OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Az, grafinyata

Az, grafinyata (Аз, Графинята, en búlgar Jo, comtessa) és una pel·lícula dramàtica búlgara del 1989 dirigida per Petar Popzlatev, basat en un guió de Raymond Wagenstein i Petar Popzlatev basat en una història real. L'operador és Emil Hristov. La música de la pel·lícula va ser composta per Gueorgui Genkov.

## Argument

Durant l'agitació política i del 1968, l'adolescent Sibila (coneguda com la "comtessa"), després d'una aventura fallida i un avortament, amb 18 anys és enviada a un campament de reeducació per noies per tal que deixi les drogues i remodelar la seva personalitat.

## Repartiment

* Svetlana Yancheva – Sibila Nikolova – La comtessa
* Katya Paskaleva – Maria
* Yitzhak Finzi – Dr. Gerensky
* Zhoreta Nikolova
* Ilia Dobrev – Pairzaa
* Irene Krivoshieva – Vil·les
* Samuel Finzi – Elefant
* Tanya Shakhova - una noia del campament
* Valcho Kamarashev – bai Kolyo (Lame Bill)
* Peter Popyordanov – Boyko
* Alexander Doinov – Tony
* Maria Statulova – Dr. Gerenska
* Radoslav Blazhev
* Eduard Zahariev – Rangel, pare de Boyko
* Hristo Garbov – Nacho
* Johnny Penkov

## Premis

* "Premi de la Crítica" al XIII Festival Internacional de Cinema de la Creu Roja i Cinema de Salut, (Varna, 1989).
* El "Premi a un paper femení" de Svetlana Yancheva al XIII Festival Internacional de Cinema de la Creu Roja i la Salut, (Varna, 1989).
* "Premi a la millor pel·lícula" i premi del públic del Festival de Cinema de Torí, Itàlia, 1989.
* "Premi al millor debut europeu" al Festival Premiers Plans d'Angers, França, 1990).

## Referències

* ↑ Richard Watkins, Christopher Deliso Bulgaria, p. 59
* ↑ Az, grafinyata al web del festival de Torí

## Enllaços externs

* Az, grafinyata a YouTube
# Governació de Tartus

La governació o muhàfadha de Tartus (àrab: محافظة طرطوس, muḥāfaẓat Ṭarṭūs) és una de les catorze governacions o muhàfadhes que conformen l'organització politicoadministrativa de la República Àrab de Síria. Està situada a la part nord-oest del país. Limita amb les governacions de Latakia, Homs, Hama, i amb el Líban. La capital d'aquesta governació és la ciutat de Tartus.
Té una superfície de 1.890 quilòmetres quadrats i una població de 750.000 habitants (estimacions del 2007). La densitat poblacional d'aquesta governació siriana és de 396,82 habitants per cada quilòmetre quadrat de la governació.

## Enllaços externs

* etartus Arxivat 2009-03-22 a Wayback Machine.
# Balma Freda

La Balma Freda o Balma de l'Ermità és una cova del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès. En aquesta comarca és habitual la pronúncia bauma, que és acceptada per la normativa. Per tant, sovint aquest indret és conegut com a Bauma Freda o Bauma de l'Ermità.
És a prop de l'extrem sud-est del terme, també al sud-est de l'Om i al nord de l'Otzetó, a la dreta del torrent de l'Om, que és la riera que ha erosionat aquesta balma. També és a l'extrem sud-oest del Serrat del Trompa.
Queda davant mateix i al nord de la pista rural que ressegueix el torrent de l'Om per la riba esquerra i enllaça Monistrol de Calders amb la carretera de Granera a la B-124. El lloc, i la mateixa balma, són de molt fàcil accés.
Al bell mig de la balma, a la seva meitat occidental, hi ha una petita plataforma on hi ha les restes d'una minúscula construcció, que podria ser l'eremitori, o habitacle, del suposat ermità que vivia en aquest lloc.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Ausa (revista)

Ausa és una revista del Patronat d'Estudis Osonencs, creada el 1952, dedicada preferentment a temes històrics vigatans, i que recull estudis de qualsevol disciplina humanística o científica relacionats amb la comarca d'Osona.
Inicialment tingué una periodicitat trimestral. Des del 1986 té una regularitat semestral. Fins al 1974, la gran majoria d'articles eren escrits en castellà, però a partir del 1975, el català n'esdevingué l'idioma usual. D'altra banda, el 1983 i, posteriorment, el 1990, es produïren canvis importants en la imatge de la revista. Els articles i estudis publicats sobre la comarca d'Osona és molt important tant en el camp de la història, com del folklore o de l'art. Entre els seus col·laboradors figuren noms tan remarcables com Ramon d'Abadal i de Vinyals, Eduard Junyent i Antoni Pladevall, tots ells estretament vinculats a aquesta comarca. La composició del consell de redacció i del consell assessor mostra el gran lligam que hi ha entre la revista i el món universitari, amb la participació d'historiadors i erudits com Miquel Batllori, Pierre Bonnassie, Antoni M. Badia i Margarit i Paul Freedman.
La revista Ausa es publica en accés obert des del 2002, moment en què es van digitalitzar tots els seus números antics. Aquell mateix any es convertí en la primera revista que es va incorporar al repositori cooperatiu de les Revistes Catalanes amb Accés Obert (RACO).

## Referències

* 1 2 Jané Checa, Òscar «Ausa». Diccionari enciclopèdic d'historiografia catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 4 juliol 2020].
* 1 2 «500 revistes a RACO: Ausa, la primera a incorporar-s'hi». CSUC, 28-01-2019 [Consulta: 5 juliol 2020].
* ↑ «Ausa». Dialnet. [Consulta: 5 juliol 2020].
* ↑ «La revista Ausa es presenta en format digital». VilaWeb, 17-06-2003 [Consulta: 5 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina web de la Revista Ausa al Patronat d'Estudis Osonencs
* Pàgina on llegir la revista al portal Revistes Catalanes amb Accés Obert (RACO)
# Gibraltar Football Club

El Gibraltar Football Club fou un club de futbol de Gibraltar.
El club va ser fundat el novembre 1893, essent un dels primers clubs civils de futbol de la zona, juntament amb Prince of Wales F.C.; fins aleshores el futbol el practicaven els membres de les forces militars britàniques. Els fundadors del club eren practicants de criquet que cercaven un esport a practicar durant l'hivern. El Gibraltar fou el primer campió de la Merchants' Cup l'any 1895, i repetint campionat de lliga el 1923–24.

## Palmarès

* Lliga de Gibraltar:
       1923-24
* Rock Cup:
       1894–95

## Referències

* ↑ «History of the Gibraltar Football Association». Gibraltar Football Association. Arxivat de l'original el 2014-01-09. [Consulta: 20 setembre 2012].
* 1 2 «Gibraltar – List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ «Gibraltar – List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 9 juliol 2014].
# Gibraltar al Festival de la Cançó d'Eurovisió

Gibraltar (GBC) ha intentat fer-se membre de l'EBU i després participar de manera independent al Festival de la Cançó d'Eurovisió. No obstant això, el GBC no va poder obtenir la pertinença a l'EBU perquè el Territori Britànic d'Ultramar no era independent del Regne Unit. Gibraltar ha retransmès el Festival de la Cançó d'Eurovisió 2008 i la ronda final de l'edició de 2006.

## Referències

* ↑ Granger, Anthony. «Gibraltar: No Plans To Broadcast Eurovision» (en anglès britànic), 25-03-2015. [Consulta: 1r gener 2024].
* ↑ «Escocia, Kosovo y otras vías de TV3 para acceder a la UER y Eurovisión» (en castellà), 21-10-2018. [Consulta: 1r gener 2024].
# Open Rails

Open Rails és un programa de simulació ferroviària de codi obert. Està basat en un antic simulador ferroviari anomenat Microsoft Train Simulator (MSTS), creat l'any 2001.
El simulador està casi exclusivament basat en aportar una experiencia ferroviaria realista, i no té mecàniques de joc integrades. Segons la pàgina web oficial d'Open Rails, el simulador no és només “una millora del MSTS” però “un simulador completament diferent”
Open Rails té opció singleplayer (un sol jugador per servidor), i multijugador (més d'un jugador per servidor).
La comunitat d'Open Rails (o MSTS), també pot aportar rutes i trens al simulador, mitjançant un programa de creació.Actualment, existeixen molts trens i rutes de diferents països, incloent algunes espanyoles i catalanes.

## Referències

* ↑ «Our Mission» (en anglès). [Consulta: 19 novembre 2023].
* ↑ «Frequently Asked Questions (FAQ)» (en anglès). [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ «Multi-Player» (en anglès). [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ «Build Your Own Route» (en anglès). [Consulta: 18 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial d'Open Rails (anglès)
# Balma de les Ovelles

La Balma de les Ovelles és un abric rocós amb representacions de pintura rupestre protegides com Patrimoni de la Humanitat en el conjunt de l'Art rupestre de l'arc mediterrani de la península Ibèrica. Està situada a l'extrem nord del municipi de Tremp (Pallars Jussà), en el cingle del Sanat de la serra de Sant Gervàs, dins de l'espai natural Vall Alta de Serradell - Terreta - Serra de Sant Gervàs.
Es tracta d'una balma de grans dimensions de 80 m de llarg, 20 m d'ample i 30 m d'alt. Està formada per l'erosió diferencial en el contacte entre l'estrat de calcàries i margues. Hi ha abundants blocs caiguts de la cornisa. En la part interior s'aprecien surgències fòssils d'aigua que es constitueixen en petites coves de reduïdes dimensions. S'hi localitzen diferents murs que demostren la seva utilització com a pleta, juntament amb un potent nivell d'excrements d'ovella que en alguns punts arriba fins a 0,60 m. Per tota la superfície de la balma es documenten fragments moderns de ceràmica, corresponents a comunes oxidades a torn, en ocasions vidrades.
Destaca la presència d'una petita pintura rupestre de color vermell que representa una figura antropomorfa de 16 cm d'alt x 11 cm d'ample, amb els braços en creu i les cames obertes. El tronc és tan sols un traç recte, lleugerament més ample en la part que correspon al cap. De les extremitats no es diferencien ni mans ni peus. La relació entre tronc i cames és clarament desproporcionada. A l'avantbraç esquerre es distingeixen tres línies creuades en forma d'asterisc i a la mà dreta suporta un objecte informe. Completant el conjunt a l'esquerra es troba un altre joc de línies creuades, i a la dreta una fletxa d'1 cm d'ample per 6 cm de llarg, que apunta al sud-oest. Hi ha dues línies que passen per sota del dibuix. El colorant està sòlidament adherit a la roca, no taca ni es desprèn. Està pintat per damunt de petites concrecions estalagmítiques de carbonat càlcic. Falta part d'un braç per haver-se desprès el clast que li feia de suport.

## Referències

* 1 2 «Balma de les Ovelles». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Granadura

La granadura és un conjunt de grans (gra en singular), és a dir, un conjunt d'objectes petits de forma esfèrica amb una perforació que es poden unir per formar collarets, braçalets, rosaris, etc., o també enganxar sobre la roba o mobles. Poden trobar-se'n de diversos materials, com ara fusta, ivori, coral, llavors, os, banya, nacre, perles, atzabeja, pedres precioses, metall, plàstic, ceràmica, vidre (vidre de Murano, vidre txec o cristall de Bohèmia, vidre Swarovski…), etc. Al paleolític ja s'usaven com a amulets (i encara són usades en alguns llocs), ja que pensaven que posseïen propietats màgiques. Des de l'antiguitat també són usats com a decoració. En ser fàcils de traslladar, van ser usats també com diners.
Alguns descobriments arqueològics suggereixen que ja s'utilitzaven a l'antiga Mesopotàmia, i també a l'Índia, en forma de collarets de grans d'or. A Egipte els nobles regalaven collarets amb granadura de pedres precioses de colors, i també de vidre o ceràmica. Els nobles mongols i els cortesans de l'Imperi Romà d'Orient portaven collarets de perles. Els indígenes de l'Amèrica del Nord i algunes tribus africanes utilitzaven collarets de granadura petita. Els asteques n'utilitzaven com a part de les seves vestimentes maxtil, sobre les quals es col·locava un mantell (que els més rics adornaven amb plomes sobre granets daurats).
La granadura pot ser de diferents materials, colors, formes i qualitats. Dins de la immensa quantitat de materials que es podrien emprar per crear grans, s'està imposant el vidre, per la qual cosa els grans se solen anomenar genèricament també grans de vidre (també granets de vidre), encara que no siguin d'aquest material. En destaquem de diversos tipus: vidre austríac, cristall de Bohèmia o vidre txec i el vidre venecià o de Murano. A part d'aquests tipus, també s'estan imposant els vidres fabricats a l'Àsia. Entre tots cal destacar un tipus de vidre austríac, que per la seva qualitat, brillantor i varietat de formes i colors té nom propi: el vidre Swarovski.

## Referències

* ↑ «granadura». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Entrada per "gra", accepció 4, del Diccionari Alcover-Moll.
* ↑ «gra». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans., vegeu l'accepció 2-1.
* ↑ «gra». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ortona (antiga ciutat)

Ortona (en llatí: Ortona en grec antic: Ὄρτων) va ser una antiga ciutat del Latium propera al territori dels eques.
Apareix a la història l'any 481 aC quan era una ciutat llatina i els eques la van assetjar i conquerir, encara que després la van perdre. El 457 aC els eques van conquerir Corbió i van matar a la guarnició romana i tot seguit es van fer amos d'Ortona. Però el cònsol romà Gai Horaci Pulvil els va derrotar al Mont Algidus, i va recuperar les dues ciutats. Per aquesta descripció es creu que la ciutat, no localitzada era a la vora de Corbió i del mont Algidus. Després no torna a ser esmentada, i probablement va deixar d'existir. Dionís d'Halicarnàs parla dels Φορτινεῖοι ('phortineioi') entre els pobles que formaven la Lliga de les trenta ciutats llatines i és probable que es refereixi a Ortona, ja que el nom phortineioi és completament desconegut. Plini el Vell, que no menciona la ciutat, parla dels hortinenses, que podrien ser els habitants d'Ortona. La seva situació exacta es desconeix.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ortona». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 juny 2023].
# Ortros

Segons la mitologia grega, Ortros o Ortre (grec antic Ὄρθρος, Ὄρθος, llatí Orthrus, Orthus) va ser un gos fill de Tifó i d'Equidna, germà de Cèrber, i pare, amb Quimera, de l'esfinx i del lleó de Nèmea. La seva principal aparició és al relat dels Dotze treballs d'Hèracles. Custodiava els ramats de Geríon i fou mort per Hèracles quan s'apoderà d'aquest bestiar. Les seves descripcions varien, de vegades se li atribueixen molts caps, o només dos, i un cos de serp o quatre potes.

## Referències

* ↑ Pseudo-Apol·lodor. Biblioteca (vol. II) (en grec). Fundació Bernat Metge, 2012. ISBN 978-84-9859-200-9.
* ↑ «Ortros». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 164. ISBN 8429741461.
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 402. ISBN 9788496061972.
# Auvèrs

Auvers és un municipi francès situat al departament de l'Alt Loira i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 60 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Auvers era de 60 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 79 habitatges, 26 eren l'habitatge principal de la família, 41 eren segones residències i 12 estaven desocupats. Tots els 79 habitatges eren cases. Dels 26 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 8 tenien tres cambres, 4 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Auvers el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 30 persones, 18 eren actives i 12 eren inactives. Les 18 persones actives estaven ocupades(12 homes i 6 dones).. De les 12 persones inactives 7 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.
L'any 2000 a Auvers hi havia 9 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 240 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Auvers a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Auvers a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Auxella

Auxella, antiga possessió de Selva, situada entre el comellar d'Infern, Son Muntaner i el forn d'en Blai. Al nord té el puig de la Bisbal. En el Llibre del Repartiment consta com Axila (1232) i, a partir de 1367, com Urxella.

## Referències

* ↑ «Auxella». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 1. Palma: Promomallorca, p. 276. ISBN 84-8661702-2.
# Gregori (prefecte de l'annona)

Gregori (en llatí Gregorius) va ser un magistrat romà del segle iv.
Era prefecte de l'annona sota Flavi Gracià l'any 377. Gothofredus l'identifica amb el Gregori al que Simmac va escriure diverses lletres i que va exercir el càrrec de qüestor. Trobem mencionat a Gregori al Codex Theodosianus.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/316?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=GregoriusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 306. ]
# Balami

Balami és el nom dels següents personatges:
* Abu-l-Fadl Muhàmmad ibn Ubayd-Al·lah al-Balamí visir samànida (s. IX-X)
* Abu-Alí Muhàmmad ibn Muhàmmad al-Balamí, visir dels samànides fill d'Abu l-Fadl
# Gombau de Camporrells

Gombau de Camporrells (? – 22 d'abril de 1205) va ser bisbe de Lleida de l'any 1191 al 1205.
Va ser escollit bisbe de Lleida per succeir a Guillem Berenguer que havia estat anomenat arquebisbe de Narbona. Durant el seu mandat bisbal va tenir litigis amb els cavallers de l'orde del Temple sobre els delmes que havien de pagar dels molins de les terres de Lleida, així com amb el bisbe d'Osca per qüestions de límits diocesans.
Va donar gran impuls a la nova construcció d'engrandiment de la catedral de Lleida i junt amb el rei Pere el Catòlic i el comte Ermengol VII d'Urgell van col·locar la primera pedra el dia 22 de juliol de 1203.

## Bibliografia

* Web bisbat de Lleida Arxivat 2008-07-20 a Wayback Machine.
# Goiena Komunizakio Taldea

El Grup de Comunicació Goiena (en basc: Goiena Komunikazio Taldea) és una cooperativa de comunicació basca que es caracteritza per emprar el basc com a llengua única de treball i treballar a la comarca de l'Alt Deba (Debagoiena en basc), a la província basca de Guipúscoa (Gipuzkoa). Es creà l'any 2000 per part d'associacions de la comarca amb la intenció de enfortir i desenvolupar els mitjans de comunicació en basc. S'impulsà, per part d'associacions i societats, una cooperativa amb la finalitat d'integrar en un mateix lloc treballadors de Goiena i dels municipis propers.
Al llarg d'aquests anys, ha aconseguit un gran desenvolupament en paper, publicant dos dies a la setmana. Mitjançant la Televisió Digital Terrestre (TDT) i la fibra òptica ha permés l'expansió no només per la comarca de l'Alt Deba, sinó a tota la Comunitat Autònoma Basca. El desenvolupament de la xarxa d'internet també ha obert una porta a l'expansió i difusió del grup. A més, gestiona també la Ràdio de Mondragón (Arrasate Irratia).

## Serveis

El grup distribueix la seva feina en quatre mitjans de comunicació:
* Premsa escrita:
** Periòdic Goiena
** Revista Puntua
* Televisió: Goiena Telebista.
* Ràdio: Arrasate Irratia (Ràdio de Mondragón)
* Internet

## Referències

* ↑ «La Diputación nombrará a Mikel Irizar director general para la Igualdad Lingüística» (en castellà). El Diario Vasco, 27-07-2015. [Consulta: 2018].
* ↑ «Goiena, euskararen aldeko apustua egiten duen komunikazio taldea» (en basc). ETB, 28-05-2014. [Consulta: 2018].
* 1 2 «Nortuk Garen» (en basc). Goiena Komunikazio Taldea (pàgina web). Arxivat de l'original el 2017-06-21. [Consulta: 24 març 2018].
* ↑ «Goienak 'Puntua' astekaria banatuko du ostiralero - Goiena distribuirà la revista 'Puntua' cada divendres» (en basc). Berria, 25-01-2015.
# Goibniu

Goibniu és un déu irlandès de la mitologia celta, que equival al Vulcà romà. És la divinitat artesana del ferro, i fabrica les armes màgiques per als déus, pels herois i pels druides, i només amb tres cops fabrica una espasa o una javelina i protegeix els seus seguidors de la malaltia. A la Gàl·lia se'l coneix com a Gofannon.
A la segona batalla de Cath Maige Tuired, Ruadan, fill de la deessa Brigit i del rei Bres, el fereix amb la seva llança, però Goibniu es banya a la Font de la Salut i li desapareix la ferida. Té dos germans, Luchta i Creidhne.

## Referències

* ↑ Jouët, Philippe. Dictionnaire de la mythologie et de la religion celtiques. Fouesnant: Yoran Embanner, 2012, p. 501-502. ISBN 9782914855921.
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :