OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hanno Rund

Hanno Rund (Schwerin, 26 d'octubre de 1925 - Tucson, 5 de gener de 1993) va ser un matemàtic jueu alemany emigrat a Sud-àfrica.
Nascut a Alemanya de família jueva, els seus pares van emigrar amb ell i la seva germana el 1933, quan Hitler va arribar al poder. Després d'un breu temps a Eldoret (Kenya), la família es va asentar a Ciutat del Cap (Sud-àfrica) on va fer els seus estudis. Va rebre el seu doctorat el 1950 a la universitat de Ciutat del Cap sota la direcció de Christian Pauc. Entre 1946 i 1956 va ser professor de diverses universitats sud-africanes, alemanyes i canadenques i després va assumir tasques docents a la universitat de Natal (1956-1962) i a la universitat de Sud-àfrica (1962-1966) i a la universitat del Witwatersrand (1966-1969). El 1969 va tornar a Amèrica per a ser professor a la universitat de Waterloo (1969-1972) i a la universitat d'Arizona a Tucson, on va morir el 1993, després d'haver estat cap del departament de matemàtiques aplicades de la universitat.
Els treballs de recerca més notables de Rund van ser en les camps de la geometria diferencial, del càlcul de variacions i de la formulació hamiltoniana i, sobre tot, en les seves aplicacions a la física matemàtica i, en particular, a la teoria general de la relativitat.

## Referències

* ↑ Rund, 1993, p. ix i ss..

## Bibliografia

* Kadeisvili, J. Vladimir. The Mathematical Legacy of Hanno Rund (en anglès). Hadronic Press, 1993. ISBN 978-0-911-76780-3.
* Rund, Hanno «Hanno Rund» (en anglès). Results in Mathematics, Vol. 24, Num. 1-2, 1993, pàg. 3-11. DOI: 10.1007/BF03322313. ISSN: 1422-6383.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Hanno Rund» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# You're My Best Friend

"You're My Best Friend" (en català, 'Ets el meu millor amic') és una cançó del grup de rock Queen, escrita pel baixista John Deacon. Va ser inclosa a l'àlbum A Night at the Opera el 1975, i més tard fou llançada com a senzill. Als Estats Units, "You're My Best Friend" va arribar al número 16. La cançó també va aparèixer aapareguda en l'àlbum en viu Live Killers (1979) i als àlbums de compilació Greatest Hits (1981), Absolute Greatest (2009) i Queen Forever (2014).

## Referències

* ↑ Erlewine, Stephen Thomas. «At Night at the Opera review». Allmusic. [Consulta: 27 abril 2012].
* ↑ Whitburn, Joel. The Billboard Book of Top 40 Hits: Eighth Edition. Record Research, 2004, p. 513.
# Hans Jacob Hansen

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Hansen».
Hans Jacob Hansen (Gentofte, 10 d'agost del 1855 -Bellinge, 26 de juny del 1936) fou un zoòleg danès. Entre altres grups, descrigué la família dels pseudeufasis.

## Referències

* Biographical Etymology of Marine Organism Names – H Arxivat 2012-07-17 a Wayback Machine. (anglès)

## Literature

* Damkaer, David M.: Hans Jacob Hansen. Journal of Crustacean Biology 15(4), pp. 795 – 796; 1995.
# Haworthia calva

Haworthia calva és una espècie del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.
És una planta suculenta perennifòlia. Les fulles són porpres amb grans finestres foliars i les seves fulles són gruixudes i visiblement serrades. Les seves flors són blanques. Es troba a la província sud-africana del Cap Oriental, concretament a Wilgerfontein, a l'oest de Kaboega.

## Taxonomia

Haworthia calva va ser descrita per M.Hayashi i publicat a Haworthia Study 12: 8, a l'any 2004.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
calva: epítet llatí

## Referències

* ↑ «Haworthia calva» (en anglès). [Consulta: 7 setembre 2021].
* ↑ «Haworthia calva». World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Arxivat de l'original el 2017-09-14. [Consulta: 7 setembre 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].

## Enllaços externs

* Imatges de Haworthia calva
# Zincohögbomita-2N6S

La zincohögbomita-2N6S és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la högbomita. És anomenada d'aquesta manera per tenir el zinc com a mineral dominant i 2N6S com a membre de la sèrie polsomàtica del grup de la högbomita. Originalment va ser anomenada com zincohögbomita-16H.

## Característiques

La zincohögbomita-2N6S és un òxid de fórmula química [(Zn,Mg)₇(Al,Fe$^{3+}$,Ti)$_{16}$O$_{31}$(OH)]₂. Cristal·litza en el sistema hexagonal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la zincohögbomita-2N6S pertany a «04.CB: Òxids amb proporció metall:oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitja» juntament amb els següents minerals: brizziïta, corindó, ecandrewsita, eskolaïta, geikielita, hematites, ilmenita, karelianita, melanostibita, pirofanita, akimotoïta, auroantimonita, romanita, tistarita, avicennita, bixbyita, armalcolita, pseudobrookita, mongshanita, zincohögbomita-2N2S, magnesiohögbomita-6N6S, magnesiohögbomita-2N3S, magnesiohögbomita-2N2S, ferrohögbomita-6N12S, pseudorútil, kleberita, berdesinskiita, oxivanita, olkhonskita, schreyerita, kamiokita, nolanita, rinmanita, iseïta, majindeïta, claudetita, estibioclaudetita, arsenolita, senarmontita, valentinita, bismita, esferobismoïta, sil·lenita, kyzylkumita i tietaiyangita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Nežilovo, Veles, a Macedònia del Nord. També ha estat descrita al comtat de Brunswick, a l'estat de Virgínia, als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Zincohögbomite-2N6S» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 abril 2017].
# Zincosita

La zincosita és un mineral de la classe dels sulfats.

## Característiques

La zincosita és un sulfat de fórmula química ZnSO₄. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Probablement es tracta d'un material artificial, i la seva ocurrència en la naturalesa (almenys en el seu localitat tipus) és dubtosa.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mikasaïta pertany a «07.A - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: mikasaïta, mil·losevichita, calcocianita i ferrotel·lurita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al barranc Jaroso, a la Sierra Almagrera, Cuevas del Almanzora, a la província d'Almeria (Andalusia, Espanya). També ha estat descrita a la mina Graphic, al districte de Magdalena (Nou Mèxic, Estats Units).

## Referències

* ↑ «Zinkosite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r juliol 2016].
# Anèmia normocítica

Anèmia normocítica és un terme genèric per a qualsevol tipus d'anèmia caracteritzada per glòbuls vermells de mida normal. El volum corpuscular mitjà (VCM) normal és 76-80 a 100 femtolitres.
La seva prevalença pot arribar a un 44% en les persones majors de 85 anys

## Causes

Algunes són:
* Una disminució de la producció de glòbuls vermells:
** Anèmia associada a malaltia crònica, la més freqüent d'aquest grup.
** Anèmia aplàstica
* Un increment de la seva destrucció (anèmia hemolítica) o la seva pèrdua (anèmia posthemorràgica).
* Increment no compensat del volum sanguini (embaràs).
* Una anèmia mixta, produïda per la barreja de condicions d'una anèmia microcítica i una anèmia macrocítica.

## Referències

* ↑ Brill JR, Baumgardner DJ «Normocytic anemia». Am Fam Physician, 62, 10, novembre 2000, pàg. 2255–64. Arxivat de l'original el 2011-06-06. PMID: 11126852 [Consulta: 3 maig 2011]. Arxivat 2011-06-06 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Anèmia microcítica
* Anèmia macrocítica
# Anèmia mieloptísica

L'anèmia mieloptíca és una anèmia normocítica que es dona quan hi ha una formació anormal de cèl·lules a la medul·la òssia
Els agents patògens poden ser:
* Processos neoplàstics que poden comportar: leucèmies o metàstasi de carcinomes (de pulmó, de mama, d'estómac...)
* Granulomes: Tuberculosi en els òrgans hematopoètics.
* Dipòsits de substàncies: Malaltia de Gaucher o malaltia de Niemsnn-Pick.
* Fibrosis.
A més a més d'una insuficiència medul·lar, es troba una característica combinació de cèl·lules mieloides i normoblast en la sang perifèrica.

## Referències

* ↑ Faustina Rubio Campal, Benjamín Garcia Espinosa, Manuel Carrasco Carrasco. Fundamentos y Técnicas de Análisis Hematológicos y Citológicos, 2004, p156. (castellà)
# Aplec dels perdons

L'Aplec dels perdons se celebra cada any, el segon diumenge de quaresma, a l'ermita de Santa Cristina de Lloret de Mar. Els actes de celebració comencen amb una caminada a peu fins a l'ermita, on hi tenen lloc ballades de sardanes i una arrossada popular.

## Orígens històrics

Els orígens de l'aplec es remunten al segle xvi. El rector Jaume Felip i Gibert va escriure a la Consueta (llibre de consuetuds i costums, de pràctiques i cerimònies, d'una església o parròquia) de l'any 1592:
| « | Mars. - Nota que lo segon diumenge de Quaresma són los perdons a St.a Christina; és costum anar allí dit diumenge a dir les vespres y sermó - quan n'(h) i ha - y relíquia | » |
El “perdó” del nom són les indulgències, els quals l'església oferia als fidels i que compensaven els possibles excessos comesos durant el Carnaval.

## L'aplec en l'actualitat

L'aplec dels perdons continua essent una de les celebracions més assenyalades de Lloret i es segueix fent el segon diumenge de Quaresma. La caminada cap a l'Ermita de Santa Cristina (organitzada per l'entitat cultural lloretenca Xino-Xano) surt de la Plaça de la Vila. Es fa una parada per fer un esmorçar popular i se sol a fer alguna visita cultural durant el trajecte (a llocs emblemàtics com els Jardins de Santa Clotilde). Un cop arribats a l'Ermita, a les 12, se celebra la missa. Es fa la veneració de Sa Relíquia i els cants dels Goigs de Sant Cristina. Durant la celebració es nomenen les noves Obreres (les noies que durant l'any en curs tindran cura de l'ornamentació de l'ermita, de la imatge de la Santa i ballaran el Ball de Plaça, entre altres activitats). Després dels actes religiosos es fa una audició de sardanes a l'esplanada del pi, darrere l'ermita. A continuació, el Xino-xano organitza una arrossada popular oberta a tots els assistents. A la tarda continua la celebració amb una ballada de sardanes a l'esplanada davant el monument a l'obrera.

## Referències

* 1 2 3 «Aplec dels perdons». Festes.org. [Consulta: 13 abril 2015].
* 1 2 Domènech i Moner, Joan. Lloret de Mar. Barcelona: Lunwerg, 2004, pàg. 27. ISBN 8497851323.
# Émile Eudes

Émile François Désiré Eudes, anomenat el general Eudes, va néixer a Roncey (Manche) el 12 de setembre de 1843 i va morir el 5 d'agost de 1888 a París (districte XIX). Es tracta d'una personalitat de la Comuna de París.
Després d'estudiar a Saint-Lô, aquest fill d'un comerciant es va traslladar a París on va estudiar farmàcia mentre assistia als cercles revolucionaris. Té un temps una llibreria, es va convertir en gerent del Libre Pensée, s'uneix als maçons i participa en les activitats dels grups de combat blanquistes. A partir d'agost de 1870, va participar en l'atac blanquista inútil contra el quarter de bombers de La Villette. Detingut, va ser condemnat a mort, però la derrota de Sedan i la proclamació de la República el 4 setembre 1870 mantenen sa i estalvi.
Durant el setge de París pels alemanys (setembre 1870-març 1871) va esdevenir membre del Comitè Central Republicà dels Vint Districtes, i capità del batalló 138 de la Guàrdia Nacional (França) . Va participar en l'aixecament del 31 d'octubre de 1870 contra el Govern de Defensa Nacional. El 18 de març de 1871, al capdavant de la Guàrdia Nacional de Belleville es va apoderar de la sala de la ciutat i proposa, sense èxit, marxar immediatament a Versalles, on es troben l'Assemblea Nacional i el govern d'Adolphe Thiers. El 24 de març, va ser nomenat delegat per a la guerra (amb Emile-Victor Duval i Paul Antoine Brunel) pel Comitè Central de la Guàrdia Nacional. El 26 de març va ser escollit membre del Consell de la Comuna pel XI districte, forma part del Comitè Executiu i del Comitè de Guerra. el 3 d'abril, és un dels instigadors desastrosa ofensiva dels comunards cap a Versalles. designat inspector de les fortaleses del Marge Esquerre i el Comandant de la 2a brigada activa de la reserva, va lluitar a les barricades durant la Setmana Sagnant. Va ser elegit el 9 de maig al Comitè de Salvació Pública.
Aconseguí fugir a Suïssa i després a Londres. Va ser condemnat a mort in absentia pel 3$^{er}$ Consell de Guerra a l'agost de 1872. De retorn a França després de l'amnistia de 1880 treballà com a químic i va treballar per al diari d'Auguste Blanqui, Ni Dieu ni maître, llavors va fundar L'Homme Libre amb Edouard Vaillant.

## Notes

* ↑ Arxius de París, Estat civil numerat del districte XIX, registre dels decesos de l'any 1888, acta 1791.

## Bibliografia

* Bernard Noël, Dictionnaire de la Commune, Flammarion, collection Champs, 1978
# Émile Ernault

Émile Ernault (Saint-Brieuc, 1852-1938) fou un lingüista bretó, estudiós dels dialectes de Bro Dreger i Bro Gwened. Amb Fañch Vallée fundà el 1908 l'Emglev ar Skrivagnerien (Entesa d'escriptors bretons) per a promoure una grafia unificada per a la llengua bretona,basada en el dialecte de Bro Leon millorant la proposada per Jean-François-Marie Le Gonidec. També fou membre del Gorsedd de Bretanya

## Bibliografia

* Le dialecte vannetais de Sarzeau, a Revue Celtique, tome III 1876-78
* Mots et expressions celtiques dans le gallot des Hauts-Bretons, a Revue Celtique, tome V, 1883
* Dictionnaire étymologique du Breton Moyen, Nantes-Paris, 1887
* Glossaire moyen-breton, Bouillon, Paris, 1895-1896
* Petite Grammaire Bretonne, avec des notions sur l'histoire de la langue et la versification, Prud'homme, Saint Brieuc, 1897
* Étude sur la langue Bretonne. Notes d'étymologie, Saint Brieuc, 1901
* Gwerziou Barz ar Gouet - Poésies bretonnes et françaises, Saint-Brieuc, R. Prud'homme - 1903 - illustrations de Zoé Ernault. Bilingue breton/français
* Dictionnaire breton-français du dialecte de Vannes, 1904, augmentat el 1919 (reeditat per Brud nevez el 1998)
* Le mot "Dieu" en breton, Mâcon, 1906
* L'ancien vers breton, Paris, 1912 (reeditat Brud Nevez el 1991)
* Sketla Segobrani. 3 levr moulet e ti Rene Prud'homme. Saint-Brieuc, 1923, 3 volumes (amb Fañch Vallée, Meven Mordiern, James Bouillé)
* Causeries linguistiques d'un Haut Breton, Presses Bretonnes, Saint-Brieuc, 1929
* Mojennou Brezonek koz ha neve ha troïdigez c'hallek - Fables Bretonnes anciennes et nouvelles avec traduction Française, Saint Brieuc, 1937
* Geriadurik brezonek-gallek, Saint-Brieuc, 1927
* Glossaire cryptologique breton (reeditat i anotat per Gwennole Le Menn, Skol, Saint-Brieuc, 1999)
* Dictionnaire des dictons et proverbes bretons (édité et annoté par Gwennole Le Menn, préface de Lukian Kergoat, Skol, Saint-Brieuc, 2000)
* Articles de linguistique bretonne, editats per Gwennole Le Menn, Skol, Saint-Brieuc, 2001

## Referències

* ↑ Transactions of the Celtic Congress (en anglès). Celtic Congress, 1921, p. 88.
# Èdip i l'Esfinx (Moreau)

Èdip i l'Esfinx és un quadre de pintor Gustave Moreau, realitzat en 1864, que es troba en el Museu Metropolità d'Art de Nova York. Amb aquesta obra, Moreau va rebre el reconeixement de la crítica de la sala de París.

## El tema

Èdip era descendent del rei tebà Laios, que el va abandonar al néixer perquè un oracle va pronosticar que moriria a mans del seu fill. Criat pel rei de Corint a qui va ser lliurat per un pastor que el va trobar a la muntanya Citeró, al créixer va voler saber qui era en realitat, pel que va decidir visitar l'oracle el qual li va dir que estava condemnat pel destí a desposar a la seva mare i matar el seu pare. Èdip no va tornar a Corint per no complir amb el seu destí i es va encaminar a Tebes. A l'entorn de la ciutat de les set portes, la esfinx, monstre que reptava a tot viatger que passava a desxifrar un enigma sota pena de mort a ell no encertar, es va enfrontar a Èdip.
L'heroi tebà desxifraria el famós endevinalla, (Quin és l'ésser que amb una sola vegada té quatre potes, dues potes i tres potes? Èdip va encertar al contestar que l'home és quadrúpede al néixer, bípede en la seva maduresa i camina amb tres potes a l'usar bastó en la seva vellesa) que motivaria al monstre al suïcidi. És un episodi freqüentment representat en l'art, per exemple, en un quadre de Jean Auguste Dominique Ingres, Èdip i l'esfinx del Louvre.

## Descripció de l'obra

En una descripció molt colorista i de temàtica alguna cosa onírica, pròpies del simbolisme, Moreau representa l'heroi tebà amb els seus atributs iconogràfics (el mantell maragda i el bastó a la mà dreta) i a l'esfinx enfilant sobre d'ell. L'esfinx és un monstre amb cos de lleó amb ales i bust i cara de dona. Una bellesa enganyosa, com demostra les restes humanes a peu de la columna on espera l'esfinx el pas de les seves víctimes.
Moreau va dedicar altres quadres a el tema, com L'esfinx derrotada , 1878, al Louvre o L'esfinx victoriosa (1886).
* L'esfinx victoriosa , 1886

## Vegeu també

* Simbolisme
* Endevinalla de l'Esfinx

## Referències

* ↑ «biografiasyvidas.com». [Consulta: 5 juny 2015].
* ↑ Apolodoro d'Atenes, Biblioteca mitològica, III 8. Alianza editorial, 2004. ISBN 84-206 -5.808-1.
* ↑ Mitologia clàssica i iconografia cristiana, pàg. 138. R. Areces, 2010. ISBN 978-84-8004-942-9.
* ↑ Diccionari de Mitologia Clàssica, pág.198. Espasa Calpe, 2004. ISBN 84-670-1536-5.

## Enllaços externs

* la-adivinanza-de-la-esfinge
# Èdip (desambiguació)

«Èdip» té aquests significats:
* Èdip, el personatge mitològic.
* Èdip Rei, és una tragèdia grega escrita per Sòfocles cap al 406 aC
* Èdip (Voltaire), l'obra teatral escrita per Voltaire el 1718.
# World Indoor Soccer League

La World Indoor Soccer League (WISL) fou una competició futbolística indoor disputada per clubs dels Estats Units i Mèxic que estigué activa entre 1998 i 2001.

## Historial

Fonts:
| Temporada | Campió | Marcador / sèries | Segon |
| 1998 | Dallas Sidekicks | 6 a 2 | Sacramento Knights |
| 1999 | Sacramento Knights | 7 a 6 | Dallas Sidekicks |
| 2000 | Monterrey La Raza | 6 a 5 (SO 3-1) | Dallas Sidekicks |
| 2001 | Dallas Sidekicks | 2-1 | San Diego Sockers |

## Equips participants

* Arizona Thunder
* Dallas Sidekicks
* Houston Hotshots
* Monterrey La Raza
* Portland Pythons
* Sacramento Knights
* San Diego Sockers
* St. Louis Steamers
* Utah Freezz

## Referències

* ↑ Cawley, Rusty. «Soccer league to sell naming rights». Dallas Business Journal, 12-05-2000. [Consulta: 26 juliol 2008].
* ↑ «USA - List of League Champions (leaguewise)». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Ángel Luis Pérez Pérez

Ángel Perez (Avilés, 21 de febrer de 1981) és un futbolista asturià, que ocupa la posició de defensa.

## Carrera esportiva

Format al planter del Reial Oviedo, debuta amb els asturians a Segona Divisió a la campanya 01/02, jugant 35 partits. La temporada següent la comença a l'Oviedo, però després marxa al RCD Mallorca, amb qui debuta a primera divisió, en l'únic partit que hi juga.
Recalaria després en el Córdoba CF i el CD Numancia, ambdós a Segona Divisió i en ambdós sent suplent. La seua carrera prossegueix per equips de Segona B i Tercera, com el Palencia, el Marino o el Montañeros.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Argengau

Argengau fou un territori històric d'administració comtal sota la dinastia carolíngia situat a la riba nord-oriental del Bodensee (Llac de Constança) abraçant terres de les actuals Baviera i Baden-Württemberg. Per l'àrea flueix el riu que li dona nom, l'Argen. Les províncies veïnes eren l'Hegau a l'oest, el Linzgau i el Schussengau al nord, l'Illargau a l'est, i el Rheingau i Alpengau al sud. Documents dels segles VIII i IX esmenten algunes localitats de l'Argengau: Tettnang, Langenargen, Laimnau, Apflau i Haslach.
El primer comte conegut a l'Argengau és Ruthard que es considera ancestre de la nissaga dels Güelfs (documentat vers 769). A partir de 783 estava dominat com a comte per Ruadbert, possiblement un besnet del duc dels alamans Gotfrid. El seu nebot Udalric I, cunyat de Carlemany, el va seguir. El 807 es menciona en un document al seu fill Rodbert, i al voltant de 824 a un comte de nom Ruachar, d'origen desconegut. Lluís I el Pietós concedia el comtat al seu cunyat, el güelf Conrad I de Borgonya. El seu fill, Welf II, perdia la confiança de Lluís el Germànic quan amb els seus germans s'enfrontava a Carles II el Calb. Lluís establia després a Udalric III (un descendent d'Udalric I). El seu fill Udalric IV va caure en desgràcia d'Arnulf de Caríntia i perdia el dret comtal al voltant del 890.

## Referències

* Beschreibung des Oberamts Tettnang
# Argemí

«Argemí» té aquests significats:
* Toponímia:
** Ca n'Argemí, habitatge al municipi de Gallifa (Vallès Occidental)
** Ca l'Argemí (Terrassa), edifici d'habitatges al carrer Major al centre de la ciutat de Terrassa
* Biografies:
** Aureli Argemí i Roca (Sabadell, 1936), fundador i president emèrit del Centre Internacional Escarré
** Elena Argemí i Morral (Bigues i Riells, 1959), mestra i alcaldessa de Bigues i Riells (2007 -2009)
** Francesc Argemí i Anglada, jove de Terrassa que fou empresonat al Centre Penitenciari de Can Brians
** Francesc d'Assís Argemí i Casamada (Badalona, 1822-Vinaròs, 1887), músic, compositor i mestre de capella
** Joan Argemí i Fontanet (Sabadell, 1917 - 2009), pediatre i polític sabadellenc
** Jordi Argemí i Vidal (Barcelona, 1936- 2016), activista antifranquista i independentista català
** Josep Argemí i Campreciós (1881 - Esplugues de Llobregat, 1951), batlle d'Esplugues durant el període de la Restauració
** Josep Argemí i Rocabert (Sabadell, 1911 - 1974), futbolista català de la dècada de 1930
** Lluís Argemí i de Martí (1873-1950), advocat i polític tradicionalista, president de la Diputació de Barcelona i vicepresident de la Mancomunitat catalana
** Roser Argemí d'Abadal (Barcelona, 1946), professora, escriptora i col·laboradora del moviment veïnal barceloní
# Astrodoras asterifrons

Astrodoras asterifrons és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (20 °C-25 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Sabaj, M.H. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Doradidae (Thorny catfishes). p. 456-469. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB