OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leontopodium

Leontopodium és un gènere de plantes en la família de les asteràcies, que inclou la flor de neu també anomenada edelweiss en alemany (Leontopodium alpinum), una planta ben coneguda de les muntanyes d'Europa. El terme edelweiss es pot, més rarament, referir a uns altres membres del gènere. El gènere conté aproximadament 30 espècies, nadiu a Europa i Àsia (i potser les Amèriques).

## Espècie

* Leontopodium alpinum
* Leontopodium andersonii
* Leontopodium artemisiifolium
* Leontopodium aurantiacum
* Leontopodium brachyactis
* Leontopodium calocephalum
* Leontopodium campestre
* Leontopodium chuii
* Leontopodium conglobatum
* Leontopodium coreanum
* Leontopodium dedekensii
* Leontopodium delavayanum
* Leontopodium discolor
* Leontopodium fangingense
* Leontopodium fauriei
* Leontopodium forrestianum
* Leontopodium franchetii
* Leontopodium giraldii
* Leontopodium haastioides
* Leontopodium hallaisanense
* Leontopodium haplophylloides
* Leontopodium hayachinense
* Leontopodium himalayanum
* Leontopodium jacotianum
* Leontopodium japonicum
* Leontopodium leiolepis
* Leontopodium leontopodinum
* Leontopodium leontopodioides
* Leontopodium linearifolium
* Leontopodium microphyllum
* Leontopodium longifolium
* Leontopodium melanolepis
* Leontopodium micranthum
* Leontopodium monocephalum
* Leontopodium muscoides
* Leontopodium nanum
* Leontopodium niveum
* Leontopodium ochroleucum
* Leontopodium omeiense
* Leontopodium pusillum
* Leontopodium roseum
* Leontopodium shinanense
* Leontopodium sinense
* Leontopodium smithianum
* Leontopodium souliei
* Leontopodium stoechas
* Leontopodium stoloniferum
* Leontopodium stracheyi
* Leontopodium subulatum
* Leontopodium villosum
* Leontopodium wilsonii

## Referències

* ↑ «edelweiss». The Free Dictionary by farlex.
* ↑ . «edelweiss». Encyclopædia Britannica online.
* ↑ Iza Goroff. «Plant of the Month: Leontopodium souliei», 01-07-2004. Arxivat de l'original el 2008-09-05. [Consulta: 4 febrer 2011].
* ↑ «Leontopodium». Digital Flora of Taiwan.
* ↑ . «Leontopodium». Flora of Pakistan.
# Pehr Loefling

Pehr Löfling (31 de gener de 1729 – 22 de febrer de 1756) va ser un botànic suec i deixeble de Carl Linnaeus.

## Biografia

Löfling nasqué a Tollsforsbro. Estudià a la Universitat d'Uppsala, on assistí a cursos de Carl von Linné. Quan l'ambaixador espanyol demanà a Linneu que seleccionés botànics per a les colònies americanes, Linneu escollí Loefling el qual anà a Espanya el 1751 per aprendre castellà i s'embarcà amb altres científics rumb a Amèrica del Sud el febrer de 1754. Ell tingué el càrrec principal dins el departament d'història natural, i va ser ajudat per dos joves doctors espanyols. Morí a San Antonio de Caroní (Guayana, Veneçuela). Els manuscrits de Loefling, van ser conservats pels seus dos ajudants.

## Llegat

Linnæus va fer servir el nom de Loeflingia per un gènere de plantes dins la família Caryophyllaceae, una espècie de les quals creix silvestre a Espanya i les altres a Hispanoamèrica.
El parc Loefling a Ciudad Guayana, Veneçuela rep el seu nom.
Linnaeus publicà postúmament la seva Iter Hispanicum, eller resa til Spanska Länderna uti Europa och America 1751 til 1756 in 1758.
Signatura abreujada com a botànic: Loefl.

## Referències

* Appletons Loefling, Peter 1888
# Plaça de la Porta de la Mar

La plaça de la Porta de la Mar és una plaça de la Ciutat Vella de València que se situa al final septentrional del carrer de Colom, entre els barris de Sant Francesc, de la Xerea i del Pla del Remei.
És una plaça rodona i oberta, de grans dimensions, que funciona de plaça giratòria per al trànsit provinents dels carrers de Colom, del general Palanca, de la Justícia, del gravador Esteve i de Navarro Reverter.

## Elements arquitectònics
### La Porta de la Mar

L'element arquitectònic principal del conjunt és la Porta de la Mar, un arc triomfal d'estil imperialista, coronat amb decoracions que fan referència al folclore valencià com ara l'escut de València amb la rata penada que s'hi troba al punt culminant. Al voltant de la Porta hi ha un jardinet de flors i gespa d'escassa grandària. A l'entorn d'aquest, circula el trànsit. La situació de la Porta correspon al paper històric de la plaça com a portal de la ciutat de València en direcció a la mar Mediterrània. Abans de l'enderrocament de la muralla cristiana – que corria on ara rau el carrer de Colom i d'allí, fins al riu – a la segona meitat del segle xix, el trànsit encara passava per un portal que es deia la Porta de la Mar i que es suposa fóra pareguda a l'encara existent Porta de Serrans, i d'allí es dirigia fins al proper riu Túria. Tant el monument com la plaça, doncs, marquen el límit de la històrica Ciutat Vella i de l'actual districte homònim, i rememoren aquesta porta medieval desapareguda.

### Elements perifèrics

Al nord-oest, es troba el parc de la Glorieta, un parc municipal petit que conjuga fonts i arbres amb jocs infantils; tot això no pertany oficialment a la plaça, ja que els dos queden delimitats per una tanca de reixes de ferro. Un altre element perifèric és el Palau de la Justícia, que fa de xamfrà entre la plaça i el carrer de Colom. A l'altre extrem hi ha els antics jutjats, ara clausurats i traslladats a la Ciutat de la Justícia.

## Transport

La plaça és servida per les línies 2, 4, 9, 10, 16, 26, 29, 32, 71, 81, N2 i N8 d'autobús de l'EMT València.

## Enllaços externs

* Informació de la Porta de la Mar a jdiezarnal.com (castellà)
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Maciste alpino

Maciste alpino és una pel·lícula italiana muda en blanc i negre del 1916 dirigida per Luigi Romano Borgnetto i Luigi Maggi i protagonitzada per Bartolomeo Pagano en el paper de Maciste.

## Trama

És l'any 1916. El regne d'Itàlia està implicat en plena Primera Guerra Mundial en lluita contra les tropes de l'Imperi Austrohongarès. El gegant Maciste sent que no en pot mantenir-se al marge i s'allista a l'exèrcit italià en la campanya dels Alps.

## Repartiment

* Bartolomeo Pagano: Maciste
* Valentina Frascaroli: Giulietta
* Enrico Gemelli: comte de Pratolungo
* Marussia Allesti: contessa de Pratolungo
* Felice Minotti
* Fido Schirru: Fritz Pluffer
* Evangelina Vitaliani

## Producció

Aquesta és una de les primeres de les moltes pel·lícules dedicades al personatge de Maciste, que va néixer gràcies a Giovanni Pastrone a Cabiria de 1914 i que va tenir un gran èxit a Itàlia i fins i tot a l'estranger per l'actor Pagano (estibador primer i després cap d'avantguarda) i el nom del qual es deu a Gabriele D'Annunzio que va crear així un neologisme que encara s'utilitza avui dia.
La pel·lícula no està lluny del que serà (a excepció de Maciste all'ferno) una sèrie de tipus situacionista i tendència a l'evasió. De fet, la guerra no s'aborda en els seus aspectes crítics, i molt menys en els sagnants.

## Distribució

Fins ara, hi ha disponibles 2 pel·lícules i diverses reproduccions.
La 71a Mostra Internacional de Cinema de Venècia el 26 d'agost de 2014 va previsualitzar l'exemplar restaurat per la mateixa Biennal amb la col·laboració del Museu nacional del cinema de Torí.

## Notes

* ↑ Maciste alpino al web del Festival de Trento
* ↑ «Maciste Alpino film di preapertura della 71. Mostra». La Biennale di Venezia, 19 luglio 2014.

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a Vimeo
# Weave (protocol de xarxa)

Weave (en anglès teixir) és un protocol de xarxa de la capa aplicació del model OSI de la Fig.1 creat per aplicacions d'internet de les coses.Fou creat per Google.
Propietats:
* Protocol obert.
* Suporta el protocol IPv6.
* Compacte, de baix consum i amplada de banda baixa.
* La seguretat és important : TLS, Oauth 2.0
* Fiable i de baixa latència : xarxa en malla.

## Vegeu també

* Android Things.

## Referències

* ↑ Henderson, Todd. «New Details on Google's Brillo and Weave». www.losant.com. [Consulta: 30 desembre 2016].
* ↑ «Intriducció a Brillo/Weave» (en anglès). Linux Foundation. Arxivat de l'original el 2016-12-31. [Consulta: 30 desembre 2016].
Viccionari
# Leontòpolis

Leontòpolis (grec antic: Λεόντων πόλις; llatí: Leontopolis) fou una antiga ciutat d'Egipte, a la part central del Delta, anomenada abans Taremu. Correspon a l'actual Tell el-Muqdam o Tell al-Mokdam, a uns 10 km de l'actual ciutat de Mit Ghamr. El seu nom egipci fou Taremu i fou la capital del nomós XI del Baix Egipte (Ka-heseb) i probablement capital d'Egipte durant la dinastia XXIII. El nom grec volia dir 'Ciutat dels lleons' per la presència del déu-lleó Maahes o Mahes (Myos o Mysys en grec); altres déus amb culte a la ciutat eren Sekhmet i Bast. La ciutat posseïa gran quantitat d'imatges de lleons.
En el període ptolemaic, sota Ptolemeu VI Filòmetor (180 aC-145 aC) el sacerdot exiliat Onies va fundar un temple jueu, semblant al temple de Jerusalem; això va atreure una important colònia jueva, que va florir durant tres segles, fins que al segle i, en el govern de Vespasià, el temple fou tancat durant el conflicte entre l'emperador i els jueus (71). La ciutat jueva fou coneguda com a Nay-ta-hut o Ney-ta-hut.
Es van trobar restes a Tell es-Sab (Colina dels lleons) i a Al-Mengaleh, però els erudits coincideixen que el lloc correcte de la ciutat es Tell al-Mokdam. Tell al-Yahudiya (Turó dels jueus) probablement porta aquest nom perquè allí hi havia el temple construït al segle ii aC.
Una troballa coneguda com a "Camp dels Hikses" consisteix en una recint rodejat de muralles de 515 per 490 metres i que no té cap similitud amb altres edificis d'Egipte (per això es va pensar que era una construcció dels hikses i se li va donar el nom esmentat). S'han trobat restes d'estàtues colossals de Ramsès II al nord de Tell a-Yahudia on es pensa que hi devia haver un temple; a l'oest hi havia un temple de Ramsès III i probablement un palau. No s'ha trobat cap resta arqueològica anterior al tercer Període Intermedi. Recents excavacions realitzades per la Universitat de Berkeley semblen evidenciar la importància d'aquest lloc durant la dominació persa i saïta
El temple de Mahes va ser desmuntat per aprofitar les pedres en altres construccions. Existia també una estàtua del faraó Nehesi usurpada per Merneptah.
# Montoursville

Montoursville és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 4.777 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Montoursville tenia 4.777 habitants, 2.067 habitatges, i 1.393 famílies. La densitat de població era de 456,5 habitants/km².
Dels 2.067 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 32,6% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 22,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.484 $ i la renda mediana per família de 44.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 24.449 $. La renda per capita de la població era de 19.648 $. Entorn del 2,4% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Montoursville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Montoursville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pehr Osbeck

Pehr Osbeck (1723 – 23 de desembre de 1805) va ser un explorador, naturalista i botànic suec, un dels deixebles o apòstols de Carl Linnaeus. Nasqué a la parròquia d'Hålanda a Västergötland i estudià a Uppsala amb Carl von Linné.

## Naturalista a la Xina

Entre 1750–1752 viatjà a Àsia a bord del vaixell Prins Carl i durant quatre mesos n'estudià la flora, la fauna, i la gent de la regió xinesa de Guangdong. Tornà a Suècia i contribuí amb 600 espècies de plantes a l'obra de Linnaeus Species Plantarum, publicada el 1753.
El 1757 publicà un diari sobre el seu viatge a la Xina, Dagbok öfwer en ostindisk Resa åren, traduït més tars a l'alemany i l'anglès L'any 1758, va ser escollit membre de la Reial Acadèmia Sueca de Ciències.
Morí a Halland l'any 1805.

## Col·leccions

Les seves grans col·leccions es conserven a Suècia i al Regne Unit. El gènere Osbeckia rep aquest nom en el seu honor. La seva signatura com a botànic és: Osbeck

## Referències

* ↑ Google books
# Pramila Patten

Pramila Patten (nascuda el 29 de juny de 1958) és una barrister mauriciano-britànica i funcionària de les Nacions Unides, que actualment serveix com a Representant Especial de les Nacions Unides sobre la Violència Sexual en Conflicte i Subsecretari General de les Nacions Unides; va ser nomenada el 2017. El seu càrrec va ser establert per la Resolució 1888 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, presentada per Hillary Clinton, i va succeir a Margot Wallström i Zainab Bangura. Va ser membre de la Convenció sobre l'eliminació de totes les formes de discriminació contra la dona de 2003 a 2017 i va ser vicepresidenta de la comissió.

## Vida

Pramila Patten obté el títol de llicenciat en dret a la Universitat de Londres, un diploma en criminologia a Kings College, Cambridge, un màster de lleis (LL.M.) a la Universitat de Londres i va ser cridada al barra a Anglaterra com a membre de Gray's Inn. Va practicar com a barrister a Anglaterra de 1982 a 1986 abans de tornar a Maurici, on va exercir com a jutge en un tribunal de districte entre 1987 i 1988 i de 1987 a 1992 va ser professora de la Facultat de Dret de la Universitat de Maurici. Des de 1995 va dirigir el bufet d'advocats Patten & Co Chambers.
Va ser membre de l'Observatori Internacional de l'Acció de Drets de la Dona entre 1993 i 2002, i del 2000 al 2004 va ser consultora del Ministeri de Drets de la Dona, Desenvolupament Infantil i Benestar Familiar.
Va ser elegida membre de la Convenció sobre l'eliminació de totes les formes de discriminació contra la dona de les Nacions Unides en 2003. A vegades va ser vicepresidenta de la comissió. El 2017 va renunciar a la comissió i el 12 d'abril de 2017 va ser nomenada pel secretari general de l'ONU António Guterres com a Representant Especial sobre Violència Sexual en Conflicte amb el rang de Subsecretari General de les Nacions Unides.
En novembre de 2017 va visitar Bangladesh per entrevistar als supervivents de la persecució als rohinyes a Birmània de 2016-2017. El novembre de 2017, també va acollir favorablement la Iniciativa Elsie per ajudar a augmentar la participació de les dones en les operacions de manteniment de la pau en una exposició conjunta amb la Subsecretaris General i Directora Executiva d'ONU Dones Phumzile Mlambo-Ngcuka.

## Referències

* 1 2 Ms. Pramila Patten of Mauritius – Special Representative of the Secretary-General on Sexual Violence in Conflict, United Nations Secretary-General
* ↑ About the Office
* ↑ UN Gathers Horror Stories from Rohingya Women Fleeing Myanmar, Voice of America
* ↑ Joint Statement by Phumzile Mlambo Ngcuka and Pramila Patten on the launch of the Elsie Initiative, UN Women
# José Luis Balbín Meana

José Luis Balbín Meana (Pravia, 19 d'agost de 1940 - Madrid, 22 de juny de 2022) fou un periodista espanyol que treballà en diversos mitjans de comunicació. El 2015 va ser guardonat amb el Premi Nacional de Televisió 2015, atorgat pel Ministeri d'Educació, Cultura i Esport d'Espanya.

## Trajectòria professional

El seu moment de major popularitat va coincidir amb l'emissió del programa La clave en la seva primera etapa, entre 1976 i 1985, a Televisió Espanyola. Per aquest programa va rebre el Fotogramas de Plata 1979 al Millor intèrpret de televisió.
Va arribar a ser Director d'Informatius entre 1982 i 1983, després del nomenament de José María Calviño com a Director d'RTVE. No obstant això, va ser destituït pocs mesos després. Després d'una sèrie de pressions per part del govern socialista, que presidia Felipe González, el programa va ser clausurat i Balbín va derivar gradualment cap a posicions clarament enfrontades amb el govern d'aquells anys. En aquest moment va centrar la seva activitat professional en el món de la ràdio, on triomfa amb l'espai Hora cero, d'Antena 3 Radio.
En 1990 torna a la televisió, de nou amb el seu mític espai de debat La clave, encara que en aquesta ocasió a Antena 3 Televisió. El programa es manté fins a 1993. En 1994, en la mateixa cadena, condueix un espai d'entrevistes, La senda.
Va treballar en el diari Pueblo i fou col·laborador del setmanari Interviú.
En 1994, després del tancament de Antena 3 Radio, es trasllada a la cadena COPE, incorporant-se com a membre de la tertúlia del programa La linterna, que dirigia Luis Herrero durant anys es mantindria com a col·laborador de la cadena, primer en la ja esmentada La linterna i, a partir de 1998, a La Mañana.
El 1998 torna a TVE amb el programa Las claves en el qual entrevista grans personatges espanyols i estrangers. El programa es va emetre des de setembre de 1998 fins a abril de 1999.
En 1999 va ser nomenat director del setmanari d'informació general Artículo 20, editat per l'empresa Ediciones Tesla, S. a. La revista va tancar pocs mesos després de la seva arribada, el gener de 2000, després d'una vaga celebrada al desembre en la qual segons l'empresa editora fins i tot es van llançar ous al director de la publicació. Edicions Tesla va sol·licitar un expedient de regulació d'ocupació.
Al novembre de 2000, va fundar el setmanari d'informació general La Clave, del qual va ser director des dels seus inicis fins al seu tancament definitiu al juliol de 2008.

## Referències

* ↑ Press, Europa. «Muere a los 81 años el periodista José Luis Balbín, mítico presentador de 'La Clave'», 22-06-2022. [Consulta: 22 juny 2022].
* ↑ 324cat. «Mor José Luis Balbín, icònic periodista de la Transició i presentador de "La Clave"», 22-06-2022. [Consulta: 22 juny 2022].
* ↑ «Polvorín entre José Luis Balbín y RTVE por los derechos de 'La Clave'» (en español). [Consulta: 25 juny 2019].
* ↑ «José Luis Balbín: «Lo peor es la lentitud con la que avanza la recuperación»» (en español). [Consulta: 25 juny 2019].
* ↑ Entrega de los premios Fotogramas a ABC, 15 de febrer de 1980

## Enllaços externs

* Web de José Luis Balbín
# Xavier Pérez Puigdomènech

Xavier Pérez Puigdomènech (Barcelona, 24 de març de 1972), conegut com a Xavi Pérez, és un jugador d'handbol català, ja retirat, que jugava de porter. Destacà a la porteria del BM Granollers, on romangué de 1991 a 2002. Posteriorment jugà al BM Cangas (2002-2005), Balonmano Aragón (2005-2006) i Balonmano Antequera (2006-2009).
En el seu palmarès destaquen dues Copes EHF (1995, 1996) i una Copa Asobal (1994), totes amb el BM Granollers.

## Referències

* 1 2 3 «La Xarxa - Altres - Un líder sota els pals» (en anglès). [Consulta: 25 febrer 2024].
* 1 2 «Xavier Pérez Puigdomènech | enciclopedia.cat». [Consulta: 25 febrer 2024].
# Leeds (Dakota del Nord)

Leeds és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 464 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Leeds tenia 464 habitants, 212 habitatges, i 129 famílies. La densitat de població era de 389,5 hab./km².
Dels 212 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 38,7% no eren unitats familiars. En el 37,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 3,7% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 24,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.953 $ i la renda mediana per família de 49.444 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.500 $ mentre que les dones 17.279 $. La renda per capita de la població era de 19.869 $. Entorn del 6,7% de les famílies i el 13,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Leeds». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Leeds». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Cal Carreter (Sant Bartomeu del Grau)

Cal Carreter és un edifici de Sant Bartomeu del Grau (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de dos pisos, de planta rectangular allargada, amb les corts i el garatge a banda i banda del cos de la casa, formant un conjunt que sembla tenir tres naus. La part habitada de la casa és la central, més alta que les dues naus laterals, cosa que deixa obrir finestres als murs laterals. La construcció és pobre, de pedres irregulars i molt morter. Arrebossada exteriorment, es conserva en mal estat.

## Referències

* ↑ «Cal Carreter». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 març 2019].
# Kepler-90b

Kepler-90b és un exoplaneta que orbita a l'estrella Kepler-90 a la constel·lació del Dragó. El planeta és una Súper-Terra.
Kepler-90b és un 31 % més gran que la Terra. Té una ressonància orbital 5:4 amb Kepler-90c. Això significa que en el temps que triga Kepler-90b en orbitar l'estrella cinc vegades, Kepler-90c orbita l'estrella exactament quatre vegades pel que els planetes sempre es troben en les mateixes posicions. Ressonàncies similars també existeixen en les llunes interiors de Júpiter.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 Davide Gandolfi «The planetary system to KIC 11442793: a compact analogue to the solar system» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 31-12-2013, pàg. 18. DOI: 10.1088/0004-637X/781/1/18.
* 1 2 3 4 Afirmat a: The Kepler Giant Planet Search. I: A Decade of Kepler Planet-host Radial Velocities from W. M. Keck Observatory. Indicat a la font segons: NASA Exoplanet Archive. Data de publicació: 2024. DOI: 10.3847/1538-4365/AD0CAB.
* ↑ Davide Gandolfi «The planetary system to KIC 11442793: a compact analogue to the solar system» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 31-12-2013, pàg. 18. DOI: 10.1088/0004-637X/781/1/18.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Planet Kepler-90 b» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. Observatori Meudon. [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «The planetary system Kepler-90 hosts at least 8 planets.» (en anglès). Open Exoplanet Catalogue. [Consulta: 19 desembre 2020].
# Can Gil

«Can Gil» té aquests significats:
* Can Gil de Llampaies, casa a Llampaies (Alt Empordà)
* Can Gil (Montmeló), edifici de Montmeló (Vallès Oriental)
* Can Gil (Vilabertran), casa dins del nucli urbà de Vilabertran (l'Alt Empordà)
* Serrat de Can Gil, serra a cavall dels municipis de Santa Cecília de Voltregà i Sobremunt (Lluçanès)
# Leeds Carnegie

El Leeds Carnegie, antigament el Leeds Tykes és un club anglès de rugbi a 15. Es va fundar el 1991 i participa a l'Aviva Premiership de la temporada 2010-2011.