OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tècnica literària

Una tècnica literària és qualsevol mètode que utilitza un autor per explicar un missatge. Existeix una gran quantitat de tècniques, entre elles el soliloqui, el muntatge, el fluir de la consciència o el diàleg.

## Tècniques ordenades per tipus
### Referents a la trama

* Arma de Chéjov - Principi dramàtic que postula que cada element de la narració ha de ser imprescindible, o serà eliminat d'aquesta.
* Cliffhanger - El final de l'últim capítol o escena de l'obra es deixa en suspens de tal manera que l'audiència s'interessi per conèixer-ne el resultat a la següent entrega.

### Referents a la perspectiva narrativa

* Quarta paret - Al teatre les accions passen dins de tres parets; esquerra, dreta i fons. La quarta paret, figurativament parlant, és la que separa al públic del que passa a l'escena. Si en un moment donat un actor es dirigeix al públic, interactua amb els espectadors i/o en fa referència, es diu que s'està trencant la quarta paret.

### Referents a l'estil

* Al·legoria - Figura literària o tema artístic que pretén representar una idea emprant formes humanes, animals o objectes quotidians.
* Paròdia - Obra satírica que caracteritza o interpreta humorísticament una altra obra d'art, un autor o un tema, mitjançant l'emulació o al·lusió irònica.
* Pathos - Mode de persuasió de la retòrica que l'autor utilitza per inspirar llàstima envers un personatge.

### Referents al tema

* Simbolisme - Representació perceptible d'una idea, amb trets associats per una convenció socialment acceptada.

### Referents als personatges

* Antropomorfisme - Atribució de característiques i qualitats humanes a animals d'altres espècies, a objectes o a fenòmens naturals.

### Referents al gènere

* Bildungsroman - Relat centrat en l'evolució del protagonista o personatges principals mitjançant el viatge, les aventures o el pas del temps.
* Novel·la epistolar - Novel·la escrita en forma de carta (epístola) enviada o rebuda per un dels personatges.

## Altres tècniques

    El soliloqui és una tècnica narrativa contemporània que busca mitjançant un parlant l'expressió d'una idea fonamentada, sense cap diàleg o rèplica.
    El fluir de la consciència és una tècnica a la qual un parlant actua com un ens narrador i al mateix temps receptor del propi missatge.
    El muntatge es basa en dividir escenes en fragments "small and slow" que indiquen una petita i lenta panoràmica del que succeeix en l'obra.

## Referències

* ↑ Orehovec, Barbara. Revisiting the Reading Workshop: A complete guide to organizing and managing an effective reading workshop that builds independent, strategic readers. Sholastic Inc., 2003, p. 89. ISBN 0439444047.
# Agent de glacejat

Els agents de glacejat, en anglès:Glazing agents, o polishing agents, són additius alimentaris que proporcionen una aparença brillant o donen una capa protectora als aliments. La majoria d'ells estan basats en ceres.
Exemples:
* Àcid esteàric (E570)
* Cera d'abella (E901)
* Cera de candelilla (E902)
* Cera de carnauba (E903, que es fa servir per abrillantar la xocolata i molts altres aliments)
* Shellac (E904)
* Cera microcristal·lina (E905c), Cera cristal·lina (E907)
* Lanolina (E913)
* Cera de polietilè oxidada (E914)
* Èsters de colophonium (E915)
* Parafina

## Vegeu també

* Glacejat (tècnica culinària)
# Fèlix de Sevilla

Fèlix de Sevilla (Hispalis, s. III) hauria estat un diaca martiritzat en època romana, venerat com sant localment a Sevilla.
Hom ho atribueix al breviari mossàrab de Toledo. Tanmateix, segons Flórez, que recull que si bé Félix apareix en el Martirologi romà, de fet el seu nom no apareix en fonts antigues com el missal mossàrab ni en l'antic de la ciutat de Sevilla o en d'altres citats espanyoles. La seva festa, celebrada el 2 de maig, es va difondre com a culte local circumscrit a la capital andalusa sobretot a partir de 1624 arran de la seva aparició en diferents falsos cronicons, com la falsa crònica de Flavi Dextre, escrita per Jerónimo Román de la Higuera, que descriu la seva suposada vida.

## Referències

* ↑ Flórez, Enrique. España Sagrada (en castellà). Madrid: Oficina de Antonio Marín, 1752, p. 307.
* ↑ Quintanadueñas, Antonio de. Santos de la ciudad de Sevilla y su arçobispado: fiestas que su santa iglesia metropolitana celebra (en castellà). Sevilla: Francisco de Leyva, 1637, p. 99-100.
# Unciaria

La lex unciaria va ser una llei romana establerta en temps de Sul·la i Quint Pompeu Rufus l'any 88 aC que va reduir a la dècima part el pagament de les usures que fins aquell moment no s'haguessin satisfet, o que dispensava als deutors de vuit dècimes parts dels capitals que devien. Com que només se'n conserva un petit fragment tot el contingut de la llei és bastant incert.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 170 [Consulta: 21 abril 2022].
# Uncle Howard

Uncle Howard és una pel·lícula documental del 2016 sobre el cineasta Howard Brookner dirigida per Aaron Brookner.

## Sinopsi

El director Howard Brookner va morir d'infecció pel VIH i sida a Nova York el 1989 mentre estava en postproducció de la seva innovadora pel·lícula de Hollywood. El seu treball ha estat enterrat durant 30 anys al búnquer de William S. Burroughs fins que el seu nebot Aaron Brookner va desenterrar la seva història i el record de tot el que va ser.

## Producció

La producció d' Uncle Howard va començar el 2012 quan Aaron Brookner va començar a buscar la impressió perduda de Burroughs: The Movie i els arxius més amplis de Howard Brookner. La cerca va donar la copia impresa de Burroughs: The Movie (que, després d'una campanya de Kickstarter, es va remasteritzar digitalment i posteriorment va ser reeditada per The Criterion Collection i Janus Films), a més d'una àmplia gamma d'arxius que revelen la història de la vida i treball de Howard Brookner.
El febrer de 2013, Uncle Howard (aleshores anomenat Smash The Control Machine) va ser presentat al Berlinale Talent Project Market, amb el qual es va anunciar Jim Jarmusch com a productor executiu. Aaron Brookner va continuar rodant el projecte fins al 2014, fins a la projecció especial Revival de Burroughs: The Movie al Festival de Cinema de Nova York, que va unir a molts amics i col·legues de Howard Brookner. Aaron Brookner, Jim Jarmusch, Tom DiCillo & James Grauerholz van participar en un Q&A i l'esdeveniment.

### Banda sonora

La banda sonora de la pel·lícula inclou cançons de Duke Ellington, Lotte Lenya, Vision Fortune, Lightspeed Champion, Josef Van Wissem, Mogwai, Younghusband, Grimm Grimm, The Pretenders i NEU!. La pel·lícula té com assessor Barry Hogan, fundador de l'ATP, i Frederic Schindler com a supervisor musical.

## Estrena

El 2 de desembre de 2015 es va anunciar que Uncle Howard s'estrenaria a la categoria de documentals dels Estats Units al Festival de Cinema de Sundance de 2016. També s'ha seleccionat per projectar-se a la secció Panorama del 66è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

### Recepció crítica

Al lloc web de l'agregador de ressenyes Rotten Tomatoes, la pel·lícula té una qualificació d'aprovació del 91% basada en 22 ressenyes i una mitjana ponderada de 6,8/10. A Metacritic, la pel·lícula té una puntuació mitjana ponderada de 73 sobre 100, basada en 8 crítics, que indica "crítiques generalment favorables".

## Referències

* 1 2 MacKenzie Wilson «‘Uncle Howard' Remembers NYC Filmmaker Howard Brookner». Bowery Boogie, 19-11-2014 [Consulta: 25 novembre 2014].
* ↑ Birgit Heidsiek «Jim Jarmusch joins Smash the Control Machine». Cineuropa, 13-02-2013 [Consulta: 25 novembre 2014].
* ↑ Kate Erbland «Sundance Announces Competition and NEXT Lineups, Featuring Returning Favorites and a Secret Director». Indiewire, 02-12-2015 [Consulta: 2 desembre 2015].
* ↑ «Còpia arxivada». Berlinale. Arxivat de l'original el 29 de gener 2016. [Consulta: 25 d’octubre 2020].
* ↑ «Uncle Howard (2016)». Rotten Tomatoes. Fandango Media. [Consulta: 7 març 2018].
* ↑ «Uncle Howard Reviews». Metacritic. CBS Interactive. [Consulta: 7 març 2018].
# Acestrocephalus stigmatus

Acestrocephalus stigmatus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,8 cm de llargària total.
* Nombre de vèrtebres: 38-39.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius Tocantins, Das Mortes (afluent del riu Araguaia) i Xingu (Brasil).

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. 1910. Catalogue of the fresh-water fishes of tropical and south temperate America. A Reports of the Princeton University expeditions to Patagonia 1896-1899. Zoology. Catalogue v. 3 (pt 4): 375-511.
* ↑ AQUATAB (anglès)
* ↑ Menezes N. A. 2006. Description of five new species of Acestrocephalus Eigenmann and redescription of Acestrocephalus sardina and Acestrocephalus boehlkei (Characiformes: Characidae). Neotropical Ichthyology, 4(4): 385-400, 2006.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
# Acestrorhynchus altus

Acestrorhynchus altus és una espècie de peix de la família dels acestrorrínquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 23,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (22 °C-26 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Oyakawa, O.T., 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.
* ↑ López, H.L., R.C. Menni i A.M. Miguelarena, 1987. Lista de los peces de agua dulce de la Argentina. Biología Acuática Núm. 12, 50 p. (Instituto de Limnología "Dr. Raúl A. Ringuelet").
* ↑ Ortega, H. i R.P. Vari, 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mosquer ventregroc

El mosquer ventregroc (Empidonax flaviventris) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc boreal de coníferes, vegetació secundària i pantans des del nord de Colúmbia Britànica, oest de Mackenzie, centre d'Alberta i nord de Saskatchewan, cap a l'est, a través del sud de Canadà fins al sud de Labrador i Terranova cap al sud fins en nord dels Estats Units des de nord de Dakota del Nord cap a l'est fins al centre de Nova York, Nova Brunswick i Nova Escòcia, localment a Virgínia.

## Referències

* ↑ «Mosquer ventregroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Publi Furi Fil (magistrat)

Publi Furi Fil (en llatí Publius Furius Philus) va ser un magistrat romà del segle iii aC. Formava part de la gens Fúria, una gens romana d'origen patrici de gran antiguitat.
Era fill de Publi Furi Fil (Publius Furius SP. F. M. N. Philus), cònsol l'any 223 aC. Va ser el que va informar a Escipió el 216 aC, després de la batalla de Cannes, del propòsit de Luci Cecili Metel i altres joves nobles, d'abandonar Itàlia. Només va exercir magistratures menors.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXII, 53
# Curt Smith

Curt Smith, (Bath, Anglaterra, 1961) és un músic anglès. Quan tenia 13 anys va conèixer Roland Orzabal amb qui temps després va formar el grup Tears for Fears, una banda de la música new wave molt important durant la dècada de 1980. Curt era el vocalista (amb Orzabal) i baixista del grup. La cançó Shout fou la peça que els va catapultar a la fama, juntament amb el seu segon àlbum Songs from de big chair, aparegut el 1985. El 1991 va deixar el grup i va començar una carrera en solitari però sense massa repercussió. El 2005 va retornar a Tears for Fears i van enregistrar el disc Everybody loves a happy ending.
# Bandera de Guils de Cerdanya

La bandera oficial de Guils de Cerdanya té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb una estrella groga de vuit puntes al centre, de diàmetre 1/3 de l'alçària del drap; al seu voltant i en cercle, vuit estrelles de cinc puntes grogues, de diàmetre 1/9 i separades de la central per la mateixa distància.
Va ser aprovada el 21 d'octubre de 2005 i publicada en el DOGC el 28 de novembre del mateix any amb el número 4519.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Cerdanya

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/3371/2005, de 21 d'octubre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Guils de Cerdanya.» (pdf). DOGC num. 4519, 28-11-2005. [Consulta: 30 juny 2010].
# Adrian Lyne

Adrian Lyne (Peterborough, 4 de març de 1941) és un productor i director de cinema anglès.

## Biografia

Adrian Lyne va néixer a Peterborough, al comtat de Cambridgeshire, Anglaterra, tot i que es va criar a Londres. Va estudiar a la Highgate School i a la dècada del 1970 va rodar els seus primers curts, The Table i Mr. Smith, inspirat per la Nouvelle Vague. També va realitzar nombrosos espots publicitaris.
El 1980, va publicar el seu primer llargmetratge com a director, Dies d'adolescència (Foxes). El film aixeca un retrat de quatre adolescents sobre fons de sexe, droga i autoritat parental. Amb Laura Dern i Jodie Foster.
El 1983, accedeix a la notorietat realitzant Flashdance, que és un enorme èxit mundial. El 1986, canvia de registre amb un film tòrrid d'estètica refinada: 9 setmanes 1/2 amb Kim Basinger i Mickey Rourke. Continua amb el thriller Atracció fatal, amb Michael Douglas i Glenn Close. Nou èxit, el film aconsegueix sis nominacions als Oscars 1988 (millor film, millor actriu, millor actriu secundària, millor guió adaptat i millor muntatge).
El 1990, es troba amb un primer fracàs comercial amb L'escala de Jacob, una obra fantàstica més personal sobre els malsons i al·lucinacions d'un vell combatent del Vietnam encarnat per Tim Robbins. Adrian Lyne torna llavors al seu gènere de predilecció, les històries d'amor sulfuroses, amb Una proposició indecent l'any 1993. Hi dirigeix Robert Redford i Demi Moore.
El 1997, adapta la novel·la Lolita de Vladímir Nabókov. Però el film rep els llamps de la censura que obliga a nombrosos talls sobretot per les escenes d'amor entre Jeremy Irons i el adolescent Dominique Swain. El 2002, signa el remake de La Femme infidèl (1969) de Claude Chabrol, titulat Unfaithful.
El 2012, torna amb el projecte Back Roads, de la novel·la El Temps de la còlera de Tawni O'Dell.

## Filmografia

Les seves pel·lícules més destacades són:

### Director

* 1980 : Dies d'adolescència (Foxes)
* 1983 : Flashdance
* 1983 : Maniac (clip)
* 1986 : Nou setmanes i mitja (Nine 1/2 Weeks)
* 1987 : Atracció fatal (Fatal Atracció)
* 1990 : L'escala de Jacob (Jacob's Ladder)
* 1993 : Una proposició indecent (Indecent Proposal)
* 1997 : Lolita
* 2002 : Unfaithful (Unfaithful)
* pròximament: Back Roads

### Productor

* 2002 : Infidel (Unfaithful)

## Premis i nominacions
### Premis

* Premi Hochi Film 1983 : millor film estranger per Flashdance
* Premi Blue Ribbon 1984 : millor film estranger per Flashdance
* Festival internacional de cinema fantàstic d'Avoriaz 1991 : premi del públic per L'escala de Jacob

### Nominacions

* Oscars 1988: millor realitzador per Atracció fatal
* Premis Globus d'Or 1988 : Globus d'Or al millor director per Atracció fatal
* Premi Directors Guild of America 1988: millor realització per Atracció fatal
* Premis Razzie 1994 : pitjor realitzador per Una proposició indecent

## Referències

* ↑ «Adrian Lyne». British Film Institute [Consulta: 12 gener 2022].
* 1 2 3 4 5 Biografia - AlloCiné
* ↑ «filmografia». hollywood.com.
# Adrian Kurek

Adrian Kurek (29 de març de 1988) és un ciclista polonès, ja retirat, professional del 2012 al 2021. Durant la seva carrera esportiva va córrer als equips Utensilnord Named, CCC Sprand Polkowice i HRE Mazowsze Serce Polski. Una vegada retirat passà a entrenar l'equip nacional de ciclisme de Kuwait. En el seu palmarès destaca el Campionat de Polònia en ruta del 2017.

## Palmarès

* 2009
** 1r a la Ruta de l'Atlàntic
* 2011
** 1r al Trophée des Champions
** Vencedor d'una etapa al Tour de Gironda
** Vencedor d'una etapa al Saint-Brieuc Agglo Tour
** Vencedor d'una etapa als Tres dies de Cherbourg
* 2014
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Estònia
* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Małopolski Wyścig Górski
** Vencedor d'una etapa al Podlasie Tour
* 2017
** Campionat de Polònia en ruta
* 2020
** Vencedor d'una etapa al Tour de Szeklerland

## Referències

* ↑ Gachet, Nicolas «Adrian Kurek néo-pro chez Utensilnord – Named» (en francès). DirectVelo. Association Le Peloton, 18-10-2011 [Consulta: 14 juliol 2012].
* ↑ Jarosz, Jakub «Adrian Kurek trenerem reprezentacji Kuwejtu» (en polish). Naszosie.pl. ADO, 09-05-2022 [Consulta: 23 juny 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Adrian KUREK» (en italià). [Consulta: 22 gener 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a procyclingstats.com
# Tractat de Viena

Tractat de Viena té aquests significats:
* Tractat de Viena (1606)
* Tractat de Viena (1725), entre el Sacre Imperi Romanogermànic i Espanya finalitzà la Guerra de Successió Espanyola
* Tractat de Viena (1731), Sacre Imperi Romanogermànic i Anglaterra
* Tractat de Viena (1738), Final de la Guerra de Successió de Polònia
* Tractat de Viena o Congrés de Viena (1815), per tal de replantejar les fronteres europees després de la derrota napoleònica
* Tractat de Viena (1864), Imperi austríac, Prússia, Dinamarca. Final de la Guerra dels Ducats
* Tractat de Viena (1866), Imperi austríac, França i Itàlia
# Galeote Pereira

Galeote Pereira, fill de l'alcalde d'Arraiolos (Portugal). Militar, viatger i escriptor portuguès, fou un dels primers occidentals no eclesiàstic que va escriure sobre i des de la Xina durant la Dinastia Ming (1368-1644).
Galeote Pereira va deixar Portugal l'any 1534 i va fer la ruta a les colònies orientals, amb l'armada del Virrei i explorador Mantim Afonso de Sousa, on va coincidir amb el metge i científic Garcia de Orta. Des de Goa, va anar a Malaca on va servir a les ordres de Pêro de Faria, patró de l'explorador i escriptor Fernão Mendes Pinto; des d'allà va viatjar moltes vegades a la costa xinesa, comerciant i fent contraban durant més d'una dècada. Entre altres conflictes militars el 1548 va participar conjuntament amb el mercader i diplomàtic Diogo Pereira en la defensa de la ciutat d'Arraiolos capital del Regne d'Ayutth aya (Tailàndia) que esta enfrontat amb el regne de Pegu o Bago ( a l'actual Myanmar) en defensa de l'Ìndia Portuguesa. L'any 1549, les campanyes de Zhu Wan contra el contraban i la pirateria el van fer empresonar i portar encadenat fins a Fuzhou. Més tard va aconseguir fugir i tornar a l'Índia, on va escriure les seves memòries.
Va publicar el primer llibre escrit per un europeu a la Xina, amb el títol “Alguas cosas sabidas da China por portugueses que estiberão lá cativos e tudo na verdade que se tirou dum tratado que fez Galiote Pereira homem fidalgo que lá esteve catiu alguns annos e vio tudo isto passar na verdade o qual he de muito credito” La primera edició integral en portuguès va ser preparada per l'historiador anglès Charles R. Boxer en un article publicat a Roma :" A Potuguese account of South China in 1549-1552" inclòs en la revista "Archivum Historicum Societa Iesu (Vol. XXII) de l'any 1953 i traduït posteriorment a l'italià el 1565 i a l'anglès el 1557.
Malgrat que és un llibre molt breu de només 29 pàgines, era molt més exhaustiu que les cartes enviades pels jesuïtes. Els censors eclesiàstics van suprimir immediatament totes les frases del text que clamaven la superioritat dels xinesos sobre els europeus.

## Referències

* 1 2 Folch, Dolors. «The Cornerstone of the Portuguese vision of China: Galeote Pereira» (en anglès). [Consulta: desembre 2017].
* ↑ Ollé, Manel. «La Invención de China» (en castellà). Harrassowitz Wiesbaden, 2000. Arxivat de l'original el 2020-12-15. [Consulta: novembre 2017].
* ↑ «Llibres en español del segle xvii relacionats amb la Xina» (en xinès). [Consulta: desembre 2017].
# Aichatou Ousmane Issaka

Aichatou Ousmane Issaka, és directora adjunta del departament de treball social a l'hospital militar de Niamey i és una de les primeres dones militars al Níger. L'any 2016 va rebre el premi Defensor Militar del Gènere de les Nacions Unides de l'any pel seu servei a Gao, Mali amb els Cascos Blaus de les Nacions Unides, en el marc de la Missió Multidimensional Integrada d'Estabilització de les Nacions Unides a Mali durant els anys 2014 i 2015. Va servir com a capitana en la cèl·lula de cooperació civil-militar, entrenant oficials companys i afegint dones locals, segons els principis que estableix la Resolució 1325 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides (2000) per incrementar la participació de les dones i per integrar perspectives de gènere en el cos dels Cascos Blaus. Issaka també va acompanyar patrulles íntegrament formades per homes, fent-les més accessibles a les dones i els infants. Va ser la primera persona distingida amb aquest premi.
El 29 de març de 2017, Issaka va rebre el Premi Internacional Dona Coratge per les seves contribucions en favor de la pau al Níger i a Mali, de la mà de la primera dama dels Estats Units, Melania Trump i el sotssecretari d'Estat en Assumptes Polítics Thomas A. Shannon Jr.

## Referències

* ↑ «UN Military Gender Advocate of the Year Award», 2016.
* ↑ «Une capitaine nigérienne ayant servi au sein de la MINUSMA récompensée par l'ONU», 07-09-2016.
* ↑ «MINUSMA : Capitaine Aichatou Ousmane Issaka, une nigérienne récompensée !», 08-09-2016.
* ↑ «Biographies of the Finalists for the 2017 International Women of Courage Awards», 2017.
* ↑ «2017 International Women of Courage Award», 2017.
* ↑ «Le Commandant Aichatou Issaka Ousmane, lauréate du Prix du Courage Féminin au titre de l'année 2017 : Le porte-flambeau de la participation de la femme nigérienne à la restauration de la paix», 2017. Arxivat de l'original el 6 d’abril 2017.
# Aichryson bethencourtianum

Aichryson bethencourtianum és una espècie de planta del gènere Aichryson de la família de les Crassulaceae.

## Taxonomia

Aichryson bethencourtianum Bolle va ser descrita per Carl (Karl) Augus Bolle i publicada a Bonplandia 7: 243. 1859.

### Sinonímia

* Aeonium bethencourtianum (Webb ex Bolle) Bolle (1859)
* Sempervivum bethencourtianum (Webb ex Bolle) Christ (1888)
* Macrobia bethencourtiana (Webb ex Bolle) G.Kunkel (1977)
* Pelotilla (nom comú)

## Referències

* ↑ «Aichryson bethencourtianum Bolle». International Plant Names Index.
* ↑ «Aichryson bethencourtianum Bolle». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Gagliato

Gagliato (en calabrès Gagghiàtu) és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. L'any 2023 tenia 432 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 480 | 462 | 432 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |

## Referències

* ↑ Dizionario Di Toponomastica: Storia E Significato Dei Nomi Geografici Italiani. Garzanti, 1990.