OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Izanami

Izanami, en el xintoisme, és una deessa primordial i dona del déu Izanagi junt amb el qual va crear el món, o l'arxipèlag japonès, moment en el qual van clavar una javelina a terra que es convertí en la seva llar, el Pilar Celestial.
Primer va donar llum a les vuit illes del Japó i després als déus que poblarien el món i li donarien forma fins que va parir el déu del foc, Kagutsuchi, que en néixer causà tantes ferides a la seva mare que aquesta va morir. Izanagi afligit va partir el seu fill en vuit trossos, d'on sorgiren vuit muntanyes.
L'amor que el déu sentia per la seva esposa no s'apaivagà amb la venjança, sinó que Izanagi s'endinsà en el Yomi, infern o inframon japonès on romanien les ànimes dels morts, però arribà massa tard, ja que l'ànima de l'Izanami no podia tornar a l'estadi mortal perquè havia pres aliments del Yomi.
Tot i així la deessa demanà paciència al seu espòs mentre demanava als déus majors que la deixessin tornar al cantó de l'Izanagi. Aquest, però, no tingué paciència i calà foc a una de les puntes de la seva pinta, tot il·luminant el Yomi i pogué veure el cos de la seva dona cobert de verms i d'altres bestioles que remenaven entre les seves restes podrides.
Izanagi s'horroritzà i escapà de l'indret, però la seva esposa, indignada feu que les bruixes de l'altre món el perseguiren i fins i tot intentà atrapar-lo ella mateixa... el déu, però, en arribar al món dels vius col·locà una roca gegantesca que impedís el pas entre mons, quedant Izanami tancada per sempre al Yomi, i es convertí en la reina de l'Altre Món.
Izanagi arribà a la desembocadura d'un riu i es despullà per netejar el seu cos de la brutícia del Yomi, i de l'aigua nasqueren alguns dels principals déus més importants del panteó xintoista: Amaterasu (deessa Sol), Tsuki-yomi (déu Lluna) i Susano (déu de les tempestes).
En homenatge a aquest esdeveniment l'Altre Món passà a anomenar-se Yomi-no-kumi, on les ànimes, en lloc d'ésser torturades com en els inferns d'altres tradicions, són purificades, de manera semblant a com s'explicaria en el Purgatori cristià.

## Altres

Curiosament hi ha una banda musical H.R. de la ciutat de Buenos Aires, Argentina, amb el mateix nom.

## Referències

* ↑ Kadoya, Atsushi; Yumiyama, Tatsuya. «Izanami». A: Encyclopedia of Shinto.. Kokugakuin University..
* ↑ van Binsbergen, Wim M.J. «Izanami giving birth to Kagutsuchi / Fire». Third Annual Meeting of the International Association for Comparative Mythology, Tokyo, Japan, 23-24 May 2009, 2009, pàg. 81.
* ↑ Roberts, Jeremy. Japanese Mythology A to Z (en anglès). Infobase Publishing, 2009, p. 60. ISBN 978-1-4381-2802-3.
* ↑ Holtom, D. C. «The Storm God Theme in Japanese Mythology». Sociologus, 6, 1, 1956, pàg. 44–56. ISSN: 0038-0377.
# Xereix pota de gall

El xereix pota de gall (Echinochloa crus-galli) és un tipus d’herba silvestre que es va originar a l’Àsia tropical i que abans estava classificada dins del gènere panicum. Pot fer entre 60 a 150 cm d’alt i té les fulles de color porpra a la seva base. La majoria de les tiges són erectes però algunes s’estenen per terra. Les panícules sovint són de color porpra amb llavors grosses similars a les del mill en espiguetes.
És considerada com una de les pitjors males herbes del món. S’emport fins al 80% del nitrogen disponible al sòl. El seu alt nivell de nitrats pot enverinar els animals de la ramaderia. també actua com a hoste dels virus del mosaic Les infestacions altes poden interferir en la collita mecanitzada.
Una sola planta pot produir fins a 40.000 llavors per any. Les llavors són dispersades per l'l'aigua, pels ococells i d'altres animals, i per la maquinària.

## Usos

De vegades es cultiva com farratge fins i tot s’ensitja però no se’n fa fenc. La palla d’aquesta planta es conserva fins a 6 anys. També es fa servir per poder plantar alguna cosa en terres salines o alcalines, com es fa a Egipte.
En temps d’escassedat d’aliment els humans s’han menjat les seves llavors les quals han servit per adulterar el fonoll. Les arrels es fan servir a les Filipines. Els brots joves es mengen com una verdura, per exemple a Java. També es fan servir les parts de la planta en medicina popular.
Echinochloa esculenta és una planta cultivada que és una forma domesticada d’E. crus-galli.

## Malalties i plagues

Té infeccions fúngiques causades per Bipolaris oryzae.

## Siinònims

* Panicum crus-galli L.

## Notes

* ↑ «Echinochloa crusgalli» (en anglès). Purdue University. [Consulta: 9 agost 2021].
# Taşköprü (Kastamonu)

Taşköprü és un municipi i un districte de Turquia que pertany a la província de Kastamonu.

## Etimologia

El poble pren el seu nom d'un antic pont de pedra ("taş köprü" en turc) de 68 m a sobre el Gökırmak, un afluent del riu Kızılırmak.

## Ubicació

El poble dista 42 km de Kastamonu, la capital provincial. Es localitza a una altura de 500 m des del nivell del mar. Les restes de l'antiga Pompeiòpolis es troben dins de les fronteres del districte.

## Demografia

La seva població l'any 2013 era de 39.400 habitants; dels quals 23.220 se trobaven els assentaments rurals del districte i 16.180 dins del propi nucli principal.

## Economia i cultura

L'agricultura de l'all és molt important en Taşköprü. Des de 1987 (internacional des de 1988) es fa a Taşköprü el Festival Internacional i Cultural de l'All. El festival número 29 es realitzarà l'agost de 2015.

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20190501161425/http://www.webcitation.org/6Bu3myMLK
* ↑ http://festivallerbirligi.org/en/uluslararasi-taskopru-kultur-ve-sarimsak-festivali Arxivat 2015-06-18 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.milliyet.com.tr/sarimsak-festivali-sanatci-anketi-basladi-kastamonu-yerelhaber-696524/

## Enllaços externs

* Web municipal
* Govern local
# Arrunt (oncle de Tarquini)

Arrunt (en llatí Aruns) va ser el fill més jove de Demarat de Corint. Va emigrar amb el seu pare a Tarquinii, una ciutat d'Etrúria, al segle vii aC.
Arrunt va morir poc abans que el seu pare i havia deixat embarassada la seva dona. Quan Demarat va morir, no sabia l'embaràs de la seva nora i no va preveure cap herència per al seu net, que va néixer en la pobresa, tot i que Demarat havia estat ric. El nen va ser anomenat Egeri, que significa 'el necessitat'.
El fill gran de Demarat, de nom Lucumó o Luci, que també havia emigrat a Roma, va pujar al tron amb el nom de Luci Tarquini Prisc, i quan va haver conquerit la ciutat de Col·làtia, en va nomenar Egeri governador. Egeri va ser el pare de Luci Tarquini Col·latí, un dels dos primers cònsols de la República Romana.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita I, 34-38
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 976-977.
# Absolució

«Absolució» té aquests significats:
* Absolució (cristianisme), sobre el perdó dels pecats seguint les formes establertes per cada Església Cristiana
* Absolució (dret), sobre la declaració de no culpabilitat mitjançant sentència judicial
# Vandenberg Village

Vandenberg Village és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 5.802 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vandenberg Village tenia 5.802 habitants, 2.304 habitatges, i 1.737 famílies. La densitat de població era de 429,2 habitants/km².
Dels 2.304 habitatges en un 25,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,8% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 24,6% no eren unitats familiars. En el 20,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 22,7% entre 25 i 44, un 25,9% de 45 a 60 i un 24,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 58.700 $ i la renda mediana per família de 66.122 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.362 $ mentre que les dones 27.969 $. La renda per capita de la població era de 29.838 $. Entorn del 3,8% de les famílies i el 4,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vandenberg Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vandenberg Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Pidof

pidof és una utilitat dels sistemes operatius UNIX, o Unix-like com GNU/Linux que retorna l'identificador de procés (conegut com a PID) d'un procés en execució. Com a alternativa a aquesta comanda sovint s'utilitza la comanda pgrep o la comanda ps en combinació amb la comanda grep.
En sistemes Debian o derivats la comanda pidof és proporcionada pel paquet sysvinit-utils tal com ho demostren la següent seqüència de comandes:
Sovint la comanda pidof no és res més que un enllaç simbòlic a la comanda original de System V killall5, que és una comanda utilitzada pels runlevel Scripts:

## Vegeu també

* Procés (informàtica)
* Fils d'execució
* Bloc de control de procés
* Sistema operatiu
* Comanda ps
* Identificador de procés

## Enllaços externs

* Apunts sobre la comanda pidof Arxivat 2008-05-31 a Wayback Machine.
# Joan Grau i Tarruell

Joan Grau i Tarruell (Sabadell, 10 de febrer de 1934) és un empresari tèxtil i polític català. Va ser regidor, cap de llista i tinent d'alcalde de cultura de l'Ajuntament de Sabadell entre 1967 i 1974. Posteriorment va ser escollit regidor l'any 1987 per Convergència i Unió (CiU).

## Biografia

Fill de l'empresari tèxtil Andreu Grau i Molins (empresa Cal Grau) i de Maria Tarruell i Canalias, es va casar amb la sabadellenca Silvia Bedós i Boix i van tenir cinc fills.
Va cursar els estudis primaris i secundaris a l'Escola Pia, i posteriorment el batxillerat als jesuïtes de Sant Ignasi a Sarrià. Es llicencià com a advocat a la Facultat de Dret de la Universitat de Barcelona el 1956.
Fou promotor i professor de l'Escola de Secretariat de Sabadell i més tard president de l'Institut Sallarès i Pla d'Estudis Tècnics, Econòmics i Socials. Exercí de vocal de la Junta directiva del Gremi de Fabricants de Sabadell. Fou conseller de la Mútua Sabadellenca d'Accidents de Treball i Malalties, càrrec que exercí fins 1967, durant el qual aquesta entitat creà la Clínica Santa Fe. Fou nomenat vocal de districte, substitut de l'Agrupació de Fiscalies núm.35. Fou president de la Cambra Oficial de Comerç i de la Indústria de Sabadell.
Va continuar la saga familiar tèxtil amb l'empresa "Grau S.A Tintes y Acabados", situada també al Molí Sec del riu Ripoll a Sabadell, fins a l'any 2009 que es va traslladar a un altre punt del mateix riu, situat al municipí veí de Castellar del Vallès. Va ser imputat pel cas Estevill, acusat de factures falses, però el jutge va acabar declarant el sobreseïment lliure. El cas Estevill investigava les possibles extorsions a empresaris de Terrassa i rodalia relacionades amb l'exjutge Estevill i el cas Casoldapsa-Phoscao, que va significar el pagament de 25 milions de pessetes en un compte corrent controlat pel testaferro d'Estevill en el banc Darier, Hentsch et Cie. de Ginebra.
El 5 de febrer de 1967 l'alcalde Josep Burrull el va nomenar tinent d'alcalde de Cultura, càrrec que va exercir fins al 3 de febrer de 1974. Durant el seu mandat es va construir el primer centre pilot experimental d'EGB a Campoamor-Espronceda. En democràcia es va presentar com a cap de llista de CiU i va figurar a les llistes electorals d'aquesta, tant a les eleccions municipals com a les autonòmiques, és membre del Patronat de la Fundació Caixa de Sabadell des de la seva fundació l'any 2000.

## Referències

* ↑ «Resultat eleccions municipals 1987». Sabadell.cat. [Consulta: 20 febrer 2019].
* ↑ Simó i Bach, Ricard «EVOCACIÓ La nissaga dels Grau (i II)». Diari de Sabadell, 21-05-1987, pàg. 13.
* ↑ «El juez del 'caso Estevill' investiga extorsiones a empresas de Terrassa» (en castellà). El País, 18-02-1997. [Consulta: 20 febrer 2019].
* ↑ «Eleccions al Parlament de Catalunya, any 1992». Arxivat de l'original el 2019-02-22. [Consulta: 22 febrer 2019].
* ↑ «Fundació Caixa de Sabadell». Coordinadora Catalana de Fundacions. Arxivat de l'original el 2019-02-22. [Consulta: 22 febrer 2019].
# Pensió del General

La pensió del General és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un edifici situat a prop de la Plaça Ernest Vila. És una casa entre mitgeres, de planta baixa i dos pisos coberta per terrassa. A la planta baixa trobem un local comercial. Al primer i segon pis es repeteix una ordenació de balcó i finestra amb guardapols ornamentals en forma de "U". Com a culminació, motllura, fris amb forats de ventilació, cornisa i terrassa. Tota la façana està arrebossada. Cinc rajols ceràmics ornamentals distribuïts a la part alta de l'edifici, tres dels quals als merlets que formen part de la balustrada de la terrassa.

## Referències

* ↑ «Pensió del General». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Ferriol de Llemotges

* Per a altres significats, vegeu «Sant Ferriol (desambiguació)».
Ferriol de Llemotges (Gàl·lia, segle vi - Llemotges, ca. 591-597) fou un bisbe de Llemotges. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Ferriol va haver d'apaivagar la revolta popular contra els reis merovingis, provocada pels tributs que aquests imposaven. Va reconstruir Sent Martin de Briva la Galharda, església que s'havia incendiat. Va anar al segon Concili de Mâcon de 585, on defengué la restauració de la pràctica dominical i la responsabilitat del bisbe en la protecció dels febles i en la instauració de la disciplina eclesiàstica.

## Veneració

A l'església parroquial del Degollament de Sant Joan Baptista hi ha el reliquiari del cap de Sant Ferriol Arxivat 2008-06-09 a Wayback Machine., obra del segle xiv d'Aimeric Chrétien

## Notes

* ↑ Aymeric Chrétien Arxivat 2008-03-29 a Wayback Machine..
# Verena Ruprecht

Verena Ruprecht (Klagenfurt) és una científica austríaca, doctora en biologia, professora de cursos internacionals i cap del programa de biologia cel·lular i biologia del desenvolupament al Centre de Regulació Genòmica (CRG) de Barcelona.
El grup de recerca liderat per Ruprecht estudia el desenvolupament de l’organisme utilitzant el peix zebra com a sistema model i adoptant un enfocament interdisciplinari que implica biologia cel·lular i biologia molecular, imatges i eines matemàtiques per obtenir informació sobre l'escala de molècules, cèl·lules i teixits.
El treball de Ruprecht podria arribar a tenir importants aplicacions clíniques que permetessin en el futur millorar mètodes i estàndards de detecció per avaluar la qualitat dels embrions utilitzats a les clíniques de fertilitat o també assolir una millor comprensió del desenvolupament de la resposta immunitària i de com es pot estimular aquesta resposta a l'edat adulta.
L'any 2020, Verena Ruprecht va ser una de les 30 científiques seleccionades com a EMBO Young Investigator, passant a formar part de la xarxa de membres del programa EMBO.

## Vegeu també

* Elvan Böke
* Eulàlia Martí Puig
* Fàtima Gebauer
* Susana De la Luna

## Referències

* 1 2 «Spotlight On Early-career Researchers: an interview with Verena Ruprecht» (en anglès). Communications Biology, 2, 1, 08-10-2019, pàg. 1–2. DOI: 10.1038/s42003-019-0597-x. ISSN: 2399-3642.
* ↑ «Morphodynamics». [Consulta: 18 febrer 2021].
* 1 2 «Non è mai troppo presto per difendersi. Anche gli embrioni nelle prime fasi di sviluppo hanno una risposta immunitaria» (en italià). [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ «Earliest Signs Of An Immune Reaction Located In Growing Embryos.» (en anglès). [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ «Investigadores españoles encuentran las primeras funciones inmunes que aparecen en el embrión» (en castellà). [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ «Explican por qué no son viables algunos embriones» (en castellà), 10-02-2021. [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ Hollen, Emma. «La réponse immunitaire apparaît bien plus tôt que vous ne le pensez !» (en francès). [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ EMBO Young Investigator Programme chooses 30 new scientists and 2 are CATCAT members! – catcat.cat
* ↑ «Cuatro españoles, elegidos para el programa europeo de jóvenes investigadores» (en castellà), 01-12-2020. [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ «Reconocimiento a dos jóvenes talentos del PRBB» (en espanyol europeu), 07-12-2020. [Consulta: 12 febrer 2021].
* ↑ «Centre for Genomic Regulation Website». [Consulta: 12 febrer 2021].

## Enllaços externs

* «Webinar Report: The push for mobility» (en anglès), 06-03-2017.
* Verena Ruprecht | CRG
* Verena Ruprecht | Google Scholar
* Verena Ruprecht | Orcid
# Mare de Déu de la Pietat (Sant Llorenç de Morunys)

La Mare de Déu de la Pietat és una capella aixecada al seu moment fora muralles de la vila de Sant Llorenç de Morunys (Solsonès).

## Arquitectura

De reduïdes dimensions, consta d'una sola nau amb dos trams a més d'un porxo. Els quatre ambients de l'interior estan coberts amb volta de creueria, amb senzilles claus de volta, algunes de les quals són refetes. Exceptuant els nervis de pedra, tot el parament està enguixat. Posteriorment a la seva construcció, la capella ha sofert notables modificacions. A mitjan segle passat, el porxo fou tapiat i, així, el seu espai afegit, com un tram més, als peus de la nau. La il·luminació de tot l'espai procedeix d'un òcul en el mur que avui tanca l'antic porxo, i d'una petita finestra a la capella lateral. La façana, i amb ella l'espadanya, és una restauració del 1909, feta tal com es pensava que era l'original. També la teulada ha estat reformada, afegint teules damunt la coberta de pedra, excepte a la part corresponent al porxo

## Retaule

El que té més interès és, sense cap mena de dubte, el retaule de la Pietat, del darrer corrent gòtic. Es tracta d'un conjunt amb tres carrers, el central més ample, i una predel·la de cinc compartiments. La taula central inclou la Pietat, amb les imatges dels donants, i al damunt, on és habitual, el Calvari. Als carrers laterals, l'Anunciació, la Visitació, la Dormició de la Verge i la Coronació. Els temes superiors es completen a la predel·la amb el Naixement, l'Epifania, la Resurrecció de Crist, l'Ascensió i la Pentecosta. Francesc Solives utilitzà aquí models característics del gòtic flamenquitzant, propers a l'art d'Huguet i de Pedro García de Benavarre. La primera notícia documental de la capella de la Pietat fa referència al contracte d'un retaule el 1480 entre la família Piquer de Sant Llorenç de Morunys i el pintor de Banyoles Francesc Solives. D'aquesta dada cal deduir que la construcció de la capella és anterior, probablement del darrer terç del segle xv. Fou el matrimoni Joan Piquer (1433-1505) i Margarida Rovira, personatges que s'identifiquen amb els representats en el retaule, els qui feren construir la capella com a lloc de devoció privada.

## Referències

* 1 2 3 4 «Capella de la Pietat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2015].
# Wanda Group

Wanda Group (xinès simplificat: 万达集团), o Dalian Wanda (xinès: 大连万达) és un conglomerat multinacional xinés. És el promotor i propietari de béns immobles privats més gran i la cadena de cinemes més gran del món, propietari de Wanda Cinemas i Hoyts Group.
La companyia opera en quatre indústries principals: hotels de luxe, cultura, turisme, i botigues. Va ser fundada a Dalian, Liaoning i actualment té la seua seu a Pequín. L'any 2016 va comprar la productora de cinema estatunidenca Legendary Entertainment.

## Referències

* ↑ «It’s a Wanda-ful life». , 14-02-2015.
* ↑ «Industry Partners: Dalian Wanda Group». Arxivat de l'original el 4 de febrer de 2015. [Consulta: 15 febrer 2015].
* ↑ Matthew Miller. «China's Dalian Wanda buys Australian cinema chain Hoyts». Reuters, 02-06-2015. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 3 juny 2015].

## Enllaços externs

* Lloc web (anglès)
* Lloc xinés (xinès)
# Artediellus dydymovi

Artediellus dydymovi és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 8 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 20 i 181 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: des de Hokkaido (el Japó) fins al nord del mar del Japó i el mar d'Okhotsk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S., 1885. A catalogue of the fishes known to inhabit the waters of North America, north of the Tropic of Cancer, with notes on species discovered in 1883 and 1884. Rep. U. S. Fish Comm. v. 13 (1885). 789-973.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Soldatov, V. K., 1915. Two new species of Artediellus (Cottidae) from Tartar Strait and Okhotsk Sea. Ezh. Zool. Muz. Imp. Akad. Nauk v. 20: 155-161.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* ↑ Parin, N.V., V.V. Fedorov i B.A. Sheiko, 2002. An annotated catalogue of fish-like vertebrates and fishes of the seas of Russia and adjacent countries: Part 2. Order Scorpaeniformes. J. Ichthyol. 42(Suppl.1):S60-S135.
* ↑ Fedorov, V.V., I.A. Chereshnev, M.V. Nazarkin, A.V. Shestakov i V.V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Sokolovskaya, T.G., A.S. Sokolovskii i E.I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Abu-Muhàmmad I

Abu-Muhàmmad (I) Abd-Al·lah ibn Abi-Hammú o, més senzillament, Abu-Muhàmmad I fou emir abdalwadita de Tlemcen del 1399 al 1401.
El 1398 era governador i va reunir molts suports i es va presentar a Tlemcen amb un exèrcit enderrocant al seu germà (1399). L'enderrocat va fugir a l'est i fou assassinat al cap de quatre anys. Abu-Muhàmmad I no va regnar tant i al cap de dos anys 81401) fou enderrocat pels marínides en una conspiració en la qual van participar alguns dels seus propis parents. Els marínides van posar al tron al seu germà Abu-Abd-Al·lah I.

## Referències

* Histoire des Beni Zeiyan