall d'Owens, sobre la ciutat de Bishop (Califòrnia). La reserva es troba en els vessants més baixos i el con de dejecció a l'Est de Sierra Nevada, i té una superfície de 877 acres (3,55 km²). Aproximadament 1.441 membres de la tribu viuen a la reserva. La reserva fou establerta en 1912. En 1990 hi havia registrades a la tribu 934 persones.

## Idioma

La comunitat Bishop tradicionalment parla les llengües timbisha i mono, ambdues part de les llengües numic de la família Uto-Asteca. El timbisha és numic central i el mono és numic oriental.

## Avui

La seu de la tribu es troba a Bishop, California. La tribu es regeix per un consell tribal de cinc membres elegits. Amb més de 2.000 membres inscrits, la Comunitat Bisbe és la cinquena tribu de nadius americans més gran de Califòrnia. La tribu té el seu propi tribunal tribal i molts programes per als seus membres. Per al desenvolupament econòmic la Comunitat bisbe va crear el Casino Paiute Palace i el restaurant Tu-Kah Novie a Bishop.

## Owens Valley Paiute Shoshone Cultural Center

La tribu gestiona l'Owens Valley Paiute Shoshone Cultural Center situat a Bishop (Califòrnia). El centre mostra artesania i estriss de la zona tribal paiute i xoixoni i té un actiu programa de repatriació a través de NAGPRA. La botiga del museu ven abaloris contemporanis, cistelleria, joieria, brodat amb plomes, i materials educatius.

## Referències

* 1 2 3 "California Indians and Their Reservations: Bishop Reservation." Arxivat 2016-01-04 a Wayback Machine. San Diego State University Library and Information Access. 2011. Consultat 4 Sept 2013.
* ↑ Pritzker, 241
* ↑ "Northern Paiute." Arxivat 2013-09-25 a Wayback Machine. Four Directions Institute. (consultat 8 Dec 2009)
* ↑ "Tribal History." Arxivat 2010-03-09 a Wayback Machine. Bishop Paiute Tribe. 2009 (consultat 8 Dec 2009)
* ↑ "Paiute Palace Casino Bishop." Arxivat 2010-01-14 a Wayback Machine. 500 Nations. (consultat 8 Dec 2009)
* ↑ OVPSCC-Museum. (consultat 16 Dec 2009)

## Bibliografia

* Pritzker, Barry M. A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford: Oxford University Press, 2000. ISBN 978-0-19-513877-1.

## Enllaços externs

* Bishop Paiute Tribe, web oficial
* Owens Valley Paiute Shoshone Cultural Center, web del museu
# Karmolino-Guidroïtski

Karmolino-Guidroïtski - Кармолино-Гидроицкий (rus) - és un khútor de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a 39 km al sud de Koixekhabl i a 46 km a l'est de Maikop, la capital de la república.
Pertany al municipi de Vólnoie.
# Rogersville (Tennessee)

Rogersville és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2005 tenia 5.100 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rogersville tenia 4.240 habitants, 2.060 habitatges, i 1.155 famílies. La densitat de població era de 493,1 habitants/km².
Dels 2.060 habitatges en un 21% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,9% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 43,9% no eren unitats familiars. En el 40,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,63.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,8% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 23,2% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 26,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.275$ i la renda mediana per família de 32.236$. Els homes tenien una renda mediana de 30.226$ mentre que les dones 22.482$. La renda per capita de la població era de 16.940$. Entorn del 14,9% de les famílies i el 21% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rogersville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rogersville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Imiterita

La imiterita és un mineral de la classe dels sulfurs. El seu nom fa referència a la mina Imiter, a les muntanyes Anti-Atles, Província d'Ouarzazate, Regió de Souss-Massa-Draâ, Marroc, on fou descoberta l'any 1985. Fou descrita per J J Gillou, J Monthel, P Picot, F Pillard, J Protas i J C Samama el 1985.

## Característiques

La imiterita és un mineral d'argent, mercuri i sofre. Químicament és un sulfur doble d'argent i mercuri (II), de fórmula Ag₂HgS₂ i de color gris pàl·lid o gris acer, tot i que també pot ser negre completament. La seva densitat és de 7,846 g/cm³, i cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 2,5 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la imiterita pertany a «02.BD: Sulfurs metàl·lics, M:S > 1:1 (principalment 2:1), amb Hg, Tl» juntament amb els següents minerals: gortdrumita, balcanita, danielsita, donharrisita, carlinita, bukovita, murunskita, talcusita, rohaïta, calcotal·lita, sabatierita, crookesita i brodtkorbita.

## Formació i jaciments

S'ha trobat imiterita principalment en els dipòsits de pirita de la mina Imiter, al Marroc, associada a calcopirita, esfalerita, acantita, polibasita, galena i arsenopirita, i en uns dipòsits als filons hidrotermals de Ramsbeck, Alemanya, juntament amb acantita, pirita, marcassita, polibasita i calcita.

## Referències

* 1 2 Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Imiterite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 4 abril 2012].
* ↑ «Imiterite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 agost 2014].
* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 4 abril 2012].
# Monarquies americanes

En l'actualitat hi ha a Amèrica catorze estats que es regeixen per una monarquia. D'aquests, 11 són països i 4 són dependències (Bermudes, Aruba, Curaçao i Sint Maarten). Dels onze països, només un és governat per una casa reial diferent a la Windsor. Avui dia, a Amèrica ja no hi ha cap país en què governin monarquies amb seu al mateix continent. Anteriorment hi ha hagut monarquies al Brasil, Mèxic, Haití, Hawaii, la Patagònia i el Perú.

## Monarquies americanes actuals

| Rei | Consort | Hereu |
| Elisabet II | Felip de Grècia (duc d'Edimburg) | Carles del Regne Unit |
| Elisabet II | Felip de Grècia (duc d'Edimburg) | Carles del Regne Unit |
| Elisabet II | Felip de Grècia (duc d'Edimburg) | Carles del Regne Unit |
| Elisabet II | Felip de Grècia (duc d'Edimburg) | Carles del Regne Unit |
| Elisabet II | Felip de Grècia (duc d'Edimburg) | Carles del Regne Unit |
| Elisabet II | Felip de Grècia (duc d'Edimburg) | Carles del Regne Unit |
| Elisabet II | Felip de Grècia (duc d'Edimburg) | Carles del Regne Unit |
| Elisabet II | Felip de Grècia (duc d'Edimburg) | Carles del Regne Unit |
| Elisabet II | Felip de Grècia (duc d'Edimburg) | Carles del Regne Unit |
| Elisabet II | Felip de Grècia (duc d'Edimburg) | Carles del Regne Unit |
| Margarida II de Groenlàndia | Enric de Montpezat | Frederic de Dinamarca |

## Monarquies europees amb dependències americanes

| Rei | Consort | Hereu |
| Elisabet II | Felip de Grècia (duc d'Edimburg) | Carles del Regne Unit |
| Guillem Alexandre dels Països Baixos | Màxima Zorreguieta | Caterina dels Països Baixos |
| Guillem Alexandre dels Països Baixos | Màxima Zorreguieta | Caterina dels Països Baixos |
| Guillem Alexandre dels Països Baixos | Màxima Zorreguieta | Caterina dels Països Baixos |

## Monarquies americanes a l'exili o sense poder

| Aspirant al tron | Consort | Hereu |
| Lluís Gastó del Brasil | | Bertrand d'Orléans-Bragança |
| Carles Felip de Mèxic | Annie-Claire Andree Christine Lacrambe | Julià Llorenç d'Habsburg-Lorena |
| Thierry d'Haití | | |
| Quentin de Hawaii | Elizabeth Broun | Kincaid Kawānanakoa |
| Frederic de l'Araucania i la Patagònia | | |
| No hi ha un cap de la casa reial establert | | |
En el cas de Mèxic la fragmentació de la corona, dona el fet que si algun dia es reinstaurés, el Príncep Maximilià de Gotzén-Iturbide membre de la casa imperial dels Iturbide, també podria reclamar els drets dinàstics. Situació similar a Hawaii, on la Princesa Owana Kaʻōhelelani Mahealani-Rose Salazar reclama els drets dinàstics. A Haití, tot i que hi ha hagut tres dinasties diferents en el poder, només es coneix al descendent de l'últim emperador del país, el qui és l'únic reclamant del tron de l'imperi.

## Vegeu també

* Monarquies europees

## Referències

* Cap de la Casa Imperial d'Haití (anglès)
# Ton Barnils i Carrera

Ton Barnils i Carrera (Barcelona, 1971) és un editor català. És autor del capítol «Retrat d'una vida» del llibre Vint i Ramon Barnils, editat per Dau. El 2015 va publicar El cor de les muntanyes, un dietari de la Transpirinenca.

## Família

Ton Barnils és fill de Ramon Barnils i de Núria Carrera. És germà d'Andreu Barnils i nebot de Salvador Carrera.

## Obra

* EL COR DE LES MUNTANYES - Dietari de la transpirinenca (amb dibuixos i fotografies de MENGUAL, David i croquis de ANCOCHEA, Marc Ancochea). Tushita edicions, 2015 (1a edició). ISBN 9788494066580

## Referències

* ↑ «Barnils vist pels altres».
# Karmir Blur

Karmir Blur (en armeni: Կարմիր բլուր «Pujol Vermell»), és un pujol situat a l'oest d'Erevan en la riba esquerra del riu Hrazdan d'Armènia. En aquell lloc s'han trobat restes d'antics assentaments, incloent la ciutat fortalesa de Teishebaini del regne Urartu.

## Història

Aquest assentament va ser cremat i destruït probablement durant el regnat de Argisti I, durant l'expansió al nord d'Urartu cap al Caucas del sud. Després de la conquesta de la «terra d'Aza» pels urartians, Karmir es va anar difuminant durant cent anys, doncs els reis de Urartu no van mostrar interès pel lloc. Únicament el rei Rusa II va construir una fortalesa en aquesta àrea de Teishebaini. Al segle vi aC va ser capturat i cremat pels escites. És possible que el pujol rebés el nom de «vermell» després de l'incendi, com a resultat del color que van prendre els maons amb els que havien estat construïdes les edificacions.

## Excavacions arqueològiques

Karmir Blur va atreure l'atenció dels arqueòlegs a partir de l'any 1936, quan el geòleg A. P. Demekhin estudiant els basalts del riu Hrazdan, va descobrir en la part superior del pujol un fragment de pedra amb una inscripció cuneïforme. Va organitzar una recerca arqueològicaque aviat va portar al descobriment de les ruïnes d'un antic assentament en aquest pujol. A partir de l'any 1939 el lloc ha estat objecte d'excavacions sistemàtiques, que han demostrat que Karmir Blur ja existia als segles VII - VI aC quan també hi havia la ciutat fortificada de Teishebaini. Les capes d'estudi estableixen que anteriorment als segles XIII-VIII aC existien assentaments de l'edat del Coure i del Bronze.
Els assentaments pre-uriartans estaven construïts en cercle o en rectangle. En els habitatges es van descobrir pous per guardar cereals i figures antropomòrfiques de déus de pedra, probablement símbols de fertilitat del sòl. Tots els assentaments d'abans de la creació del Regne de Urartu, situats en la riba esquerra del riu Hrazdan tenien molt en comú. Probablement les zones de Karmir Blur van pertànyer a la «terra d'Aza», esmentada en els annals urartians. L'any 2013 van descobrir un lloc d'enterrament del regne de Urartu amb prop de 500 tombes.

## Galeria

* Segell cilíndric amb la imatge de la serp, Karmir Blur, Museu d'Història d'Armènia.
* Tapa d'un arca de pedra, Karmir Blur, Museu Erebuni. El disc alado apareix en un context d'adoració de l'arbre de la vida.
* Medalló de plata del període de decadència de Urartu, Karmir Blur, Museu d'Història d'Armènia.

## Referències

* 1 2 Kiesling, Brady «An Archaeological/Touristic Gazatteer and Map Set for the Historical Monuments of Armenia» (en anglès). Rediscovering Armenia [Ereván/Washington DC], 01-06-2000. Arxivat de l'original el 2006-05-03 [Consulta: 3 setembre 2016].
* 1 2 Nair, Ian. «Кармир Блур раскрывает секреты» (en ruso). imyerevan.com, 22-11-2013. Arxivat de l'3 de setembre de 2016 original el 2016-10-11. [Consulta: 4 setembre 2016].

## Bibliografia

* Мартиросян, А. А. (1961). Город Тейшебаини, 1961.
* Пиотровский, Б. Б. (1970). Кармир-блур, 1970.

## Vegeu també

* Llista de castells d'Armènia
# Rogersville (Alabama)

Rogersville, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 1.199 habitants, 536 habitatges, i 361 famílies La densitat de població era de 150,3 habitants/km².

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Rogersville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rogersville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Brunettia ultima

Brunettia ultima és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Austràlia: el Territori del Nord.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 14 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Atlas of Living Australia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ D. A. Duckhouse, 1991. A Revision of Australopapuan and New Caledonian Brunettia (Diptera, Psychodidae). Invertebr. Taxon., 4, 973-1030. «PDF».
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# C2H4O2

«C2H4O2» té aquests significats:
C₂H₄O₂ es pot referir a:
Compostos que comparteixen la fórmula molecular:
* Àcid acètic
* Isòmers dels dihidrioxidetens :
** 1,1-dihidroxietè
** (E)-1,2-dihidroxietè
** (Z)-1,2-dihidroxietè
* Isòmers del dioxetà:
** 1,2-dioxetà
** 1,3-dioxetà
* Glicoaldehid
* Metildioxirà
* Metanoat de metil
* Oxiranol
# Hàssan III d'Alamut

Jalal-ad-Din Hàssan ibn Muhàmmad (conegut també com a Hàssan III d'Alamut) fou daï ismaïlita d'Alamut. Va succeir el seu pare Nur-ad-Din Muhàmmad ibn Hàssan (Muhàmmad II d'Alamut)el 1210 i aviat es va declarar sunnita i va ordenar a tots els seus súbdits d'acceptar la xaria i el califa abbàssida An-Nàssir. Els ismaïlites el van obeir. Aliat a Mudhàffar-ad-Din Uzbeg de l'Azerbaidjan va fer algunes petites conquestes temporals com Abhar i Zanjan però va morir el 1221 probablement enverinat i el va succeir el seu fill Alà-ad-Din Muhàmmad ibn Hàssan (Muhàmmad III d'Alamut).

## Referències

* ↑ John Malcolm, Jalālu-d-Dīn Ḥassan III in "History of Persia", 1st vol., p. 405, London, 1815.
# Moselle Open 2013

El Torneig de Metz 2013, oficialment conegut com a Moselle Open 2013, és un esdeveniment de tennis masculí disputat sobre pista dura que pertany a les sèries 250 de l'ATP. L'11a edició del torneig es va celebrar entre el 14 i el 22 de setembre del 2013 a l'Arènes de Metz, França.
El tennista local Gilles Simon va tornar a guanyar a Metz per segona vegada després del títol aconseguit l'any 2010, i va impedir que el seu compatriota Jo-Wilfried Tsonga guanyés el seu tercer títol consecutiu a Metz. Tsonga, que tornava al circuit després de tres mesos lesionat, va disputar les finals individual i de dobles, però en ambdues fou derrotat.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | J-W. Tsonga | 6 | 6 | |
| | É. Roger-Vasselin | 3 | 4 | | 1 | J-W. Tsonga | 4 | 6 | 6 |
| | T. Kamke | 1 | 6 | 6 | | T. Kamke | 6 | 3 | 4 |
| Q | M. Fucsovics | 6 | 3 | 2 | | | | | | 1 | J-W. Tsonga | 4 | 6 | 6 |
| 4 | P. Kohlschreiber | 7 | 6⁵ | 1r | | | | | | 8 | F. Mayer | 6 | 2 | 3 |
| | C. Berlocq | 6$^7$ | 7 | 2 | | C. Berlocq | 7 | 4 | 5 | | | | | |
| | L. Lacko | 3 | 2 | | 8 | F. Mayer | 5 | 6 | 7 | | | | | |
| 8 | F. Mayer | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | 1 | J-W. Tsonga | 4 | 3 |
| | B. Becker | 6$^8$ | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 2/WC | G. Simon | 6 | 6 |
| WC | A. Olivetti | 7 | 3 | 1 | | B. Becker | 2 | 4 | | | | | | |
| | N. Mahut | 6 | 6 | | | N. Mahut | 6 | 6 | | | | | | |
| 3 | A. Seppi | 4 | 4 | | | | | | | | N. Mahut | 3 | 6² | |
| 6 | S. Querrey | 6 | 0 | | | | | | | 2/WC | G. Simon | 6 | 7 | |
| WC | P-H. Mathieu | 2 | 0 | r | 6 | S. Querrey | 4 | 6¹ | | | | | | |
| | K. de Schepper | 2 | 3 | | 2/WC | G. Simon | 6 | 7 | |
| 2/WC | G. Simon | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final |
| 1 | Rohan Bopanna Édouard Roger-Vasselin | 6 | 6 |
| | Nicholas Monroe Simon Stadler | 3 | 2 | 1 | Rohan Bopanna Édouard Roger-Vasselin | 4 | 7 | [6] |
| | Johan Brunström Raven Klaasen | 6 | 6 | | Johan Brunström Raven Klaasen | 6 | 6$^8$ | [10] |
| PR | Jonathan Erlich Andy Ram | 4 | 4 | | | | | | Johan Brunström Raven Klaasen | 6 | 7 |
| | Nicolas Mahut Jo-Wilfried Tsonga | 7 | 7 | | | | | | Nicolas Mahut Jo-Wilfried Tsonga | 4 | 6⁵ |
| 4 | Andre Begemann Martin Emmrich | 6$^{11}$ | 5 | | Nicolas Mahut Jo-Wilfried Tsonga | 6 | 6² | [10] |
| | Paul Hanley André Sá | 6 | 6 | | Paul Hanley André Sá | 2 | 7 | [4] |
| 2 | Julian Knowle Marcelo Melo | 3 | 2 | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Metz :
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023 :
ATP World Tour 2013
< 2012
2014 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Nexus 6P

El Nexus 6P és un telèfon intel·ligent de gamma alta desenvolupat per Huawei en col·laboració amb Google. És la setena versió de la família de smartphones Nexus. Es caracteritza per la seva pantalla AMOLED amb resolució WQHD de 5,7 polzades i el seu processador Snapdragon 810. Va ser presentat al costat de l'última versió de android Android 6.0 Marshmallow. És el segon Nexus a superar les 5.2 polzades de pantalla. El cristall que cobreix la càmera posterior i el flaix es fractura per si solament si hi ha un canvi de temperatura ràpid, a causa de la manca de juntes d'expansió. Tenia problemes amb el micròfon que resulten en una deficient qualitat de veu. Google està investigant el problema. El 4 d'octubre de 2016, Google va presentar el seu successor, el Google Pixel.

## Referències

* ↑ Nexus 6P con graves problemas de diseño
* ↑ Many Nexus 6P Owners Are Reporting Microphone Problems, May Be Related To Noise Cancellation; Google Is Investigating
* ↑ «Google Unveils Pixel and Pixel XL with Snapdragon 821 Chipset, Android 7.1 Nougat, and Google Assistant». Arxivat de l'original el 2017-02-16. [Consulta: 15 novembre 2022].