OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pollard (Alabama)

Pollard, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 120 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pollard tenia 120 habitants, 48 habitatges, i 33 famílies La densitat de població era de 41,7 habitants/km².
Dels 48 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 29,2% no eren unitats familiars. En el 29,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 22,5% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 20% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones hi havia 106,9 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.875 $ i la renda mediana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.250 $ mentre que les dones 17.813 $. La renda per capita de la població era d'11.410 $. Aproximadament el 22,6% de les famílies i el 26,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pollard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pollard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Pollancre ver

El pollancre ver, pollanc, poll/pollancre negre o àlber negre (Populus nigra) és un arbre caducifoli de la família de les Salicàcies, el qual ha estat cultivat des de l'antiguitat. Actualment creix espontàniament a la major part d'Europa, al nord d'Àfrica i al sud-oest d'Àsia, vivint als boscos de ribera i llocs humits, i també a les terres remogudes, sempre lluny de la sequedat i entre 0 i 1.400 metres d'altitud (rarament fins a 1.600 metres). A prop dels rius conviu amb altres pollancres.
Arriba normalment a fer de 20 a 30 m d'alçada i excepcionalment a 40 m. La seva escorça és d'una color grisa característica i llisa, la qual a poc a poc es va esquerdant. Les seves fulles es poden reconèixer fàcilment, ja que tenen una forma triangular molt clara, oscil·lant entre una forma de diamant a una de triangular de 5-8 cm de llarg i 6-8 cm d'ample i són verdes en la cara i l'anvers. El pollancre és una espècie dioica, és a dir que hi ha peus mascle i peus femella, i en tots els casos les flors es disposen en aments, una agrupació densa de flors allargada i cilíndrica que, en el cas dels pollancres, són molt fàcils de veure al febrer i març, ja que surten abans que brotin les fulles. Les seves llavors són minúscules i tenen uns pèls llargs cotonosos dissenyats expressament perquè la dispersió de les llavors es faci a través del vent, i així arribar el més lluny possible.
Existeixen tres subespècies, tot i que alguns botànics en distingeixen una quarta:
* Populus nigra subsp. nigra.
* Populus nigra subsp. betulifolia (Pursh) W.Wettst.
* Populus nigra subsp. caudina (Ten.) Bugała.
* Populus nigra var. afghanica Aitch. & Hemsl. (sinònim P. nigra var. thevestina)

## Referències

* ↑ «Populus nigra» a EOL. Data consulta: 28 de gener de 2014.
* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbres dels Països Catalans. 3a edició. Barcelona: Pòrtic Natura, 1994, p. 82-83. ISBN 84-7306-390-2.
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya». [Consulta: 6 febrer 2016].
# Pollacra

Una pollacra és un vaixell de vela. Una pollacra del segle xix tenia el buc i l'aparell molt semblant al del bergantí rodó. La diferència estava en els pals. El bergantí en tenia tres de tres peces cadascun, amb cofes i creueres. La pollacra arborava pals tiples de dues peces sense cofes, només amb creueres.
Les pollacres eren vaixells pràcticament exclusius de la Mediterrània.

## Avantatges sobre un bergantí

L'aparell simplificat de la pollacra permetia tripulacions més reduïdes que les dels bergantins, amb prestacions pràcticament idèntiques.

## Vegeu també

* Bergantí
* Bergantí-goleta
* Goleta-pollacra

## Enllaços externs

* Polacras (castellà)
# Plana de les gerres

La plana de les gerres és una zona arqueològica de Laos caracteritzada per l'edificació de grans gerres de pedra entre els anys 1220 i 600 aC. Les gerres cerimonials s'agrupen en conjunts de fins a 400 escultures i al voltant s'hi han trobat tombes de diverses èpoques. Les gerres estan formades per cossos de pedra circulars i una tapadora també de pedra que en protegia l'interior. Les llegendes locals indiquen que s'havien construït per poder emmagatzemar la beguda d'un banquet victoriós d'un rei-heroi mític, Kung Cheung. Durant la Guerra Civil laosiana part de les gerres van ser malmeses pels bombardejos estatunidencs.

## Referències

* ↑ Box, P. 2003, "Safeguarding the Plain of Jars: Megaliths and Unexploded Ordnance in the Lao People’s Democratic Republic". ESRI, Journal of GIS in Archaeology, Volume 1-April 2003.
# Jaciment arqueològic de la Vinya del Catxo

El jaciment arqueològic de Vinya del Catxo es localitza al municipi de Vilafranca del Penedès, a la comarca de l'Alt Penedès, en unes vinyes on s'han trobat restes pertanyents al paleolític inferior, al neolític i al calcolític, interpretats com a tallers de sílex. Les ocupacions del paleolític inferior queden documentades per la presència d'indústria lítica de tipus mosterià.

## Vegeu també

* Llista de jaciments arqueològics de l'Alt Penedès
* Prehistòria a Catalunya
* Viquiprojecte:Arqueopèdia

## Referències

* ↑ «Inventari de Patrimoni Cultural i Immoble». [Consulta: 15 juny 2004].
* ↑ Gràcia, Giral, J «El jaciment prehistòric de Cua de Luerts, Pacs». El 3 del Vuit,, pàg. N 217, P 17.
# Polypedates dorsoviridis

Polypedates dorsoviridis és una espècie d'amfibi que viu al Vietnam.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Ohler, A. & Swan, S. 2004. Polypedates dorsoviridis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.
# Polypedates hecticus

Polypedates hecticus és una espècie d'amfibi que viu a les Filipines.

## Referències

* Diesmos, A., Alcala, A., Brown, R., Afuang, L., Gee, G., Hampson, K., Diesmos, M.L., Mallari, A., Ong, P., Ubaldo, D.& Gutierrez, B. 2004. Polypedates hecticus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.
# Intelligent Systems

Intelligent Systems Co., Ltd. (株式会社インテリジェントシステムズ, Kabushiki-Gaisha Interijento Shisutemuzu) és una desenvolupadora de videojocs interna de Nintendo. Intelligent Systems es forma amb membres eixits del Nintendo R&D1 per a crear la seua pròpia desenvolupadora. Des dels seus inicis, mantenen una estreta relació amb Nintendo, i més exactament amb Gunpei Yokoi, director del R&D1, amb el qual treballen braç a braç en molts dels seus jocs, fent difícil saber quins jocs han estat desenvolupats per Intelligent Systems i quals pel R&D1. Al llarg dels anys, aquesta desenvolupadora ha creat grans franquícies per a la marca Nintendo com poden ser Metroid, Paper Mario, WarioWare, Advance Wars o Fire Emblem. Però no només crea videojocs, sinó que a més al llarg d'aquests anys ha creat diferents eines per a la programació en totes les consoles Nintendo, a més de productes com el Super Game Boy o el Game Boy Player.

## Videojocs

* Metroid (NES)1986
* Famicom Wars (NES)1988
* Alleyway (GB)1989
* Fire Emblem: Ankoku Ryū to Hikari no Tsurugi (NES)1990
* Game Boy Wars (GB)1991
* Metroid II: Return of Samus (GB)1991
* Fire Emblem Gaiden (NES) (1992)
* Kaeru no Tame ni Kane wa Naru (GB) (1992)
* Battle Clash (SNES) (1992)
* Metal Combat: Falcon's Revenge (SNES)1993
* Fire Emblem: Monshō no Nazo (SNES) (1994)
* Super Metroid (SNES) (1994)
* Galactic Pinball (VB) (1995)
* Panel de Pon (SNES) (1995)
* Fire Emblem: Seisen no Keifu (SNES) (1996)
* Tetris Attack (SNES, GB) (1996)
* Game & Watch Gallery 2 (GB)1997
* Super Famicom Wars (SNES)1998
* Fire Emblem: Thracia 776 (SNES)1999
* Pokémon Puzzle League (N64) (2000)
* Pokémon Puzzle Challenge (GBC) (2000)
* Paper Mario (N64) (2000)
* Trade & Battle: Card Hero (GBC) (2000)
* Advance Wars (GBA) (2001)
* Mario Kart: Super Circuit (GBA) (2001)
* Napoleon (GBA) (2001)
* Fire Emblem: Fūin no Tsurugi (GBA) (2002)
* Metroid Fusion (GBA) (2002)
* Advance Wars 2: Black Hole Rising (GBA) (2003)
* Wario Ware, Inc.: Mega Party Game$ (NGC) (2003)
* Fire Emblem (GBA) (2003)
* Game Boy Wars Advance 1+2 (GBA) (2004)
* Paper Mario: The Thousand Year Door (NGC) (2004)
* Wario Ware: Touched! (NDS) (2004)
* Fire Emblem: The Sacred Stones (GBA) (2004)
* Wario Ware Twisted! (GBA) (2004)
* Advance Wars: Dual Strike (NDS) (2005)
* Dr. Mario & Puzzle League (GBA) (2005)
* Fire Emblem: Path of Radiance (NGC) (2005)
* Kanji Sonomama: DS Rakuhiki Jiten (NDS) (2006)
* Wario Ware: Smooth Moves (Wii) (2006)
* Fire Emblem: Akatsuki no Megami (Wii) (2007)
* Planet Puzzle League (NDS) (2007)
* Super Paper Mario (Wii) (2007)
* Advance Wars: Days of Ruin (NDS) (2008)
* Fire Emblem: Shadow Dragon Rises (NDS) (2008)
* Pullblox (N3DS) (2011)
* Paper Mario: Sticker Star (N3DS) (2012)
* Fire Emblem: Awakening (N3DS) (2012)
* Game & Wario (WiiU) (2012)

## Enllaços externs

* Intelligent Systems - Lloc web oficial
# Can Ferrandis

* Per a altres significats, vegeu «Can Ferrandis (Fornells de la Selva)».
Can Ferrandis és un habitatge al municipi de la Garriga (el Vallès Oriental) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Casa unifamiliar entre mitgeres. Consta de planta baixa, pis i golfes. La façana, de pedra, està recoberta amb arrebossat de guix. El portal d'entrada és de pedra amb arc de mig punt adovellat. Les obertures de la planta pis i de la planta on hi ha les golfes són rectangulars i estan encerclades amb marc de pedra. La coberta és a dues vessants.

## Referències

* ↑ «Can Ferrandis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Cap de la Ribera

El Cap de la Ribera és un indret del terme municipal de la Torre de Cabdella, dins del seu terme primigeni, al Pallars Jussà.
Està situat al capdamunt del riu de Filià, on neix aquest riu. És sota -nord-est- de la Serra des Tres Pessons, en el vessant nord del Tossal de les Tres Muntanyes i nord-est del Tossal Llarg.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Premi de Poesia Senyoriu d'Ausiàs March de Beniarjó

El premi de Poesia Senyoriu d'Ausiàs March és un guardó literari de caràcter anual atorgat per l'ajuntament de Beniarjó, a la comarca valenciana de la Safor. La primera edició va ser en l'any 1981, i des d'aleshores s'ha mantingut la convocatòria ininterrompudament.
Tal com indica la denominació, la vila està vinculada a la figura d'Ausiàs March per ser residència i senyoriu de la seua família entre 1376 i 1481. Les obres guanyadores han estat publicades per l'editorial 3i4.

## Llista de les obres premiades

* 2023: Els ulls fecunds, de Ricard Martínez Pinyol
* 2022: Cassette, de Pau i Au
* 2021: Un estany que vessa, de Juma B. Barratxina
* 2020: Zona de desastre, de Jaume Mesquida
* 2019: Celobert, de Rosa Font Massot
* 2018: Pell d’ànima, de Josep Checa i Falgà
* 2017: Intercity, de Yolanda Esteve Giner
* 2016: El tubercle, d'Anna Gual
* 2015: Viatjar descansa, de Carles Mulet
* 2014: Traït, de Pau Vadell i Vallbona
* 2013: Estígia, de Antoni Xumet Rosselló
* 2012: Belleses arbitràries, de Carles Miret Estruch
* 2011: El soroll de la pedra, de Vicent Olaso
* 2010: Carn endins, de Carles Vicent Síscar i Poemes a la intempèrie, de Begonya Pozo
* 2009: Sema, de Jordi Mas
* 2008: La solitud poblada, de Rafael Casanova i El cor del Minotaure, de Christelle Enguix
* 2007: De secreta vida, de Ricard Garcia
* 2006: Claustre, d'Isabel Garcia Canet
* 2005ː Vestigis, d'Antoni Fornés Gomiz
* 2004ː Tríptic d'un carrer, de Pau Sanchis i Ferrer
* 2003ː Deshabitat, de Manuel Garcia Marí
* 2002ː Mata-rates (i altres vicis), d'Elies Barberà
* 2001ː Els ulls de Penèlope, de Jordi Monteagudo
* 2000ː La sang, de Joan-Baptista Campos
* 1999ː Oratori, de Jordi Valls i Pozo
* 1998ː Quadern de bosc, de Víctor Sunyol
* 1997ː Llibre d'hores, de Carmel Navarro
* 1996: Llibre de família, de Miquel Martínez
* 1995: Olis sobre paper, de Susana Rufat
* 1994: Crònica de l'ocupant, de Josep Porcar
* 1993: El setge de l'Albir, de Joan Gregori Albiol
* 1992: Remor alè, de Maria Josep Escrivà
* 1991: Laura, d'Antoni Gómez Giménez
* 1990: Amb el gest de les hores, de Josep Lluís Roig
* 1989ː Trencat pacte de silenci, d'Ignasi Miñana
* 1988ː Blues, de Maria Fullana i Montoro
* 1987ː Flexo, de Teresa Pascual
* 1986ː La casa perduda, d'Isidre Martínez Marzo
* 1985ː Carmí vora els llavis, de Vicent Berenguer
* 1984ː Cants de cada vegada, de Jacint Sala Codony
* 1983ː La ruta de l'heura, de Manuel Pérez Saldanya
* 1982ː Una estança a Alessandria, de Pere Bessó
* 1981ː Mirall de miratges, d'Enric Sòria i Parra

## Referències

* ↑ Llistat d'obres guanyadores 1981-2014 a la pàgina web de l'Ajuntament de Beniarjó

## Enllaços externs

* Web oficial
# James Murie

James Rolfe Murie, nom donat pels anglosaxons a l'antropòleg pawnee Saku:rú ta‘ o «Coming Sun» (Nebraska, 1862-1921), fill d'una skidi i un escocès, va aprendre anglès a l'escola i va fer d'intèrpret. S'instal·là a Oklahoma amb la tribu i es va fer episcopalià. Va fer de mestre i des del 1890 es va interessar pels cerimonials pawnee, de manera que des del 1902 va col·laborar amb l'antropòleg George Dorsey. Tanmateix, va publicar en solitari Pawnee Indian Societies (1914) i Cerimonies of the Pawnee (1921).

## Referències

* ↑ Bales, Rebecca. «Murie, James R.». Encyclopedia of North American Indians. Arxivat de l'original el 2005-12-10. [Consulta: 3 maig 2021].

## Bibliografia

* Parks, Douglas R. «James R. Murie: Pawnee Ethnographer, Pawnee, 1862-1921». A: Margot Liberty. American Indian Intellectuals (en anglès). St. Paul, Minnesota: West Publishing, 1978, p. 75 s.. ISBN 9780829902235.
# Poublanc

Poublanc és un llogaret del municipi de Montfort (Vinalopó Mitjà), al nord del terme, a la partida rural del mateix nom. El caseriu està situat al nord-est de la muntanyeta del Cerro Martínez (385,9m), a la vora de la carretera CV-820, entre les poblacions de Montfort i Agost (Alacantí). Aproximadament a dos quilòmetres al sud de Poublanc, es troba la caseria de l'Estació de Montfort. La seua estratègica situació geogràfica, situat a la carretera cap a Agost, a prop d'esta població, quasi fitant amb el seu terme, ha fet que històricament, els seus habitants parlen en valencià, al contrari que la resta dels pobles i caserius del terme municipal montfortí, que són castellanoparlants.
# President de Trinitat i Tobago

El President de Trinitat i Tobago és el Cap d'Estat de Trinitat i Tobago. El càrrec fou creat en 1976.
| Nom | Inici del govern | Fi del govern |
| Ellis Clarke | 1 d'agost de 1976 | 13 de març de 1987 |
| Michael Jay Williams | 13 de març de 1987 | 19 de març de 1987 |
| Noor Hassanali | 19 de març de 1987 | 19 de març de 1987 |
| Arthur Napoleon Raymond Robinson | 19 de març de 1997 | 19 de març de 2003 |
| George Maxwell Richards | 17 de març de 2003 | actualitat |

## Referències

* ↑ «Trinidad and Tobago». [Consulta: 22 juny 2021].
* ↑ «Countries T». [Consulta: 22 juny 2021].
# Inden

Inden és un municipi del cantó suís del Valais, situat al districte de Leuk.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Primera Nota

Primera Nota fou un grup de música folk que existí entre el 1987 i l'any 2000. Fou la gènesi d'un moviment i un seguit de grups i projectes molt lligats a la creació i gestió del Centre Artesà Tradicionàrius i el seu festival homònim. Publicà 5 treballs discogràfics. Molts dels seus components continuaren el seu projecte a El Pont d'Arcalís.

## Discografia

* 1990 - Primera Nota (Barcelona: TRAM)
* 1990 - Llet i vi (Barcelona: TRAM)
* 1993 - Taüll (Barcelona: TRAM)
* 1995 - Folc! (Barcelona: TRAM)
Amb Urbàlia Rurana
* 1996 - Folk nou (Barcelona: TRAM)

## Referències

* ↑ Riera, Ferran «Jordi Fàbregas: un músic, un gestor, un amic.». Núvol: el digital de cultura, 23-01-2021.
# Preetz

Preetz (pronunciació alemanya:) és una ciutat mitjana del nord d'Alemanya, situada en el districte de Plön a l'estat federat de Slesvig-Holstein i al sud-est de la capital Kiel. També anomenada popularment "ciutat dels sabaters" (en alemany: Schusterstadt) ja que era una indústria molt present a Preetz, la localitat té molts llacs: el Postsee, el Lanker See i al centre un més petit el Kirchsee. El riu Schwentine també passa per Preetz. La seva població superava els 16.000 habitants el 2017.
# President de la Generalitat

«President de la Generalitat» té aquests significats:
* Catalunya: President de la Generalitat de Catalunya
* País Valencià: President de la Generalitat Valenciana
# President de la Cambra de Representants dels Estats Units

El president de la Cambra de Representants dels Estats Units o Portaveu de la Cambra de Representants dels Estats Units (en anglès Speaker of the United States House of Representatives), és el representant—o diputat—que presideix la Cambra Baixa del Congrés dels Estats Units i n'és el portaveu. La presidenta actual és Nancy Pelosi, representant del Partit Demòcrata del primer districte de Califòrnia.
El President de la Cambra de Representants és el segon en línia en la successió presidencial, després del vicepresident i precedeix el president pro tempore del Senat. El President normalment no presideix els debats ans delega aquesta tasca als altres membres del Congrés del mateix partit polític. A més de les tasques normals per a tots els representats membres de la Cambra, el President també té funcions administratives.

## Referències

* ↑ «Nancy Pelosi, la mujer más poderosa de Estados Unidos». La Prensa, 03-01-2019. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2019. [Consulta: 18 abril 2019].
# Can Pinyot

Can Pinyot és una masia a Ginestar (municipi de Sant Gregori, el Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local. Al costat de la casa i conformant l'espai de l'era hi ha el paller de planta quadrangular, parets de maçoneria amb carreus a les cantonades i el pilar central. Es desenvolupa en dos nivells i es troba en bastant bon estat.
El mas pròpiament dit és una construcció de planta rectangular amb un cos adossat en un lateral de la façana principal. Es desenvolupa en planta baixa i pis. La coberta és de teula àrab a dues vessants, amb un ràfec de tres fileres de teula i dues de rajol. Les parets portants són de maçoneria amb carreus a les cantonades i les obertures.
La porta principal presenta els brancals de pedra i la llinda de fusta. Les finestres del primer pis tenen els brancals i les llindes de pedra bisellada i l'ampit motllurat que descansa sobre tres carreus. La part posterior de la casa és més antiga, en planta baixa presenta els sostres amb volta de maçoneria i la resta de la casa són amb cairats de fusta.

## Notes

* 1 2 3 «Can Pinyot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2012].
# Can Piqué

Can Piqué és un edifici del municipi d'Hostalric (Selva) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa situada al nucli urbà, fa cantonada amb el carrer Verge dels Socors i Ensenyança. És de planta quadrada, té planta baixa i pis. Coberta de teulada a dues vessants amb tèula àrab. A la façana principal que dona al carrer Verge dels Socors, té un portal de garatge, amb brancals de pedra i llinda de rajols, formant un arc carpanell molt rebaixat. Al primer pis dues finestres amb brancal de pedra i llinda i ampit de rajols. A la façana lateral, és on actualment està situada la porta principal d'entrada a la casa amb llinda i brancals de pedra i dues finestres amb les mateixes característiques. Tota la façana és realitzada amb maçoneria i arrebossada. És un edifici que fou totalment reformat als anys vuitanta.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Piqué». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 novembre 2014].
# Propergol líquid

Un propergol líquid és un tipus de carburant els components del qual es presenten en forma líquida. Igual que els altres propergols, el propergol líquid és una font d'energia termoquímica que habitualment s'utilitza en determinats vehicles aeris, principalment en avions i coets, com a mitjà de propulsió. A diferència dels propergols sòlids, un cop s'ha iniciat la combustió d'aquest, el procés de reacció termoquímica es pot regular o detenir mitjançant vàlvules de regulació contra els brocs.
Els propergols líquids es classifiquen en:
* Propergols líquids mono-propel·lents. Són els que estan constituïts essencialment per mico-ergols, com ara l'òxid d'etilè (${\ce {C2H4O}}$), o com el nitrometà (${\ce {CH3NO2}}$).
* Propergols líquids bi-propel·lents. Són els que estan constituïts per un oxidant com per exemple l'oxigen líquid, i un combustible com ara l'hidrogen líquid o també conegut com a hidrogen metàl·lic.