OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hori Jasuo

    En aquest nom japonès, el cognom és Hori.
Hori Jasuo (japonès: 堀 泰雄) (Tòquio, 1941) és un esperantista i escriptor japonès. De vegades el seu nom s'escriu com Hori Yasuo.
Hori Jasuo va estudiar a la Universitat de Kyoto i després va treballar com a professor d'anglès a diferents escoles i universitats. També va treballar a una editorial a Tòquio. Va aprendre la llengua auxiliar internacional esperanto el 1960. Ha tingut diferents càrrecs a l'Institut Japonès d'Esperanto. Ha estat durant molts anys responsable de la secció d'Asia de l'Associació Mundial d'Esperanto. El 1998 va començar a escriure una sèrie de reportatges sobre el Japó, publicant un volum cada any sobre l'any anterior. El 2004 va rebre el Premi Ossaka. El 2011 es va fer conegut a Europa per la seva retransmissió del desastre de Fukushima, que anava explicant al lloc web de l'Associació Mundial Anacional. Els anys 2011 i 2012 va fer una sèrie de conferències a França sobre aquest tema: "Japó després de la catàstrofe de 2011".
El 2011 va rebre el Premi Deguĉi, que distingeix a les persones o projectes actius en l'esperanto com a potencial recurs per a la pau mundial i per a la felicitat de la humanitat, segons els ideals de L.L. Zamenhof i els ensenyaments de Deguĉi Onisaburo. Es tracta del premi internacional més important que atorga annualment l'Associació Universal d'Esperanto. Es va crear el 1987, l'any del centenari de la llengua, gràcies a una donació de Oomoto. Altres guardonats amb aquest premi han estat Claude Piron i William Auld.
El 2018 va ser reconegut com a Esperantista de l'Any per la revista La Ondo de Esperanto, per la seva feina de promoció de la lectura arreu del món i pels seus Reportatges del Japó (21 volums).
Hori Jasuo és col·laborador habitual de revistes d'actualitat política en esperanto com Monato o Sennaciulo.

## Obres

* Canteu la nostra novena simfonia (en japonès).
* Gramàtica anglesa cougar (en japonès i en anglès).
* Reportatges del Japó (en esperanto).
* Invitació a l'esperanto (en japonès i en esperanto).
* 1400 cites classificades segons les característiques gramaticals (en japonès i en anglès).
* Els mesos al món (escrit per onze esperantistes de diferents països).
* Vides al món (escrit per onze esperantistes de diferents països).

## Referències

* ↑ Communiqués de presse de UEA: N-ro 463 (2012-07-30)
* ↑ «Hori Jasuo: La Esperantisto de la Jaro 2018». [Consulta: 18 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Diari de Jasuo Hori sobre la catàstrofe de Fukushima Arxivat 2012-07-29 a Wayback Machine. al web de l'Associació Mundial Anacional (en esperanto)
# Tsuyoshi Yamanaka

Tsuyoshi Yamanaka (japonès: 山中 毅) (Wajima, 18 de gener de 1939 - Tòquio, 10 de febrer de 2017) fou un nedador japonès, especialista en estil lliure, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1956, 1960 i 1964, amb un balanç de quatre medalles de plata: dues el 1956, en els 400 metres lliures i 1.500 metres lliures; i dues més el 1960, en els 400 metres lliures i 4x200 metres lliures, on formà equip amb Makoto Fukui, Hiroshi Ishii i Tatsuo Fujimoto. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or, en els 400 i 1.500 metres lliures, als Jocs Asiàtics de 1958.
Yamanaka va estudiar a la Universitat del Sud de Califòrnia, on va batre el rècord mundial de 200 metres lliures tres vegades en dos mesos el 1961. Anteriorment, el 1958 i 1959, havia establert dos rècords dels 200 metres, però en aquells moments la distància no era olímpica. Yamanaka també va establir un rècord mundial dels 400 metres el 1959 i tres rècords mundials en el relleu de 4x200 metres el 1959 i el 1963. Es va graduar a la Universitat de Waseda i més tard va dirigir la Itoman Swimming School d'Osaka. El 1983 fou incorporat a l'International Swimming Hall of Fame. El 1995 es va presentar, sense èxit, a la Cambra de Consellers.
Va morir de pneumònia el 10 de febrer de 2017 a Tòquio, amb 78 anys.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Tsuyoshi Yamanaka». [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ TSUYOSHI YAMANAKA (JPN) 1983 Honor Swimmer Arxivat 2017-02-24 a Wayback Machine.. ishof.org
* ↑ «Swimming: 5-time Olympic medalist Yamanaka dies». Kyodo News, 14-02-2017. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2017. [Consulta: 14 febrer 2017].
# Kōnosuke Uda

Kōnosuke Uda (japonès: 宇田鋼之介) (Shizuoka, 1 de febrer de 1966) és un director japonès d'anime. La seva feina més notable ha estat com a director de la sèrie One Piece, incloent-hi dues pel·lícules. Altres treballs que va dirigir són Ginga e KicKoff!!, Rainbow Fireflies, Majin Bone, i Days.

## Referències

* ↑ «One Piece | TOEI Animation Europe» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-04-18. [Consulta: 17 abril 2017].
* ↑ «メディア芸術データベース» (en japonès). [Consulta: 17 abril 2017].
* ↑ «アニメ / メディア芸術データベース – 宇田鋼之介» (en japonès). Media Arts Database. Japó: Agency for Cultural Affairs. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 13 gener 2016].
# Louvenne

Louvenne és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 140 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Louvenne era de 140 persones. Hi havia 56 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 24 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 79 habitatges, 56 eren l'habitatge principal de la família, 20 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 76 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 56 habitatges principals, 46 estaven ocupats pels seus propietaris, 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 7 tenien tres cambres, 22 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 38 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 25 habitatges hi havia un automòbil i a 24 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Louvenne el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 8 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 82 persones, 53 eren actives i 29 eren inactives. De les 53 persones actives 47 estaven ocupades (24 homes i 23 dones) i 6 estaven aturades (5 homes i 1 dona). De les 29 persones inactives 15 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 11 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Louvenne hi havia 50 unitats fiscals que integraven 132 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 12.972,5 €.

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Louvenne hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Louvenne a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Louvenne a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Badet

El Badet o pic Badet és una muntanya de 3.160 m d'altitud, amb una prominència de 61 m, que es troba al massís de Nhèuvièlha, al departament dels Alts Pirineus (França).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Randozone.com. «Pic Badet - Pyrénées - Randonnée et trekking» (en francès). [Consulta: 8 maig 2023].
# Abudefduf vaigiensis

Abudefduf vaigiensis és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a les Illes de la Línia, les Tuamotu, el sud del Japó i Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Quoy, J. R. C. & J. P. Gaimard. 1824-1825. Description des Poissons. Chapter IX. In: Freycinet, L. de, Voyage autour du Monde...exécuté sur les corvettes de L. M. "L'Uranie" et "La Physicienne," pendant les années 1817, 1818, 1819 et 1820. París. Voyage Uranie, Zool.: 192-401.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Horia Colibășanu

Horia Colibășanu (Timişoara, Romania, 4 gener 1977) és un alpinista romanès. És el primer romanès que ha coronat el K2, el Manaslu, el Dhaulagiri i l'Annapurna. L'any 2009 va rebre el premi "Spirit of Mountaineering" pel seu esforç en l'operació de rescat d'Iñaki Otxoa de Olza.

## Ascensions a cims de més de 8000 metres

* 2004: K2 (8.611 m) – primer romanès en coronar-lo sense oxigen suplementari.
* 2006: Manaslu (8.163 m) – primer romanès en coronar-lo, sense oxigen suplementari.
* 2007: Dhaulagiri (8.167 m) – primer romanès en coronar-lo, sense oxigen suplementari.
* 2009: Shishapangma Cimera Central (8.013 m) - sense oxigen suplementari.
* 2010: Annapurna (8.091 m) - primer romanès en coronar-lo, sense oxigen suplementari.
* 2011: Makalu (8.481 m) - sense oxigen suplementari.
* 2013: Lhotse (8516 m) - primer romanès en coronar-lo, sense oxigen suplementari.
* 2017: Everest (8.848 m) - sense oxigen suplementari.

## Altres ascensions destacades

* 1998: Gumachi (3.805 m), Elbrus (5.648 m)
* 1999: Khan Tengri (7.010 m)
* 2002: Elbrus (5.648 m)
* 2003: Matterhorn (4.462 m) – via de l'aresta del Lleó – Itàlia

## Referències

* ↑ (French)http://www.hawapi.com/montagne/dossiers/expeditions/les-piolets-d-or/446-resultats-des-piolets-d-or-2009.htm Arxivat 2009-12-18 a Wayback Machine.
* ↑ http://explorersweb.com/news.php/?id=14201
* ↑ http://explorersweb.com/news.php/?id=14202
* ↑ http://www.everestnews.com/2006expeditions/man05152006.htm
* ↑ http://explorersweb.com/everest_k2/news.php?id=15930
* ↑ http://www.explorersweb.com/everest_k2/news.php?id=18834
* ↑ http://explorersweb.com/everest_k2/news.php?id=19293
* 1 2 http://explorersweb.com/everest_k2/news.php?id=20171
* ↑ «Pythom» (en anglès). [Consulta: 23 juliol 2017].

## Enllaços externs

* (Romanès) pàgina web personal d'Horia Colibăşanu
# Tsvetayeva (cràter)

Tsvetayeva és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 42,9 km de diàmetre. Porta el nom de Marina Tsvetàieva (1892-1941), poetessa russa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Tsvetayeva». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Kōrei

L'emperador Kōrei (孝霊天皇, Kōrei Tennō) va ser el 7è emperador del Japó que apareix en la tradicional llista d'emperadors.
No existeixen dades exactes sobre aquest emperador, cosa que ha dut a considerar-lo com a llegendari pels historiadors. En el Kojiki i el Nihon Shoki només n'anomena el seu nom i genealogia. La tradició li atribueix el naixement el 342 aC i la mort el 215 aC i situa el començament del seu regnat el 290 aC.
Si bé la tradició afirma que va existir realment i li va atribuir, fins i tot, una tomba, els estudis històrics moderns tendeixen a demostrar que aquest personatge no va existir mai.

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Santa Coloma de l'Espluga de Cuberes

Santa Coloma de l'Espluga de Cuberes és una església romànica del poble de l'Espluga de Cuberes, pertanyent al terme de Baix Pallars, del Pallars Sobirà, i que fins al 1969 formà part de l'antic terme de Baén. Està inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada a l'extrem oriental de la mateixa balma que aixoplugava tot el poble.

## Descripció

És una església d'una sola nau amb absis a llevant, tot dins de les característiques línies del romànic del segle xi. De caràcter troglodític, atès que es troba del tot dins de la balma, és una de les construccions més peculiars del terme. De fet, només té construït el mur de migdia, part del de ponent i l'absis. El sostre i el costat nord són la mateixa balma. La porta és a ponent, en el porxo de la casa, situada al costat oest del temple. Hi donen llum tres finestres grosses, de mig punt, situades a la part més propera al presbiteri; a l'absis, un xic descentrada, hi ha també una finestra de doble biaix.
Presenta arcuacions llombardes a l'interior, en el mur sud i en un tros de la paret de l'absis, al costat de migdia. L'aparell és irregular i poc treballat, amb carreus de diferents mides poc o gens desbastats. El conjunt duu a una obra de darreries del segle xi o molt poc posterior.

## Notícia històrica

El lloc és esmentat el 1173 com a Speluncha, però no hi ha gaire documentació sobre l'església. Tanmateix, és clara la seva subjecció a l'abadia de Santa Maria de Gerri.
Tenia categoria de capella sufragània de la parròquia de Sant Martí de Solduga.

## Referències

* ↑ «Santa Coloma de l'Espluga de Cuberes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 juliol 2017].
* ↑ Cases, M.Ll.; Adell, J.A.: El Pallars, pàg. 226.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* MADOZ, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar, vol. VII, pàg. 579. Madrid: Establecimiento literario-tipográfico La Ilustración, 1847. Edició facsímil: Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al «Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar» de Pascual Madoz. Vol. 1. Barcelona: Curial Edicions Catalanes, 1985. ISBN 84-7256-256-5.
* Pagès, Montserrat; Castilló, Arcadi. «Gerri de la Sal - Baén». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
* Roig i Deulofeu, Albert; Adell i Gisbert, Joan-Albert; Cases i Loscos, Maria-Lluïsa. «Santa Coloma de l'Espluga de Cuberes». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993, p. 225-226 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.
# Badia Biscaïna

La Badia Biscaïna (en anglès: Biscayne Bay, en castellà:Bahía Vizcaína, és una llacuna de 56 km de longitud i 13 km d'amplada, situada a la costa de l'oceà Atlàntic del sud de Florida. Normalment se subdivideix en tres parts: North Bay, Central Bay, i South Bay. Ocupa una superfície de 1.110 km². La seva conca de drenatge és de 2.430 km². En la part nord de la badia es troben les ciutats de Miami i Miami Beach, en el centre i el sud es troba el Parc Nacional Biscayne, creat l'any 1980.

## Referències

* ↑ Blank, Joan Gill. 1996. Key Biscayne. Sarasota, Florida: Pineapple Press, Inc. ISBN 1-56164-096-4. p. 13.

## Fonts

* Biscayne Bay : A Bibliography of the Marine Environment
* South Florida Water Management District: Coastal Ecosystems: Biscayne Bay - retrieved via Wayback Machine 12 de setembre del 2007
* Florida Department of Environmental Protection: Biscayne Bay Aquatic Preserve
* History and Ecology of Biscayne Bay
# Danica Dakić

Danica Dakić (Sarajevo, 1962) és un artista serbi.
Danica Dakić neix l'any 1962 a Sarajevo, i viu i treballa entre Sarajevo i Düsseldorf. Es forma a la Facultat de Belles Arts de Belgrad i a les acadèmies d'art de Sarajevo i Düsseldorf. Al llarg de la seva trajectòria artística, s'ha dedicat a la fotografia, el vídeo, el cinema i la instal·lació amb so. En els últims anys ha participat en diverses biennals i exposicions, entre les quals la col·lectiva How do we want to be governed? al Miami Art Central i a la 5a Biennal de Cetinje, a Iugoslàvia, a les quals va presentar l'obra Deaf Dance.
Danica Dakić crea instal·lacions esculturals, videoprojeccions situades en llocs específics, i projectes amb so relacionats amb l'arquitectura pública, amb la voluntat d'investigar els aspectes corporals i globals de la identitat i el llenguatge, i també les tensions que sorgeixen entre les experiències individuals i les col·lectives. Els seus treballs investiguen els àmbits d'identitat cultural i personal, i els polítics i geogràfics. L'artista es qüestiona el tema de la construcció de la identitat i de la "llar” que resulta dels impactes del canvi social, la globalització i la guerra, basant-se en la seva pròpia experiència com a emigrant. La insistència en la importància del llenguatge, de la paraula parlada, en la formació de la identitat és un element constant en la seva obra.

## Referències

* 1 2 3 «Danica Dakic». web. MACBA. [Consulta: 24 abril 2015].
# Ramon III de Tolosa

Ramon III, també conegut com a Ponç I (?-950) fou comte de Tolosa i comte en indivís d'Albí, de Carcí i de Nimes (923-950); també fou duc d'Aquitània i comte d'Alvèrnia per investidura reial que es van perdre a la seva mort davant els comtes de Poitou. El comtat de Carcí sembla haver passat íntegrament en aquest temps a la branca de Roergue, a canvi ben segur d'altres drets bé a l'Albigès o a Nimes.
Fill de Ramon II de Tolosa i Guinidilda de Barcelona, filla de Guifré el Pilós. Es va casar amb Garsenda de Gascunya, amb el qual va tenir 2 fills: Ramon (IV) de Tolosa, comte de Tolosa; i Letgarda de Tolosa (945-978), casada amb Borrell II, comte de Barcelona. Se sap que es va casar en segones núpcies. Es desconeix una possible descendència d'aquest segon matrimoni.
Fidel al rei franc Carles III, igual que el seu pare, quan el rei va ser empresonat, va obtenir pel comtat de Tolosa una major independència. El 924 va expulsar els magiars que havien envaït Provença. Tres anys més tard de la mort del rei Carles III, va reconèixer a Raül I de França com a rei, del qual va obtenir el ducat d'Aquitània i el comtat d'Alvèrnia on els dos darrers guillèmides Guillem el Jove (II d'Aquitània i III d'Alvèrnia) (918-926) i Acfred (926-928) havien mort successivament sense deixar successió directe. Ebles Manzer el Bastard es va quedar amb el comtat de Poitou que el seu pare Rainulf II ja li havia deixat el 890 i que va assegurar el 902, però encara que va agafar el títol no el va poder exercir de moment (928-934) ni després per un temps el seu successor. Ramon va ser l'últim comte de Tolosa que alhora fou duc (efectiu) d'Aquitània.
El 936 Ramon va fundar el monestir de Chantuja. El 944, quan el rei Lluís IV de França i Hug el Gran van entrar a Aquitània, Hug es va entrevistar amb Ramon a Nevers i li va confirmar el títol de duc i els seus comtats incloent Alvèrnia. El tolosà va retornar amb el rei. Va morir vers el 950.

## Vegeu també

* Llista dels comtes de Tolosa.
# Abuelos (documental)

Abuelos és una pel·lícula documental del 2010 dirigida per Carla Valencia Dávila.

## Trama

El documental és un diari de viatge personal en què la directora marxa a la recerca de les històries dels dos avis, llunyanes i properes alhora. Remo, metge autodidacte equatorià, volia apropar-se a la immortalitat a través de la seva professió. Juan, un militant comunista, va ser assassinat durant la dictadura militar xilena que es va establir amb el cop de 1973.
Escoltant els testimonis de familiars i persones que van conèixer els seus avis, la directora elabora una reflexió sobre la família, sobre la història de l'Equador i Xile, sobre els llocs tan diferents recorreguts en la seva recerca, les muntanyes verdes de l'Equador i la regió desolada. ... desert on Juan va ser enterrat en una fossa comuna.

## Premis

* Premi al millor documental al Festival de Cinema Llatinoamericà de Biarritz.
* Premi al millor documental en la XVIII Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya

## Referències

* ↑ Entrevista con Carla Valencia Dávila, directora de Abuelos, por Paulina Simón. Publicada en El otro cine, periódico del festival EDOC. 12 de agosto de 2010
* ↑ "Las Acacias" ganó el Festival de Biarritz, la Capital, 1 d'octubre de 2011
* ↑ La Mostra recorda Jordi Dauder en la clausura del certamen Arxivat 2021-04-23 a Wayback Machine., paeria.es, 30 de març de 2012

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
* Sensible imaginación de la memoria: Abuelos, de Carla Valencia Dávila, El Espectador Imaginario
# Harry Ryan

Harry Edgar Ryan (St Pancras, Camden, Londres, 21 de novembre de 1893 – Ealing, Londres, 14 d'abril de 1961) va ser un pistard anglès que va córrer pels volts de la Primera Guerra Mundial i que va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers de 1920.
Va participar en dues proves: en tàndem, formant parella amb Thomas Lance, guanyà la medalla d'or per davant la parella sud-africana i neerlandesa. En persecució individual quedà el tercer, i medalla de bronze, per darrere Maurice Peeters i Horace Johnson.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Harry Ryan». [Consulta: 10 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Harry Ryan a sitiodeciclismo.net.
# Unió Democràtica de l'Alt Adige

Unió Democràtica de l'Alt Adige (UDAA) fou un partit polític sudtirolès, d'inspiració democristiana, equivalent a la Unió Popular Democràtica a la província de Trento. El secretari general fou Luigi Cigolla. Es presentà per primer cop a les eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 1993, i va obtenir l'1,7% dels vots i un conseller.
A les eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 1998 va treure l'1,8% dels vots i un conseller. Per a les eleccions de 2003 es presentà en coalició amb la Margherita i la UDCC, anomenada Unione Autonomista, que va obtenir el 3,7% dels vots i la conselleria per a Luigi Cigolla. Per a les eleccions de 2008 es va integrar a Itàlia dels Valors.

## Referències

* ↑ De llista en llista. El navegador de la política, Alto Adige, 11 setembre 2008.
# Košarkarski Klub Koper Primorska

El Košarkarski Klub Koper Primorska o KK Koper Primorska és un equip de bàsquet professional de Koper a Eslovènia.
El club es va fundar el 2016 amb el nom de KK Sixt Primorska i era la unió d'uns altres dos clubs, el KK Lastovka i el ŠD Koš Koper.

## Palmarès

* Lliga Adriàtica 2
** Campions (1): 2018-19
** Finalistes (1): 2017-18
* Lliga eslovena
** Campions (1): 2018-19
* Copa eslovena
** Campions (3): 2018, 2019, 2020
* Supercopa eslovena
** Campions (2): 2018, 2019

## Referències

* ↑ «Koprska košarka v letošnji sezoni odpira novo poglavje». rtvslo.si, 26-09-2016 [Consulta: 23 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2020-12-03 a Wayback Machine.
* Pàgina a eurobasket.com
# Serebrianka (raion de Gaini)

Serebrianka (en rus: Серебрянка) és un poble (possiólok) del krai de Perm, a Rússia, que pertany al raion de Gaini. El 2010 tenia 631 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-08-31. [Consulta: 10 setembre 2014].