OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gneu Octavi (cònsol 87 aC)

Gneu Octavi (en llatí Cnaeus Octavius) va ser un magistrat romà del segle i aC. Era fill de Gneu Octavi, cònsol l'any 128 aC. Formava part de la gens Octàvia, una destacada família romana d'origen plebeu.
Va ser un dels més ferms partidaris del Partit aristocràtic i potser per aquesta raó va fracassar quan va voler ser elegit edil. L'any 87 aC va ser cònsol junt amb Luci Corneli Cinna, quan Sul·la era absent a Grècia i Gai Mari havia estat desterrat.
Cinna va intentar obtenir el poder pels populars incorporant nous ciutadans italians a les 35 tribus i Octavi s'hi va oposar amb una gran qualitat oratòria que abans se li desconeixia. De les paraules es va passar a la lluita i finalment Cinna va ser expulsat de la ciutat i el Senat el va privar del seu càrrec de cònsol i el va substituir per Luci Corneli Merula. Però Cinna va reunir un fort exèrcit amb el que va marxar cap a Roma mentre Mari, al saber les notícies, va tornar del seu exili a Àfrica reunint un exèrcit i acostant-se també a la ciutat.
Els soldats d'Octavi no confiaven prou en el cònsol i van demanar posar-se sota el comandament de Quint Cecili Metel Pius, cridat a Roma pel Senat, però com que Metel va refusar el comandament, les tropes es van passar als populars i el Senat va haver de sotmetre's a Cinna. Metel va fugir i Octavi, aconsellat pels seus amics de fer el mateix, dubtava. Però els endevins li van dir que no sofriria cap dany, i les garanties que li oferien Mari i Cinna, es va quedar a Roma.
Octavi es va fer fort al Janícul amb algunes tropes fidels, mentre les tropes de Cinna i Mari entraven a Roma. Assegut a la seva Cadira curul, allí mateix va ser assassinat per Gai Marci Censorí, enviat al lloc pels populars. Va tallar el seu cap i el va penjar a les Rostra, segons el relat d'Appià. Plutarc en dona una versió lleugerament diferent. Octavi sembla haver estat un home just però molt supersticiós i lent en l'acció.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 8.
# Kazakhstan al Festival de la Cançó de Turkvisió

El Kazakhstan va ser un dels 24 països i regions de parla turca que va fer el seu debut al I Festival de la Cançó de Turkvisió el 2013 en Eskişehir, Turquia amb Rin'go, un grup kazakh que li va donar la novena posició amb 185 punts.
El Kazakhstan va participar en les tres edicions celebrades fins avui, on va guanyar la segona edició amb la Zhanar Dugalova, la ex membre de KeshYou (КешYOU), un grup kazakh que es va crear a l'any 2004.

## Participació

| Any | Seu | Artista | Cançó | Lloc | Punts |
| 2016 | Istanbul | | | | Festival cancel·lat |
| 2015 | Istanbul | Orda | "Olaı emes" (Олай емес) | 2/21 | 185 |
| 2014 | Kazan | Zhanar Dugalova | "Izin kórem" (Ізін көрем) | 1/15 | 198 |
| 2013 | Eskişehir | Rin'go | "Birlikpen alǵa" (Бірлікпен алға) | 9/12 | 178 |

## Festivals organitzats a Kazakhstan

Al febrer de 2017, dos mesos després que se suposava que s'emetria el concurs de 2016, es va anunciar que es va cancel·lar, i el Kazakhstan es va anunciar com el país amfitrió de la qual seria l'esperada quarta edició del festival al Velòdrom Saryarka, Astana. A més que seguint les dues primeres edicions que es van celebrar a les ciutats triades com les capitals culturals i artístiques per la TÜRKSOY (Eskişehir i Kazan), això sí, la ciutat escollida per l'organització va ser Turquestan en comptes de la capital. L'edició d'l'any 2017 també es va cancel·lar com les següents (2018 i 2019).

## Referències

* ↑ «Turkvisió 2013 Participants i cançons». turkvision.info, 29-09-2014. Arxivat de l'original el 2014-09-29. [Consulta: 10 juliol 2020].
* ↑ «Turkvisió'17: el que sabem fins ara, els artistes, cançons i llocs possibles». Eurovoix World, 16-02-2017. Arxivat de l'original el 2017-02-16. [Consulta: 10 juliol 2020].
* ↑ «Turkvisió'17: el Ministeri de Cultura confirma el concurs a l'agost». turkvision.info, 29-09-2014. Arxivat de l'original el 2017-04-05. [Consulta: 10 juliol 2020].
# Kirsten van de Ven

Kirsten van de Ven (Heesch, 11 de maig de 1985) és una antiga migcampista atacant internacional amb els Països Baixos. Va ser subcampiona de la Lliga de Campions amb el Tyresö, i va marcar el primer gol de la selecció neerlandesa a una fase final, a la Eurocopa 2009, on van arribar a semifinals. Al Mundial 2015 va marcar 2 gols.

## Trajectòria

* HVCH
* Quinnipiac Bobcats (2004)
* Florida State Seminoles (2005 - 2007)
* Willem II (08/09)
* Tyresö FF (2010 - 2014)
* FC Rosengard (2014 - 2015)
* FC Twente (2016)

## Referències

* ↑ «FC Twente». Arxivat de l'original el 2016-09-26. [Consulta: 9 juliol 2016].
* ↑ UEFA
* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2015-07-02. [Consulta: 9 juliol 2016].
# Calluella minuta

Calluella minuta és una espècie de granota de la família Microhylidae que viu a Malàisia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Das, I. 2006. Calluella minuta. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 27 d'abril del 2008.
# Mirabilandia

Mirabilandia és un parc temàtic d'Europa, aquests són parcs dirigits a les familles amb nens entre 6-18 anys però poden haver-hi adults. Parcs temàtics d'Europa hi ha vuit mirabilandies:
* Mirabilandia Brasil
* Mirabilandia Beach
* Mirabilandia Itàlia
* Mirabilandia Ravenna
* Mirabilandia Dinoland
* Mirabilandia Ispeed
* Mirabilandia Recife
* Mirabilandia Park
La mascota de Mirabilandia és un ànec dit Mike és de color blau.
# Consolida scleroclada

Consolida scleroclada és una espècie que pertany a la família de les ranunculàcies.

## Descripció

Consolida scleroclada és una planta herbàcia anual que fa entre de 30 a 50 cm, generalment adpresa i canescent, de vegades amb una mica de pèls glandulars grocs, estesos, o glabres, sovint rígidament ramificat. Les seves fulles són laciniades lineals i lanceolades. Les seves flors són de color espígol. La seva corol·la està formada per cinc lòbuls, els lòbuls intermedis són àmpliament triangulars, aguts, lleugerament més curts en el lòbul superior, els lòbuls laterals són ovats, obtusos, separats dels lòbuls intermedis per un sinus estret, l'esperó és curt i l'àpex és circumvolucinadament involut. Els seus fol·licles són semiobovats, de 6-9 x 2-3 mm, arrodonits a l'àpex o subgibós, bruscament rostrat. Variable en l'angle de ramificació i en el gruix de les seves branques.
Es poden reconèixer dues variants a Turquia:
* Consolida scleroclada var. escleroclada: Tija puberosa amb pèls glandulars estesos, branques robustes i rígides.
* Consolida scleroclada var. rigida: Tiges adpreses i puberoses, glandulars, branques rígides o primes.

## Distribució i hàbitat

Consolida scleroclada creix a Turquia, a l'oest de Síria i el desert sirià.
El seu període de floració és estre els mesos de juny i juliol.

## Taxonomia

Consolida scleroclada va ser descrita per Rudolf Schrödinger i publicat a Annalen des Kaiserlich-Königlichen Naturhistorischen Hofmuseums 27: 44, a l'any 1913.

### Etimologia

Veure:Consolida
scleroclada: epítet

### Sinonímia

* Delphinium sclerocladum Boiss.
* Delphinium anthoroideum var. sclerocladum (Boiss.) Boiss
* Aconitella scleroclada (Boiss.) Soják
* Aconitopsis scleroclada (Boiss.) Kem.-Nath.

## Referències

* 1 2 3 «Consolida scleroclada» (en turc/anglès). Plants of Turkey.
* ↑ https://www.tropicos.org/name/100315683 Consolida scleroclada a Tropicos]
* ↑ «Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2019 Annual Checklist.». Species 2000: Reading, UK., 2019. [Consulta: 8 novembre 2020].
# Crotonòidies

Les crotonòidies (Crotonoideae) són una subfamília de la família Euforbiàcia, una família de plantes que es caracteritza per la presència de laticífers i grans de pol·len amb exina am patró de crotó. La subfamília conté 173 gèneres repartits en tretze tribus. Junts, les tribus dels Crotoneai, Jatropheaei i Manihoteae ja compten amb unes mil espècies diferents.

## Tribus

* Adenoclineae
* Aleuritideae
* Codiaeae
* Crotoneae
* Elateriospermeae
* Gelonieae
* Jatropheae
* Manihoteae
* Micrandreae
* Ricinocarpeae
* Ricinodendreae
* Trigonostemoneae

## Referències

* ↑ Gurcharan Singh. Plants Systematics: An Integrated Approach. Enfield, N.H: Science Publishers, 2004. ISBN 1-57808-351-6.
* ↑ de Souza, Lidian R.; Carneiro-Torres, Daniela S.; Saba, Marileide D.; dos Santos, Francisco de A. R. «Pollen morphology of Crotonoideae (Euphorbiaceae) from Seasonally Dry Tropical Forests, Northeastern Brazil» (en anglès). Plant Systematics and Evolution, 302, 7, 01-08-2016, pàg. 795–817. DOI: 10.1007/s00606-016-1300-z. ISSN: 2199-6881.
* ↑ Bahadur, Bir; Sujatha, Mulpuri; Carels, Nicolas. Jatropha, challenges for a new energy crop (en anglès). Volume 2, Genetic improvement and biotechnology. Nova York: Springer, 2013, p. 68. ISBN 978-1-4614-4915-7.
# Gai Senti Saturní

Gai Senti Saturní és el nom dels següents personatges:
* Gai Senti, anomenat per alguns autors Gai Senti Saturní, propretor romà de Macedònia cap a l'any 90 aC
* Gai Senti Saturní, cònsol el 19 aC
* Gai Senti Saturní, cònsol l'any 4
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 2011

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 2011 es disputaren del 19 al 25 de setembre de 2011 a Copenhaguen, Dinamarca. La competició consistí en una cursa contrarellotge i una en ruta per a homes, dones i homes sub-23. Es recuperen també les competicions per a júniors, que des del 2004 s'havien disputat a part.

## Resultats

| | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Proves masculines professionals |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Mark Cavendish Regne Unit | 5 h 40' 27" | Matthew Goss Austràlia | m. t. | André Greipel Alemanya | m. t. |
| Contrarellotge masculina detalls | Tony Martin Alemanya | 53' 43.85" | Bradley Wiggins Regne Unit | + 1' 15.83" | Fabian Cancellara Suïssa | + 1' 20.59" |
| Proves masculines sub-23 |||||||
| Cursa en línia masculina sub-23 detalls | Arnaud Démare França | 3h 52' 16" | Adrien Petit França | m. t. | Andrew Fenn Regne Unit | m. t. |
| Contrarellotge masculina sub-23 detalls | Luke Durbridge Austràlia | 42' 47.13" | Rasmus Christian Quaade Dinamarca | + 35.38" | Michael Hepburn Austràlia | + 46,47" |
| Proves femenines elit |||||||
| Cursa en línia femenina detalls | Giorgia Bronzini Itàlia | 3h 21' 28" | Marianne Vos Països Baixos | m. t. | Ina-Yoko Teutenberg Alemanya | m. t. |
| Contrarellotge femenina detalls | Judith Arndt Alemanya | 37' 07.38" | Linda Villumsen Nova Zelanda | + 21.73" | Emma Pooley Regne Unit | + 24.13" |
| Proves masculines júniors |||||||
| Cursa en línia masculina júnior detalls | Pierre-Henri Lecuisinier França | 2h 48' 58" | Martijn Degreve Bèlgica | m. t. | Steven Lammertink Països Baixos | m. t. |
| Contrarellotge masculina júnior detalls | Mads Würtz Schmidt Dinamarca | 35' 07.68" | James Oram Nova Zelanda | + 04.11" | David Edwards Austràlia | + 20.79" |
| Proves femenines júniors |||||||
| Cursa en línia femenina júnior detalls | Lucy Garner Regne Unit | 1h 46' 17" | Jessy Druyts Bèlgica | m. t. | Christina Siggaard Dinamarca | m. t. |
| Contrarellotge femenina júnior detalls | Jessica Allen Austràlia | 19' 18.63" | Elinor Barker Regne Unit | + 01.84" | Mieke Kröger Alemanya | + 02.80" |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Regne Unit | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 2 | Austràlia | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 3 | França | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 4 | Alemanya | 2 | 0 | 3 | 5 |
| 5 | Dinamarca | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 6 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 | Nova Zelanda | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 7 | Bèlgica | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 9 | Països Baixos | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 10 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 10 | 10 | 10 | 30 |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-08-26 a Wayback Machine.
* Resultats al web de l'UCI
# Kiss Me Kate

Kiss Me Kate és una pel·lícula musical estatunidenca dirigida per George Sidney, estrenada el 1953, adaptació cinematografica del musical de Broadway del mateix nom.
Inspirat en The Taming of the Shrew, explica la història dels actors de teatre musical Fred Graham i Lilli Vanessi, que van estar casats una vegada i ara són l'un davant l'altre en els papers de Petruchio i Katherine a Broadway en una versió musical de l'obra de William Shakespeare

## Argument

Els esforços d'una petita companyia de musics per posar en escena una versió de La feréstega domada de Shakespeare queden en suspens fins al dia de l'estrena, en la qual les vides dels actors es creuaran amb les dels personatges de ficció.

## Repartiment

* Kathryn Grayson: Lilli Vanessi 'Katherine'
* Howard Keel: Fred Graham 'Petruchio'
* Ann Miller: Lois Lane 'Bianca'
* Keenan Wynn: Lippy
* Bobby Van: 'Gremio'
* Tommy Rall: Bill Calhoun 'Lucentio'
* James Whitmore: Slug
* Kurt Kasznar: 'Baptista'
* Bob Fosse: 'Hortensio'
* Ron Randell: Cole Porter
* Willard Parker: Tex Callaway

## Números musicals

* "So in Love" - Lilli i Fred
* "Too Darn Hot" - Lois
* "Why Can't You Behave" - Lois
* "Kiss Me, Kate" - MGM Studio i Orchestra Chorus
* "Wunderbar" - Lilli i Fred
* "So in Love" - Lilli
* "We Open in Venice" - Lilli, Fred, Lois, Bill
* "Tom, Dick or Harry " - Lois, Gremio, Bill, Hortensio
* "I've Come to Wive it Wealthily in Padua" - Fred
* "I Hate Men" - Lilli
* "Were Thine That Special Face" - Fred
* "Finale Act One (Kiss Me, Kate)" - Cor
* "Where Is the Life That Late I Led" - Fred
* "Always True to You in My Fashion" - Lois i Bill
* "Brush Up Your Shakespeare" - Slug I Lippy
* "From This Moment On" - Lois, Bill, Hortensio, Gremio
* "Finale" - Fred i Cor

## Rebuda

Encara que Kiss Me Kate és sovint considerada com el primer musical 3-D, Those Redheads From Seattle, també un musical 3-D, va ser estrenat per la Paramount Pictures el 16 d'octubre.

## Referències

* ↑ Crowther, Bosley. «Movie Review - Kiss Me Kate - THE SCREEN IN REVIEW; ' Kiss Me Kate,' an Inviting Film Adaptation of Stage Hit, Has Debut at the Music Hall - NYTimes.com». Movies.nytimes.com, 06-11-1953. [Consulta: 5 juliol 2012].
* ↑ George Perry Updated 17 January 2001. «Films - review - Kiss Me Kate». BBC, 17-01-2001. [Consulta: 5 juliol 2012].
* ↑ «Variety Reviews - Kiss Me Kate - Film Reviews - - Review by Variety Staff». Variety.com, 31-12-1952. [Consulta: 5 juliol 2012].
* ↑ «Kiss Me Kate: DVD Talk Review of the DVD Video». Dvdtalk.com. [Consulta: 5 juliol 2012].

## Nominacions

* Oscar a la millor cançó original 1954 per André Previn i Saul Chaplin
# Turó de la Seu Vella

El Turó de la Seu Vella (també anomenat Turó de Lleida i a l'antiguitat Roca Sobirana) és un turó que s'aixeca al centre de la ciutat de Lleida. Està situat al centre de la ciutat de Lleida, és la part més elevada de la ciutat dominant tota la Plana del Segre. Està rodejat pel centre històric de la ciutat, que antigament poblava també el turó però degut a la Guerra dels Segadors i la Guerra de Successió es va anar despoblant per a construir-hi una ciutadella i allotjar una caserna militar.
Sobre aquest es troba un conjunt monumental que comprèn l'edifici de la Seu Vella, la Canonja, el Castell del Rei o La Suda, els Pous de gel i les muralles amb diversos baluards que l'envolten.
El turó, format per una antiga terrassa fluvial ha representat un emplaçament estratègic amb bones capacitats defensives perquè s'hi establís la ciutat. L'altre turó estratègic de la ciutat és el turó de Gardeny, on s'ubica un castell de l'orde templari construït a la segona meitat del segle xii.
L'accés principal al turó és la porta del Lleó, una porta orientada a ponent, també hi ha el portal de Sant Andreu. També es pot accedir al turó per l'ascensor del Canyeret, situat al sud-est del turó i que el connecta amb el carrer del Canyeret on es troben els jutjats. L'últim accés són unes escales de fusta situades al vessant nord del turó i que voregen els Pous de gel. Amb transport públic es pot accedir mitjançant la línia 12 d'autobusos urbans que circula de dilluns a dissabte de dos quarts de vuit del matí a les nou del vespre.
# Colibrí de les Bahames

El colibrí de les Bahames (Nesophlox evelynae) és un ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita boscos poc densos, matolls i ciutats de les illes Bahames.

## Taxonomia

Inclòs antany al gènere Calliphlox, va ser separat d'ell i ubicat al gènere Nesophlox arran diversos treballs. La població de Great i Little Inagua va ser separada com una espècie de ple dret: Nesophlox lyrura.

## Referències

* ↑ «Colibrí de les Bahames». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 octubre 2024(català)
* ↑ McGuire, Jimmy A; . Witt, Christopher C.; Remsen Jr, JV; Corl, Ammon; Rabosky, Daniel L «Molecular Phylogenetics and the Diversification of Hummingbirds» (en anglès). Current Biology, 24, 8, 14, pàg. 910/916 [Consulta: 12 octubre 2024].
* ↑ Licona-Vera, Yuyini; Ornelas, Juan Francisco «The conquering of North America: dated phylogenetic and biogeographic inference of migratory behavior in bee hummingbirds». BMC Evol Biol, 17, 126, 5. DOI: https://doi.org/10.1186/s12862-017-0980-5 [Consulta: 12 octubre 2024].
* ↑ Feo, Teresa J; Musser, Jacob M; Berv, Jacob; Clark, Christopher James «Divergence in morphology, calls, song, mechanical sounds, and genetics supports species status for the Inaguan hummingbird (Trochilidae: Calliphlox “evelynae” lyrura)». The Auk. Oxford University Press, 132, 1, 1 2015, pàg. 248-264 [Consulta: 12 octubre 2024].
# Dieter Nohlen

Dieter Nohlen (Oberhausen, 6 de novembre de 1939) és un politòleg i professor universitari alemany. Ostenta la posició de professor emèrit de Ciència política, a la facultat d'Economia i Ciències socials de la Universitat de Heidelberg. És considerat com a expert en sistemes electorals i desenvolupament polític i, en aquest sentit, ha publicat diversos llibres.

## Obres

Alguns dels llibres que ha publicat són:
* Electoral systems of the world (en alemany, 1978)
* Lexicon of politics (set volums)
* Elections and Electoral Systems (1996)
* Elections in Africa: A Data Handbook (1999 amb Michael Krennerich i Berhard Thibaut)
* Elections in Asia and the Pacific: A Data Handbook (2001 amb Florian Grotz i Christof Hartmann)
* Voter Turnout Since 1945: A Global Report (2002 amb Bengt Save-Soderbergh)
* Electoral law and party systems (2004)
* Electoral systems and party politics (2004)
* Elections in the Americas: A Data Handbook (2005)
* Elections in Europe: A Data Handbook (2010 amb Philip Stoever)

## Referències

* ↑ «Dieter Nohlen – Curriculum Vitae» (en alemany). Universitat de Heidelberg. Arxivat de l'original el 2017-04-27. [Consulta: 6 desembre 2015].
* ↑ «Voting Quirk Could Favor Merkel in German Elections» (en anglès). Der Spiegel, 07-02-2009. [Consulta: 6 desembre 2015].
* ↑ «About the contributors» (en anglès). Idea.int. Arxivat de l'original el 2018-09-12. [Consulta: 6 desembre 2015].
# Vatica

* Aquest article tracta sobre el gènere de plantes. Si cerqueu la ciutat estat, vegeu «Ciutat del Vaticà».
Vatica és un gènere de plantes amb flor dins la família de les dipterocarpàcies (Dipterocarpaceae).

## Particularitats

La majoria de les espècies són arbres de la selva pluvial.

## Taxonomia

| Vatica affinis Thwaites Vatica albirams Slooten Vatica badiifolia P.S. Ashton Vatica bantamensis (Hassk.) Benth. i Hook.ex Miq. Vatica bella Slooten Vatica borneensis Burck Vatica brevipes P.S. Ashton Vatica brunigii P.S. Ashton Vatica cauliflora P.S. Ashton Vatica chartacea P.S. Ashton Vatica chinensis Linn Vatica cinerea King Vatica compressa P.S. Ashton Vatica congesta P.S. Ashton Vatica coriacea P.S. Ashton Vatica cuspidata (Ridley) Sym. Vatica diospyroides Sym. Vatica dulitensis Sym. Vatica elliptica Foxw. Vatica endertii Slooten Vatica flavida Foxw. Vatica flavovirens Sloot. Vatica glabrata P.S. Ashton Vatica globosa P.S. Ashton Vatica granulata Slooten Vatica guangxiensis S.L. Mo Vatica havilandii Brandis Vatica heteroptera Sym. Vatica hullettii (Ridley) P.S. Ashton Vatica lanceaefolia Bl. Vatica lobata Foxw. Vatica lowii King | Vatica maingayi Dyer Vatica mangachapoi Blanco Vatica maritima Sloot. Vatica micrantha Slooten Vatica nitens King Vatica oblongifolia Hook.f. Vatica obovata Sloot. Vatica obscura Trimen Vatica odorata (Griff.) Symington Vatica pachyphylla Merr. Vatica pallida Dyer Vatica parvifolia P.S. Ashton Vatica patentinervia P.S. Ashton Vatica pauciflora (Korth.) Blume Vatica pedicellata Brandis Vatica pentandra P.S. Ashton Vatica perakensis King Vatica philastraena Pierre Vatica rassak (Korth.) Blume Vatica ridleyana Brandis Vatica rotata P.S. Ashton Vatica rynchocarpa Ashton Vatica sarawakensis Heim Vatica scortechinii (King) Brandis Vatica soepadmoi Ashton Vatica stapfiana (King) Sloot. Vatica teysmanniana Burck Vatica umbonata (Hook.f.) Burck Vatica venulosa Blume Vatica vinosa P.S. Ashton Vatica xishuangbannaensis G.D. Tao i J.H. Zhang |

## Referències

* ↑ Plantsystematics
* Taxonomia
# Karàievo

Karàievo (en rus: Караево) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 85 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Veneralia

Veneralia (en llatí Veneralia) era un antic festival romà que se celebrava el dia 1 d'abril (a les calendes d'abril) en honor de Venus Verticordia ('cambiadora de cors') i de Fortuna Virilis. La festa es va establir l'any 220 aC, just abans de l'inici de la Segona Guerra Púnica degut al mandat d'un oracle sibil·lí, segons explica Ovidi.
Aquell dia, les dones romanes, casades i solteres, anaven al temple de Venus i treien els collarets d'or de l'estàtua de la deessa. Feien un rentat sagrat a la imatge, i després substituïen els collarets d'or, per flors i roses per guarnir-la. Posteriorment les devotes anaven als banys públics masculins, cobrint-se amb mampares fetes de murta, que recordaven la llegenda en què Venus, sorpresa nua per uns sàtirs mentre prenia un bany, es va cobrir per salvar-se. Les dones, despullades, oferien encens a la Fortuna Viril, i obtenien de la deessa la facultat de poder amagar els seus defectes físics als homes. Finalment bevien roselles mòltes, dissoltes en llet i endolcides amb mel, la mateixa beguda que va beure Venus el dia del seu casament amb Vulcà. La cerimònia servia per garantir la bellesa a les devotes, i també per enfortir la seva personalitat i donar-les-hi noblesa.

## Referències

* 1 2 Ovidi. Fastos, IV, 133-155
* ↑ Staples, Ariadne. From Good Goddess to vestal virgins: sex and category in Roman religion. Londres: Routletge, 2012, p. 105-109. ISBN 9780415518949.