OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frontera entre Polònia i Belarús

La frontera entre Polònia i Belarús és la frontera estatal la República de Polònia (membre de la Unió Europea) i la República de Belarús (Comunitat d'Estats Independents) Té una longitud total de 398.6 km (247.7 mi), 418 km (260 mi) o 416 km (258 mi) (les fonts varien). Comença al trifini amb Lituània al nord i s'estén fins al trifini amb Ucraïna, al sud. També és part de la frontera de la UE amb Belarús

## Història

Després de la invasió de Polònia per tropes soviètiques al setembre de 1939 l'àrea de Belarús Occidental va ser annexada a la República Socialista Soviètica de Belarús. Es van crear cinc noves Voblasts: Baranavichy, Belostokas, Brest, Pinsk i Vialejka. Segons l'acord fronterer entre Polònia i l'URSS del 16 d'agost 1945 17 districtes del voblast de Belastok de l'RSSB inclosa la ciutat de Białystok i 3 districtes del voblast de Brest, o hi vivia un nombre important de polonesos, es van transferir a Polònia.
En 1946, durant el refinament de la frontera estatal entre al voltant de l'URSS i Polònia, les viles de Klimówka, Minkowce, Nomikos, Taki, Tołcze, Szymaki del districte de Hrodna i els pobles de Todorkowce i Chworosciany del districte de Sapotskin van ser transferits a la República Popular de Polònia. Des de llavors no hi ha hagut canvis a la frontera entre Polònia i Belarús.
Els rius fronterers (de nord a sud) són Czarna Hancza, Wolkuszanka, Swislocz, Narew i Buh Occidental.

## Passos fronterers

| # | Nom | Tipus de transició |
| 1 | Brest - Terespol | ferrocarril |
| 2 | Hrodna - Kuźnica Białostocka | ferrocarril |
| 3 | Wysokie Litewskie - Czeremcha | ferrocarril |
| 4 | Swislocz - Siemianówka | ferrocarril |
| 5 | Berestovica - Bobrovniki | carretera |
| 6 | Brest - Terespol | carretera |
| 7 | Bruzgi - Kuźnica Białostocka | carretera |
| 8 | Damachava - Sławatycze | carretera |
| 9 | Kazlovichy - Kukuryki | carretera |
| 10 | Peschatka - Połowce | carretera |
| 11 | Haurylin - Meykshany | punt de pas simplificat |
| 12 | Liasnaia - Rudavka | punt de pas simplificat |
| 13 | Perarou - Białowieża | punt de pas simplificat |

## Referències

* ↑ «Belarús». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ «Государственный пограничный комитет Республики Беларусь». Arxivat de l'original el 2016-06-30. [Consulta: 4 agost 2018].
* ↑ «WARUNKI NATURALNE I OCHRONA ŚRODOWISKA (ENVIRONMENT AND ENVIRONMENTAL PROTECTION)». A: MAŁY ROCZNIK STATYSTYCZNY POLSKI 2013 (CONCISE STATISTICAL YEARBOOK OF POLAND 2013) (en polish, english). GŁÓWNY URZĄD STATYSTYCZNY, 2013, p. 26.
* ↑ (polonès) Informacje o Polsce - informacje ogólne Arxivat 2009-06-25 a Wayback Machine.. Page gives Polish PWN Encyklopedia as reference.
* ↑ Poland and the USSR: Umowa graniczna pomiędzy Polską a ZSRR z 16 sierpnia 1945 roku on Wikisource
* ↑ pg 65 – Grzegorz Rąkowski. Ziemia lwowska (en polish). Opublikowana przez Oficyna Wydawnicza "Rewasz", 2007, p. 577. ISBN 83-89188-66-X.
# Sind (província del califat)

Sind fou conquerida pels àrabs el 712 i va formar una província del califat omeia regida per emirs. La llista d'emirs que segueix està subjecte a revisió:
* Muhàmmad ibn al-Qàssim 712-715 (+ vers 720)
* Habib ibn al-Muhàl·lab 715-720
* Amr ibn Múslim al-Bahilí 720- ?
* Bilal ibn Ahwaz ? -724
* Al-Junayd ibn Abd-ar-Rahman al-Murrí vers 724-729
* Tamim ibn Zayd al-Atbí 729-?
* Al-Hàkam ibn Awana al-Kalbí vers 732
* Amr ibn Muhàmmad ibn al-Qàssim vers 737
* Yazid ibn Arrar
* Al-Mansur ibn Jamhur al-Kalbí vers 750
* Hixam ibn Amr at-Taghlibí vers 754-?
* Mussa al-Barmakí
* Rawh ibn Hàtim al-Muhal·labí 776-783
* Bistam ibn Amr at-Taghlibí 783-785 ?
* Úmar ibn Mussa
* Dàwud ibn Yazid ibn Hàtim al-Muhal·labí 800-821
* Bixr ibn Dàwud 821-831
* Ghassan ibn Abbad 831-832?
* Mussa ibn Yahya ibn Khalid 832?-836
* Imran ibn Mussa 836-837
* Al-Afxín Khaydhar vers 837-838

## Referències

* Llista parcial de governadors Arxivat 2009-07-14 a Wayback Machine.
# Chazelles (Jura)

Chazelles és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 110 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chazelles era de 110 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 58 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 14 eren segones residències i 1 estava desocupat. 57 eren cases i 1 era un apartament. Dels 43 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 43 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 30 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chazelles el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 12 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 66 persones, 48 eren actives i 18 eren inactives. De les 48 persones actives 46 estaven ocupades (26 homes i 20 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 18 persones inactives 5 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Chazelles hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chazelles a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chazelles a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Saint-Denis-des-Coudrais

Saint-Denis-des-Coudrais és un municipi francès situat al departament del Sarthe i a la regió de País del Loira. L'any 2007 tenia 118 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Denis-des-Coudrais era de 118 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 69 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 12 eren segones residències i 9 estaven desocupats. Tots els 66 habitatges eren cases. Dels 48 habitatges principals, 41 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 6 en tenien tres, 16 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 42 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Denis-des-Coudrais el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 8 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 86 persones, 63 eren actives i 23 eren inactives. De les 63 persones actives 62 estaven ocupades (37 homes i 25 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 23 persones inactives 8 estaven jubilades, 11 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Saint-Denis-des-Coudrais hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 171 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Denis-des-Coudrais a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Denis-des-Coudrais a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Municipi de Gotland

El municipi de Gotland (en suec: Gotlands kommun) és un municipi del comtat de Gotland, Suècia, a l'illa de Gotland. La seu se'n troba a la ciutat de Visby.
El municipi de Gotland es formà durant la reforma municipal del 1971 amb la fusió de la ciutat de Visby, Slite Köping i els municipis de Dalhem, Fårösund, Havdhem, Hemse, Hoburg, Klintehamn, Ljugarn, Lärbro, Romakloster, Stenkumla, Stånga i Tingstäde. Des del 2011 el municipi ha estat cobert per una llei, 2010: 630, sobre la responsabilitat del desenvolupament de certes províncies que dona al municipi la responsabilitat dels «esforços per crear un creixement i desenvolupament regional sostenible». És per això que el municipi va canviar el nom a regió de Gotland (Region Gotland).

## Localitats

Hi ha 18 àrees urbanes (tätort) al municipi:
| # | Tätort | Població |
| 1 | Visby | 24 272 |
| 2 | Vibble | 1797 |
| 3 | Hemse | 1684 |
| 4 | Klintehamn | 1545 |
| 5 | Romakloster | 1194 |
| 6 | Slite | 1019 |
| 7 | Fårösund | 922 |
| 8 | Tofta | 678 |
| 9 | Norra Visby | 652 |
| 10 | Slite norra | 523 |
| 11 | Västerhejde | 456 |
| 12 | Lärbro | 424 |
| 13 | Brissund i Själsö | 421 |
| 14 | Burgsvik | 350 |
| 15 | Stånga | 330 |
| 16 | Väskinde | 329 |
| 17 | Havdhem | 265 |
| 18 | Tingstäde | 246 |

## Ciutats agermanades

Gotland s'ha agermanat o té un tractat de cooperació amb:
| Kragerø, Noruega Mariehamn/Åland, Finlàndia Valkeakoski, Finlàndia Lübeck, Alemanya Rodes, Grècia | Soest, Alemanya Tukums, Letònia Samsø, Dinamarca Saaremaa, Estònia Gammalsvenskby, Ucraïna |

## Referències

* ↑ Andersson, Per. Sveriges kommunindelning 1863-1993 (en suec). Bokförlaget Draking, 1993. ISBN 918778405X. OCLC 33359784.
* ↑ «Lag (2010:630)» (en suec). Karnov Open. Arxivat de l'original el 2019-10-01. [Consulta: l'1 octubre 2019].
* ↑ «Om Region Gotland» (en suec). Region Gotland. Arxivat de l'original el 30 de juny de 2017. [Consulta: 1r octubre 2019].
* ↑ «Folkmängd och landareal i tätorter, per tätort. Vart femte år 1960 - 2018». Statistiska Centralbyrån. Arxivat de l'original el 13 de juny de 2017. [Consulta: 8 setembre 2019].
* ↑ «Vänorter» (en suec). Municipio de Gotland. Arxivat de l'original el 2019-10-01. [Consulta: 21 agost 2019].
# Rsync

rsync és una aplicació informàtica i un protocol de comunicació per sistemes estil Unix, tot i que existeixen versions per als sistemes Windows i Mac OS X, que sincronitza fitxers i directoris des d'una ubicació cap a una altra tot minimitzant la transferència de dades fent servir el delta encoding quan cal. Una propietat important de rsync que no es troba a la majoria de programes/protocols similars, és que la rèplica es fa amb només una connexió en cada sentit, facilitant-ne l'ús darrere dels tallafocs. L'rsync també permet fer còpia de fitxers i directoris fent servir compressió o recursivitat.

## Referències

* ↑ «die.net rsync(1) - Linux man page» (en anglès). die.net. [Consulta: 2 desembre 2022].
* ↑ «How Rsync Works - A Practical Overview» (en anglès). samba.org. [Consulta: 2 desembre 2022].
# XXVII edició dels Premis Ariel

La XXVII edició dels Premis Ariel, organitzada per l'Acadèmia Mexicana d'Arts i Ciències Cinematogràfiques (AMACC), es va celebrar el 1985 a Ciutat de Mèxic per celebrar el millor del cinema durant l'any anterior. Durant la cerimònia, l'AMACC va lliurar el premi Ariel a 17 categories en honor de les pel·lícules estrenades el 1984.

## Premis i nominacions

Nota: Els guanyadors estan llistats primer i destacats en negreta. ⭐
| Millor pel·lícula Frida, naturaleza viva ⭐ De veras me atrapaste Vidas errantes | Millor direcció Paul Leduc – Frida, naturaleza viva ⭐ Gerardo Pardo – De veras me atrapaste Juan Antonio de la Riva – Vidas errantes |
| Millor actor José Carlos Ruiz – Vidas errantes ⭐ Rafael Sánchez Navarro – El otro Ignacio Guadalupe – Vidas errantes | Millor actriu Ofelia Medina – Frida, naturaleza viva ⭐ Lucy Reina – De veras me atrapaste Alma Muriel – Luna de miel y de sangre |
| Millor coactuació masculina Miguel Manzano – Las glorias del gran Púas ⭐ Max Kerlow – Frida, naturaleza viva Juan Ángel Martínez – Luna de miel y de sangre | Millor coactuació femenina Margarita Sanz – Frida, naturaleza viva ⭐ Eugenia D'Silva – Vidas errantes Josefina González – Vidas errantes |
| Millor argument original Juan Antonio de la Riva – Vidas errantes ⭐ José Joaquín Blanco, Paul Leduc – Frida, naturaleza viva Olivia Michel – Mexicano ¡Tú puedes! | Millor guió adaptat José Joaquín Blanco, Paul Leduc – Frida, naturaleza viva ⭐ Jaime Humberto Hermosillo – Doña Herlinda y su hijo Olivia Michel – Mexicano ¡Tú puedes! |
| Millor fotografia Ángel Goded – Frida, naturaleza viva ⭐ Alberto Arellanos – Luna de miel y sangre Leoncio Villarias – Vidas errantes | Millor edició Rafael Castanedo – Frida, naturaleza viva ⭐ Joaquin Ceballos – La caza del rojo Federico Landeros – Luna de miel y sangre |
| Millor escenografia No atorgat | Millor banda sonora Chucho Zarzosa – El otro Manchuria – De veras me atrapaste Flught – Luna de miel y sangre |
| Millor ambientació Alejandro Luna – Frida, naturaleza viva ⭐ Georgina Soni – El otro Josefina González de la Riva – Vidas errantes | Millor opera prima Juan Antonio de la Riva – Vidas errantes ⭐ Humberto Martínez Mijares – Fuga indomable Luis López Antúnez – Luna de miel y sangre |
| Millor curtmetratge Luis Estrada – La divina Lola ⭐ Miguel Mora – Fragmento Mitl Valdez – Tras el horizonte | Millor curtmetratge documental Salvador Díaz – Juchitán (Lugar de las flores) ⭐ Juan Guerrero – Fonqui Pedro Reygadas, Trinidad Langarica, Armando Lazo – La quimera del oro negro |
| Millor curtmetratge educatiu Rafael Castanedo– Don Hermenegildo y Joaquina ⭐ Miguel Campos – Compendio cinematográfico Enrique Trigo – Álbum de familia | Medalla Salvador Toscano Juan Bustillo Oro ⭐ |

## Referències

* ↑ «Premios Ariel - Histórico de nominados y ganadores» (en castellà-mx). [Consulta: 27 juny 2019].

## Enllaços externs

* XXVII Premis Ariel a Filmaffinity
# Cielo grande

Cielo grande és una sèrie de televisió juvenil musical de drama i romanç Argentina creada per Jorge Edelstein i produïda per Non Stop Studios en col·laboració amb Netflix Latin America. Està dirigida per Mauro Scandolari i escrita per Celeste Lambert, Paula Velayos i Clara Charrúa. La primera temporada va ser llançada el dia 16 de febrer de 2022 per Netflix. La segona temporada ja va ser confirmada i està en producció.
L'elenc principal de la sèrie està conformat per Pilar Pascual, Abril Di Yorio, Víctor Varona, Guido Messina, Francisco Bass, Giulia Guerrini, Thaís Rippel, Luan Brum, Fernando Monzo, Juan Monzo, Agustín Pardella, Mariel Percossi, Byron Barbieri, Martín Tecchi y Débora Nishimoto.

## Sinopsi

Un grup d'adolescents treballa per salvar un vell hotel anomenat Cielo grande especialitzat en esports aquàtics i perdut al mig del delta argentí, on els amics reviuran records de la infància, descobriran secrets familiars, establiran noves amistats i naixeran diferents romanços.

## Elenc
### Elenc principal

* Pilar Pascual com a Stefania «Steffi» Navarro.
* Abril Di Yorio com a Luz Aguilar.
* Víctor Varona com a Antonio «Tony».
* Guido Messina com a Julián.
* Francisco Bass com a Ron Navarro Lavalle.
* Giulia Guerrini com a Natasha Rossi.
* Thaís Rippel com a Natalia «Naty».
* Luan Brum com a Carlos «Charlie» Santos.
* Fernando Monzo como Él mismo.
* Juan Monzo como Él mismo.
* Agustín Pardella com a Noda.
* Mariel Percossi com a Matrix.
* Byron Barbieri com a Ian Navarro.
* Martín Tecchi com a Augusto Montero.
* Débora Nishimoto com a Irene.

### Elenc secundari

* Jimena La Torre com a Cynthia Aguilar.
* Juana Masse com a Luz (nena).
* Benjamín Otero com a Julián (nena).
* Juan Salinas com a Ron Navarro (adolescent).
* Camila Geringer com a Cynthia Aguilar (adolescent).
* Denise Cotton com a Doctora Visero.

## Banda sonora

* Cielo grande (2022).

## Referències

* ↑ “Cielo Grande”: con un video, Netflix presentó su nueva serie Argentina. La Voz, 2022 [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ El elenco de la serie “Cielo grande” confirmó la fecha de estreno en Netflix. Infobae, 2022 [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ Cielo Grande, la nueva serie argentina de Netflix, ya tiene fecha de estreno. Pronto [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ Netflix confirmó la segunda temporada de Cielo Grande antes del estreno de la primera. Spoiler Bola VIP [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ Netflix CONFIRMA la llegada de la serie 'Cielo Grande': una nueva producción musical ¡de la que ya todos hablan!. Glamour, 2021 [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ Cielo Grande: Netflix presentó su nueva serie argentina. Cronica, 2022 [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ Netflix: "Ahora", es el primer single del soundtrack de "Cielo Grande". Argentina: 102.7, 2022 [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ Cielo Grande presentó su álbum oficial junto al estreno de la serie. Billboard, 2022 [Consulta: 4 març 2022].
# Circaea

Circaea és un gènere de plantes amb flors de la família onagràcia. Conté de 7 a 10 espècies pròpies sobretot de les regions temperades humides del reialme holàrtic. Dues espècies tenen una distribució àmplia:Circaea lutetiana i Circaea alpina que són lés úniques que es troben com autòctones als Països Catalans. També hi ha plantes híbrides d'aquestes dues espècies.
El gènere rep el nom pel personatge mitològic de Circe que se suposa que havia utilitzat plantes pels seus encanteris.

## Espècies

* Circaea alpina
** Circaea alpina subsp. alpina
** Circaea alpina subsp. angustifolia
** Circaea alpina subsp. caulescens
** Circaea alpina subsp. imaicola
** Circaea alpina subsp. micrantha
** Circaea alpina subsp. pacifica
* Circaea canadensis (syn. C. lutetiana subsp. canadensis)
* Circaea cordata
* Circaea erubescens
* Circaea glabrescens
* Circaea lutetiana (Circea comuna)
* Circaea mollis
* Circaea quadrisulcata (syn. C. canadensis subsp. quadrisulcata)
* Circaea repens
# Circ mediàtic

Un circ mediàtic és una metàfora col·loquial utilitzada per descriure un esdeveniment amb una cobertura mediàtica que es percep com excesiva o desproporcionada en relació a la importància dels fets explicats. Aquest pot incloure un nombre excessiu de periodistes en el lloc dels fets, una gran quantitat de notícies publicades o retransmeses i una gran promoció o propaganda. El terme va ser creat com una crítica als mitjans de comunicació, i és emprada generalment de forma negativa, comparant-los metafòricament amb un circ. Ús del terme en aquest sentit es va fer comú en la dècada de 1970. Octuvre i diverses plataformes periodístiques pretenen fer front a aquest recurs sensacionalista.

## Referències

* ↑ «Octuvre.cat». [Consulta: 14 gener 2020].

## Vegeu també

* Telebrossa
* Sensacionalisme
# Yūrei

Els yūrei són els fantasmes de la mitologia japonesa, esperits que no poden descansar en pau després de la mort i s'apareixen entre els vius. La causa d'aquest malestar pot ser múltiple: una mort violenta, un desig de revenja o un odi molt poderós o la manca de rituals adequats en el funeral del difunt. És doncs la ràbia el que transforma una ànima en un yūrei, el qual assetja les persones properes al mort fins que assoleix la pau amb els rituals adequats o amb la resolució del conflicte pendent. Es dona la circumstància que l'esperit és més poderós com pitjor va ser tractada la persona en vida. Es considera que els yūrei són un tipus de yōkai, el terme genèric per a esperits i aparicions.
S'apareixen vestits de color blanc, que és el color del dol en la cultura japonesa i sovint amb un hitaikakushi al front. Tenen un aspecte físic similar al de la persona quan vivia, sols que amb membres més flonjos i uns moviments ondulants, com si el cos estigués flotant enmig de l'aire. Es poden veure focs follets com advertiment de la seva arribada. Usualment apareixen entre les dues i les tres de la matinada, una hora màgica, al lloc on van morir o al costat de la persona amb qui tenen un compte pendent. Igualment poden aparèixer-se a persones estimades, per recordar-los que han de complir certs deures per fer que l'ànima reposi en pau. Col·locant ofuda (escrits beneïts) a les portes de les cases poden impedir que l'esperit hi entri però restarà al seu voltant esperant que surtin les seves víctimes.
Hi ha diversos tipus d'esperits. Els onryō, que busquen venjança, són els més poderosos, causen mal a les seves víctimes i de vegades no se les pot fer desaparèixer només assassinant el seu agressor, sinó que necessiten rituals budistes durant força temps per apaivagar-los. Acostumen a ser representats sense cames i emetent sorolls esfereïdors. Els ubume són els esperits de mares que han mort en el part o deixant enrere fills molt petits. Poden seguir els infants per mirar que estiguin ben cuidats i desaparèixer quan s'asseguren que algú els fa de mare. A vegades, tanmateix, es queden durant generacions en indrets especials com boscos o cruïlles de camins i s'apareixen demanant que la víctima aguanti el seu fill en braços. Quan aquesta accedeix, el suposat nadó comença a pesar més i més fins que es revela una gran roca amb poders màgics. Els funayūrei només apareixen al mar i fan naufragar vaixells. Solen ser esperits de mariners morts que no han trobat repòs car el seu cos està sota l'aigua. Per acabar hi ha uns yūrei que encarnen esperits de dones que han estat maltractades pels seus esposos o amants i que retornen per venjar-se dels homes, amb qui poden mantenir relacions sexuals. Aquesta tradició d'esperits malèfics femenins que copulen i assassinen homes o els corrompen té una clar paral·lelisme amb els súcubes d'altres cultures.

## Referències

* ↑ Iwasaka, Michiko and Toelken, Barre. Ghosts and the Japanese: Cultural Experiences in Japanese Death Legends, Utah State University Press, 1994. ISBN 0-87421-179-4
# Cleòpatra V

Cleòpatra V és el nom dels següents personatges:
* Cleòpatra V (mare de Cleòpatra VII)
* Cleòpatra V Selene
# Rosto

El rosto o salçalı biftek (bistec amb salsa) és un plat de carn vermella de la cuina turca. La carn passa per la graella, o es fregeix a la paella, després es cobreix amb la salsa de tomàquet i es cuina una mica més a l'olla o al forn. La salsa es fa amb puré de tomàquet, farina i aigua. Aquest menjar gairebé sempre es fa amb carn de vedella i generalment és servit acompanyat amb puré de patates.

## Vegeu també

* Tas kebap

## Referències

* ↑ http://www.nefisyemektarifleri.com/soslu-biftek-tarifi/
* ↑ http://lezzetler.com/salcali-rosto-tarif-57461