OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guiguzi

Wang Xu (xinès tradicional: 王诩, xinès simplificat: 王诩Wade-Giles: Wang Hsu), més conegut pel seu pseudònim Guiguzi (xinès tradicional: 鬼谷子, xinès simplificat: 鬼谷子Wade-Giles: Kuei Ku Tzu), és un filòsof de l'antiga Xina que va viure al període dels Estats Combatents. Va ser el fundador de l'Escola de Diplomàcia de les Cent Escoles de Pensament durant eixe període. D'acord amb la creença popular, Guiguzi era un mestre de polítiques, diplomàcia, estratègia militar i endevinació del futur.
Guiguzi havia nascut en la vall Gui (归谷) en l'actualitat comtat Dengfeng, província de Henan. Com la pronunciació del caràcter xinès de "归" (significat: el retorn) és prou similar a la de "鬼" (significant: fantasma; dimoni), el lloc de naixement de Guiguzi va ser per tant popularment conegut com a "Guigu" (鬼谷; Vall Fantasma o Vall Dimoni).
Els primers registres de Guiguzi es van trobar als Registres del Gran Historiador de l'historiador Sima Qian, on s'afirma que Guiguzi va ser el mestre de diplomàtics famosos, estadistes i estrategs militars, com Su Qin, Zhang Yi, Sun Bin o Pang Juan. Guiguzi hi era afiliat també amb el taoisme i es creia que era un immortal que va viure fa centenars d'anys en el regne humà. Guiguzi també apareix com un personatge no jugable en el RPG d'acció Prince of Qin.
# Guigó IV d'Albon

Guigó IV d'Albon, anomenat Dauphin mort a La Buissière el 1142, va ser comte d'Albon de 1133 a 1142. Era fill de Guigó III d'Albon i de Matilde.
Aquest comte és el primer a portar el sobrenom de Dauphin (Guigo Delphinus), i això des de 1110, O sigui vint-i-tres anys abans de regnar. Els feus del comte d'Albon i del comte de Savoia s'embolicaven i cap frontera no podia ser traçada. Certs feus del comte de Savoia Amadeu III com Ribes, Voiron i Saint-Laurent-du-Pont eren massa prop de Grenoble per no ser jutjats sensibles per Guigó. N'hi va haver prou que Amadeu exercís algunes pressions sobre les terres delfineses limítrofes el 1140 perquè el comte d'Albon aixequés la seu ost i marxés contra el comte de Savoia al Gresivaudan, fins i tot sent el comte savoià cunyat de Guigó, ja que s'havia casat amb la seva germana Mahaud o Mafalda. Guigó va posar setge al castell de Montmélian però fou sorprès per un contraatac del comte de Savoia. Mortalment ferit, fou transportat al castell de La Buissière on va morir 3 dies més tard als braços de la seva esposa.
S'havia casat amb Margarida de Mâcon († 1164), filla d'Esteve, comte palatí de Borgonya, neboda del papa Calixt II, amb la que va tenir tres fills:
* Guigó V d'Albon (1125 † 1162), comte d'Albon, qui utilitzant el malnom del seu pare prendrà el títol de delfí del Vienès.
* Beatriu d'Albon, casada amb Aymar I de Poitiers, comte de Valentinois
* Marquesa d'Albon († 1196), casada vers 1150 amb Guillem VII († 1169), comte d'Alvèrnia, els descendents dels quals prendran el titula de delfí d'Alvèrnia.

## Enllaços externs

* L'atelier des dauphins
* Genealogia
| Precedit per: Guigó III | Comtat d'Albon 1133-1142 | Succeït per: Guigó V |
# Walter Mischel

Walter Mischel (Viena, 22 de febrer de 1930 - Manhattan, 12 de setembre de 2018) fou un psicòleg i professor universitari austríac, especialitzat en la teoria de la personalitat. Establert als Estats Units, exercí de professor a la Universitat Stanford i, a partir del 1983, a la Universitat de Colúmbia.
Un estudi de la Review of General Psychology, publicat l'any 2002, l'assenyalà com el 25è psicòleg més citat del segle xx.
Mischel és famós per un estudi longitudinal (al llarg del temps), el Marshmallow Test, que va mostrar la importància del control dels estímuls i del reforç retardat en l'èxit tant acadèmic com emocional i social. En els anys 1960 i 1970 va posar un núvol a l'abast d'un grup d'infants de quatre anys explicant-los que podien agafar-lo de seguida o esperar uns minuts i agafar-ne dos quan ell tornés. Després de catorze anys de seguiment, Mischel va descobrir que els impulsius i mancats d'autocontrol tenien baixa autoestima i llindars baixos de frustració, mentre que els que havien esperat i controlat millor els desitjos eren persones socialment més competents i amb major èxit acadèmic.

## Referències

* ↑ Haggbloom, Steven J.; et al., Renee; Warnick, Jason E.; Jones, Vinessa K.; Yarbrough, Gary L.; Russell, Tenea M.; Borecky, Chris M.; McGahhey, Reagan; Powell, John L., III «The 100 most eminent psychologists of the 20th century» (en anglès). Review of General Psychology, 6, 2, 2002, pàg. 139–152. DOI: 10.1037/1089-2680.6.2.139.
* ↑ Biblioteca Popular Sarmiento. «Test del malvavisco», 18-09-2013. [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ Cohen, Martin 101 dilemas éticos. Alianza Editorial, 2017, pàg. 352.
# Gymnopis

Gymnopis és un gènere d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae que habita a Amèrica Central, especialment a Guatemala i Panamà.

## Taxonomia

El gènere conté les següents espècies:
* Gymnopis multiplicata Peters, 1874
* Gymnopis syntrema (Cope, 1866)
# Obertura Dunst

L'obertura Dunst o obertura del cavall de dama és una obertura d'escacs en què les blanques comencen la partida amb el moviment:
    1.Cc3
Es tracta d'una obertura poc freqüent, més aviat destinada a sorprendre el contrincant, perquè afebleix el control de les blanques del centre del tauler. També és coneguda com a Obertura Heinrichsen, obertura Bàltica, obertura van Geet, obertura Sleipnir, obertura Kotrč, obertura Meštrović, obertura romanesa, i (en alemany): der Linksspringer.

## Bibliografia

* de Firmian, Nick. Modern Chess Openings (15th edition). Random House Puzzles & Games, 2008. ISBN 978-0-8129-3682-7.
* Dunnington, Angus. Winning Unorthodox Openings. Everyman Chess, 2000. ISBN 978-1-85744-285-4.
* Gallagher, Joe. Beating the Anti-Sicilians. Henry Holt, 1994. ISBN 0-8050-3575-3.
* Harding, T. D.. Irregular Openings. Chess Digest Magazine, 1974.
* Hooper, David; Whyld, Kenneth. The Oxford Companion to Chess. 2a edició. Oxford: Oxford University, 1996. ISBN 0-19-280049-3.
* Kaufman, Larry. The Chess Advantage in Black and White. David McKay, 2004. ISBN 0-8129-3571-3.
* Keilhack, Harald. Knight on the Left: 1.Nc3. Russell Enterprises, 2005. ISBN 1-888690-19-4.
* Myers, Hugh. A Chess Explorer. Myers Opening Bulletin, 2002.
* Palliser, Richard. Beating Unusual Chess Openings. Everyman Chess, 2006. ISBN 1-85744-429-9.
* Schiller, Eric. Unorthodox Chess Openings. Second. Cardoza, 2002, p. 280–81, 471–82. ISBN 1-58042-072-9.
* Wall, Bill. 1. Nc3 Dunst Opening. Chess Enterprises, 2002. ISBN 0-945470-48-7.

## Enllaços externs

* Harding, Tim. «Who Dunst It» (en anglès). ChessCafe.com, 1998.
# Waidhofen an der Ybbs

Waidhofen an der Ybbs és una ciutat d'Àustria d'11.304 habitants (2015), que té l'estatus de ciutat estatutària, situada al sud-oest de l'estat de la Baixa Àustria. Enclavada als estreps de les primeres serralades prealpines, té com a punt més alt el Wetterkogel, de 1115 m, al terme municipal d'Opponitz. El riu Ybbs travesa i divideix la ciutat de Waidhofen.

## Llocs d'interès

Innenstadt: Centre històric, amb nombrosos edificis medievals a l'interior de les antigues muralles. També hi ha diversos patis i porxos gòtics i façanes restaurades d'estil neorenaixentista i neobarroc.
Stadtpfarrkirche: Església parroquial més gran i antiga de Waidhofen construïda entre 1470 i 1510. La portalada de fusta és original de l'època.
Rothschildschloss: Castell originari del segle xii, si bé les parts més antigues que se'n conserven actualment són del 1400 aproximadament. Després de diverses restauracions modernes, l'edifici alberga un museu, un parc, un centre de turisme, i botiga de records.
Stadtturm (Torre de la ciutat): Torre del rellotge, de base quadrada, que ha esdevingut un dels símbols més coneguts de la ciutat. Amb 50 m d'alçada, és visible des dels afores. Va ser construït a la dècada de 1530 arran de l'expulsió de les hordes invasores turques. Una de les cares del rellotge marca sempre la mateixa hora, 3/4 de 12, per commemorar l'hora de la victòria dels ciutadans.
Ybbsturm and Stadttor (Torre d'Ybbs i Portal de la ciutat): Torre i portal qe romanen de les antigues muralles de la ciutat. S'hi troba inscrit en llatí el lema de la ciutat Ferrum chalybsque urbis nutrimenta - "Ferro i acer nodreixen la ciutat".
Mariensäule: Columna barroca i figura de la Mare de Déu, al centre de la ciutat, construït en 1665 com a símbol de la contrareforma.
Schwarzbachviadukt: Pont històric de finals del segle xix que travessa la vall de Schwarzbach (Riera negra). Hi passa el ferrocarril de visa estreta d'Ybbstalbahn (Ferrocarril de la vall d'Ybbs), que antigament anava de Waidhofen a Lunz am See, i actualment fa el servei de travessar la ciutat.
Krautberg: Turó que proporciona una agradable caminada des de la ciutat, identificable per la seva enorme creu blanca. Des d'allà s'ofereix una vista completa del nucli antic de la ciutat.
Wallfahrtskirche Basilika Sonntagberg: Església barroca, construïda entre 1706 i 1732, que constitueix un important centre de pelegrinatge catòlic, situal al nord de Waidhofen.

## Enllaços externs

* Waidhoffen (en alemany)
# Waialua

Waialua és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2000 tenia 3.761 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Waialua tenia 3.761 habitants, 1.128 habitatges, i 882 famílies La densitat de població era de 1161,24 habitants per km².
Dels 1.128 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,4% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 21,8% no eren unitats familiars. En el 17,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 23,0% de 45 a 64 i un 18,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39,2 anys. Per cada 100 dones hi havia 104,29 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,34 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.763 $ i la renda mediana per família de 51.801 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.607 $ mentre que les dones 23.716 $. La renda per capita de la població era de 17.220 $. Aproximadament el 8,9% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Waialua». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Waialua». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Ogre (Letònia)

Ogre ( pronunciació (?·pàg.); alemany: Frauenburg) és un poble i principal població del municipi d'Ogre a Letònia. Està situat a 35 km de Riga, a la confluència entre els rius Daugava i Ogre. Va obtenir els drets de ciutat el 1928. La localitat es compon de tres parts:
* Jaunogre (que significa "Nou Ogre")
* Ogre (el centre de la ciutat)
* Pārogre q(ue significa "a l'altre costat de l'Ogre [el riu]", encara que no tota la regió està a l'altre costat del riu)
El nom d'Ogre ve del riu Ogre. El poble d'Ogre va ser esmentat per primera vegada en 1206, anomenat Oger en alemany. En 1861, quan la línia de ferrocarril entre Riga i Daugavpils va ser construïda, els residents de Riga van començar a construir cases d'estiueig aquí. En 1862 Ogre es va convertir en un centre de salut.

## Agermanaments

Ogre està agermanada amb:
* Hengelo, Països Baixos

## Referències

* Alvre, Paul Eesti ja liivi keeleaines Henriku Liivimaa kroonikas (III) (Keel ja Kirjandus, 1985)

## Vegeu també

* Localitats de Letònia

## Enllaços externs

* «pàgina web oficial» (en letó, anglès (i altres)). Arxivat de l'original el 2020-03-20. [Consulta: 28 gener 2015].
# Ogonkí (Sakhalín)

* Per a altres significats, vegeu «Ogonkí».
Ogonkí (en rus: Огоньки) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2013 tenia 454 habitants. Pertany al districte d'Aniva.

## Referències

* ↑ Большая Российская энциклопедия: В 30 т. / Председатель науч.-ред. совета Ю. С. Осипов. Отв. ред С. Л. Кравец. Т. 1. А — Анкетирование. — М.: Большая Российская энциклопедия, 2005. — 766 с.: ил.: карт.
# Nouvoitou

Nouvoitou (en bretó Neveztell) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 2.965 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.081 | 1.125 | 1.157 | 1.615 | 2.348 | 2.556 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1959-1968 | Joseph Roinson |
| 1977-1989 | Henri Verger |
| 1989-2008 | Daniel Ostoréro |
| 2008- | Jean-Marc Legagneur |
# Hagens Berman-Supermint

El Hagens Berman-Supermint (codi UCI: HBS) és un equip ciclista femení estatunidenc. Creat al 2016, té categoria UCI Women's Team. És el successor de l'antic BMW-Happy Tooth Dental.

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2016 | 32è | Ievhènia Vissotska (134a) |
| 2017 | 30è | Lizzie Williams (100a) |
A partir del 2016, l'UCI Women's WorldTour va substituir la Copa del món
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2016 | 23è | Ievhènia Vissotska (101a) |
| 2017 | 28è | Lizzie Williams (103a) |

## Composició de l'equip

2016 :
2017 :

## Referències

* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Web oficial
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Olimp (metge)

Olimp (en llatí Olympus, en grec antic Ολυμπος) era un metge grec. Va ser el metge que ordinàriament atenia a la reina Cleòpatra d'Egipte i el que la va ajudar en el seu suïcidi l'any 30 aC. Un temps després va publicar un relat de la mort de la reina, que menciona Plutarc.

## Referències

* ↑ W.A.G., Olympus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 25
# Zhao Fan (cal·lígraf)

* Per altres persones anomenades igual, vegeu Zhao Fan.
Zhao Fan (en xinès tradicional: 趙藩; en xinès simplificat: 赵藩; en pinyin: Zhào Fān), va ser un cal·lígraf xinès de la minoria ètnica dels Bai. Va nàixer a Jianchuan en el 1851 i va morir a Kunming en el 1927.

## Obres

* La cal·ligrafia de les dues línies paral·leles de Daguanlou, Kunming.
* La composició i la cal·ligrafia en paral·lel al temple de Wuhou a Chengdu.

## Referències

* ↑ «赵藩». Arxivat de l'original el 2023-04-16. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «赵藩墓前忆赵藩，大理日报，2012年8月25日». Arxivat de l'original el 2015年1月21日. [Consulta: 2012年12月13日].
# Novonikolàievskoie

Novonikolàievskoie (en rus: Новониколаевское) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 109 habitants. Pertany al districte municipal de Mélenki.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Novonikólskoie (Volgograd)

* Per a altres significats, vegeu «Novonikólskoie».
Novonikólskoie (en rus: Новоникольское) és un poble de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 1.840 habitants.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Zona activa

La zona activa és la regió de l'enzim a la que s'uneix el substrat bioquímic per a ser catalitzat o experimentar una altra reacció química.
La majoria dels enzims són proteïnes però també hi ha enzims d'ARN que s'anomenen ribozims. La zona activa d'un enzim es troba generalment en una butxaca que està revestida per residus d'aminoàcids (o nucleòtids en els ribozims) que participen en el reconeixement del substrat. Els residus que participen directament en el mecanisme de reacció catalítica es denominen residus de la zona activa. La reacció específica que un enzim controla depèn d'una àrea de la seva estructura terciària. Aquesta àrea s'anomena zona activa i en ella ocorren les activitats amb altres molècules. Per aquest motiu la zona activa pot sostenir només certes molècules.
Les molècules del substrat bioquímic s'uneixen a la zona activa on es produeix la catàlisi. L'estructura tridimensional de la zona activa és la que determina l'especificitat dels enzims. En la zona activa només pot entrar un determinat substrat (ni tan sols els seus isòmers). L'acoblament és de tal manera que E. Fisher (1894) enuncià: "el substrat s'adapta al centre actiu o catalític d'un enzim com una clau a un pany".

## Mecanisme d'enllaç

Hi ha dos models proposats per explicar com els enzims treballen: el model de clau i pany i el model d'ajust induït. El de la clau i pany assumeix que la clau de la zona activa és un complement perfecte per a un substrat específic i que una vegada que el substrat s'uneix a l'enzim cap modificació és necessària.
El model d'ajust induït és un desenvolupament del model del de la clau i pany i assumeix que una zona activa és més flexible i que la presència de determinats residus (aminoàcids) en la zona activa animarà l'enzim per localitzar el substrat correcte.

## Química

La zona activa modifica el mecanisme de reacció per tal de canviar l'energia d'activació de la reacció. El producte és generalment inestable en la zona activa a causa d'impediments estèrics que forcen que sigui posat en llibertat i retornar l'enzim al seu estat inicial sense enllaçar.

## Referències

* ↑ IUPAC. Compendium of Chemical Terminology, 2nd ed. (the "Gold Book"). Compiled by A. D. McNaught and A. Wilkinson. Blackwell Scientific Publications, Oxford (1997). XML on-line corrected version: http://goldbook.iupac.org (2006-) created by M. Nic, J. Jirat, B. Kosata; updates compiled by A. Jenkins. ISBN 0-9678550-9-8. doi:10.1351/goldbook.
# Hans-Rüdi Märki

Hans-Rüdi Märki (Leuggern, Zurzach, Argòvia, 18 de juny de 1960) va ser un ciclista suís, que fou professional entre 1987 i 1992. Va combinar la carretera amb el ciclisme en pista. Va participar en els Jocs Olímpics de 1984 a Los Angeles.

## Palmarès en ruta
### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1989. 122è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1990. Abandona (19a etapa)

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa 1 a cyclebase.nl
* Fitxa 2 a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Hans-Rudolf Merz

Hans-Rudolf Merz (Herisau, 10 de novembre de 1942) és un polític suís del Partit Radical Democràtic de Suïssa i membre del Consell Federal Suís (des del 2004). És el cap del Departament Federal de Finances (el ministeri de finances suís) i President de la Confederació Helvètica el 2009.
# Occoquan

Occoquan és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 759 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Occoquan tenia 759 habitants, 418 habitatges, i 186 famílies. La densitat de població era de 1.831,6 habitants per km².
Dels 418 habitatges en un 11,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,6% hi vivien parelles casades, en un 6,2% dones solteres, i en un 55,3% no eren unitats familiars. En el 45,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11,1% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 36,2% entre 25 i 44, un 33,6% de 45 a 60 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.750 $ i la renda mediana per família de 77.420 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.938 $ mentre que les dones 30.833 $. La renda per capita de la població era de 33.007 $. Cap de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Occoquan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Occoquan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Xenichthys

Xenichthys és un gènere de peixos pertanyent a la família dels hemúlids.

## Descripció

* Cos allargat i comprimit.
* Cap comprimit i cònic.
* Ulls grossos.
* Boca curta i obliqua.
* Mandíbula inferior sortint.
* Dents petites.
* Aleta caudal lleugerament bifurcada.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de les aigües tropicals i subtropicals del Pacífic oriental.

## Taxonomia

* Xenichthys agassizii (Steindachner, 1876)
* Xenichthys rupestris (Hildebrand, 1946)
* Xenichthys xanti (Gill, 1863)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Steindachner, F., 1876. Ichthyologische Beiträge (III). Bemerkungen über Serranus nebulifer und Serranus clathratus sp. Gird. Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 72 (1. Abth.): 29-96, Pls. 1-8.
* ↑ Hildebrand, S. F., 1946. A descriptive catalog of the shore fishes of Peru. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 189: i-xi + 1-530.
* ↑ Gill, T. N., 1863. Catalogue of the fishes of Lower California, in the Smithsonian Institution, collected by Mr. J. Xantus. Part IV. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 15: 80-88.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Béarez, P., 1996. Lista de los Peces Marinos del Ecuador Continental. Revista de Biología Tropical, 44:731-741.
* López, M. I. i Bussing, W. A., 1982. Lista provisional de los peces marinos de la Costa Rica. Revista de Biología Tropical, 30(1):5-26.
* Van der Heiden, A. M. i Findley, L. T., 1988. Lista de los peces marinos del sur de Sinaloa, México. Anales del Centro de Ciencias del Mar y Limnología de la Universidad Autónoma Nacional de México, 15:209-224.