OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premi de Poesia Miquel Martí i Pol (Cerdanyola)

* No s'ha de confondre amb altres premis, vegeu Premi Miquel Martí i Pol de poesia (desambiguació).
El Premi de Poesia Miquel Martí i Pol és un premi de poesia inèdita en català, que porta el nom del poeta Miquel Martí i Pol. Va ser creat el 1996 per la Universitat Autònoma de Barcelona, i des de 2002 es convoca conjuntament amb l’Ajuntament de Cerdanyola del Vallès, formant part dels Premis Literaris d'aquesta ciutat. L'obra premiada s'edita pel Servei de Publicacions de la UAB. El 2021 tenia una dotació de 1.000 euros.

## Guanyadors

Els guanyadors i guanyadores d'aquest premi han sigut,
* 1996: Jaume Antoni Terradas i Serra, per Temps robat
* 1997: Antoni Sitges i Serra, per Amor roig
* 1998: Joan Duran i Ferrer, per Zoòtrop
* 1999: ex aequo: Sadurní Tubau i Pasqual, per Soliloquis, i Joan Carles González, per L’angle humà
* 2000: Jordi Cervera Nogués, per Fluix, Fluid
* 2002: Miquel López Crespí, per Temps moderns. Homenatge al cinema
* 2003: Maria Teresa Saladrigas Juanysacreu, per Des d'una por naixent. Accèssit: Montserrat Costas, per L'amplitud dels angles
* 2004: Montserrat Riba per Kuruksetra
* 2005: Daniel Nomen i Recio, per Maons d'alambor. Accèssit: Josep Torrents, per El barquer dels déus
* 2006: Jordi Julià, per Sota la llum de Mart. Accèssit: Josep Maria Roquer Gonzalez, per L'entomòleg de Babel
* 2007: Jaume C. Pons Alorda, per La victòria de la dona lluna
* 2008: Josep Maria Roquer Gonzalez, per La xarxa de mil nusos
* 2009: Joan Mercader i Sunyer, per Memòria de l'any
* 2010: Gemma Arimany, per Ulls a través
* 2011: Eloi Babi, per Mal de nit
* 2012: Josep Pejó Vernis, per L'ombra fugida
* 2013: David Figueres Felip, per Derelictes
* 2014: Manuel Roig Abad, per Atac de temps
* 2015: Glòria Coll Domingo, per Territori inhabitable
* 2016: David Yeste Muñoz, per 24 vintervariationer
* 2017: Joan Calsina Forrellad, per Entre tu i jo, nosaltres
* 2018: Josep Planaspachs, per De l'univers estant i una mica més enllà
* 2019: Jordi Ferrer Gràcia, per Carn estranya
* 2020: Albert Gavaldà, per Si l'oblit no em falla
* 2021: Josep Civit i Mateu, per Aixoplucs

## Referències

* ↑ «Premi de Poesia «Miquel Martí i Pol»». Web oficial. Arxivat de l'original el 22 d’abril 2021. [Consulta: 22 abril 2021].
* ↑ «Bases del XXVI Premi de Poesia «Miquel Martí i Pol» 2021». Web oficial, 2021 [Consulta: 22 abril 2021].
* ↑ «Anteriors edicions del Premi de Poesia «Miquel Martí i Pol»». Web oficial. Arxivat de l'original el 22 d’abril 2021. [Consulta: 22 abril 2021].
* ↑ «Jordi Cervera guanya la VI edició del premi de poesia Martí i Pol de la UAB.». Vilaweb, 18-01-2001 [Consulta: 22 abril 2021].
* ↑ «Blanca Corominas, Josep Civit i Gemma Romeu guanyen els premis literaris de Cerdanyola del Vallès». Ajuntament de Cerdanyola, 26-05-2021 [Consulta: 16 setembre 2021].
# Capitalitat de Valladolid

El concepte capitalitat de Valladolid es refereix a la condició de capital política que va tenir la ciutat de Valladolid en diversos moments de la seva història, però especialment durant l'estada de la cort de Felip III de Castella sota el validatge del Duc de Lerma, entre 1601 i 1606. Abans i després d'aquest breu període va funcionar la capitalitat de Madrid.

## Corts de Valladolid

La celebració repetida de Corts de Castella a Valladolid durant tota la Baixa edat mitjana, i la fixació de la Reial Audiència com a institució permanent permeten considerar a la ciutat com la capital judicial de la Corona de Castella, encara que no com a seu permanent de la cort reial ni de la resta de les institucions, que eren itinerants. Tampoc com a capital parlamentària, ja que es van celebrar Corts en moltes altres localitats.

## La Cort a Valladolid

La presència esporàdica de la Cort a Valladolid era també freqüent, i així per exemple va néixer a Valladolid Felip II de Castella el 1527.
Les raons per les quals el Duc de Lerma va traslladar la Cort a Valladolid i cinc anys després novament a Madrid eren múltiples: se sol indicar de tenir el rei lluny de Madrid i prop dels seus dominis nobiliaris era una d'elles, i que una altra molt poderosa era l'enriquiment que va aconseguir amb això (acceptació de suborns de les dues localitats i operacions immobiliàries especulatives).

## Notes i referències

* ↑ Vegeu Corts de Valladolid
* ↑ Vegeu Reial Audiència de Valladolid

## Bibliografia

* Rueda Hernanz, Germán. Valladolid, historia de una ciudad: congreso internacional (en castellà), 1999. ISBN 848680874X.
* Merchán, C. El duque de Lerma decidió el traslado de la Corte a Valladolid w "El Norte de Castilla" (en castellà), 2001.
* Tuñón de Lara, Manuel; Valdeón Baruque, Julio; Domínguez Ortiz, Antonio. Historia Hiszpanii (en polonès). Kraków: Editorial Labor, 1997.
* Martín Sanz, Francisco. La política internacional de Felipe IV (en castellà), 1998.
# Capella de Sant Thomas Becket

A la carretera de Caldes de Montbui a Sant Feliu de Codines, al voltant del km 19, al costat de la masia del Prat de Dalt, es troba una senda que ascendeix cap al turó i allà esta localitzada una capella romànica en ruïnes que consta documentalment que ja existia en l'any 1190. Es troba dedicada a Sant Thomas Becket, arquebisbe de Canterbury, que va ser mort per ordre del rei Enric II d'Anglaterra.
Thomas Becket (Londres, 21 de desembre de 1118 - Canterbury, 29 de desembre de 1170) va ser un eclesiàstic anglès, canceller d'Anglaterra amb Enric II en 1154 i arquebisbe de Canterbury i primat de l'església anglesa en 1162. Va oposar-se a les intencions del rei de limitar els privilegis eclesiàstics i va ser mort (probablement per ordre del sobirà) en 1170. El 1173 va ésser proclamar sant i màrtir per Alexandre III; és venerat com Sant Tomàs Becket, Tomàs de Canterbury o Tomàs Canturienc.
La difusió del seu culte va ser ràpida i s'estengué per tot Europa. Fora d'Anglaterra, es troben esglésies dedicades al sant màrtir i representacions artístiques a Palerm (1170-1180) o Sòria (els reis de Sicília i Castella van casar-se amb dues filles d'Enric II, que hi portaren el culte a Becket), o a Santa Maria de Terrassa, els frescos d'una absidiola de la qual, datats al 1180, són el cicle pictòric sobre el sant més antic conservat fora d'Anglaterra. Mostren la consagració, mort i enterrament del bisbe, molt fidels a la narració dels testimonis del fet. Afegim el Vallès Oriental a la llista.
Posseeix una planta rectangular i té sis metres d'ample per deu de llarg, amb parets d'un metre de gruix, cinc contraforts externs, amb restes d'alguns ornaments en els murs. Part del sostre es troba derruït i l'absis es troba esquarterat. La imatge del sant va ser traslladada en l'any 1771 a la capella que es va construir a la masia de Prat de Dalt.
És sorprenent la importància que va tenir el culte de Thomas Becket a Catalunya a l'edat mitjana, ja que existeixen pintures murals del seu assassinat a l'església de Santa Maria de Terrassa i hi ha més un altar dedicat al màrtir anglès, en la mateixa catedral de Barcelona.
Les raons d'aquest culte són encara una incògnita.
# Copa seychellesa de futbol

La Copa seychellesa de futbol, anomenada Seychelles FA Cup, és la principal competició futbolística per eliminatòries de les Seychelles.

## Historial

Font:
* 1976: Rangers 6-2 Ascot
* 1977-1986: Desconegut
* 1987: Beau Vallon
* 1988: Saint Louis FC 2-1 Plaisance FC
* 1989: Anse Boileau
* 1990: Plaisance FC
* 1991: Anse aux Pins FC 4-2 Saint Louis FC
* 1992: Desconegut
* 1993: Anse aux Pins FC 4-1 Saint Louis FC
* 1994: Desconegut
* 1995: Red Star FC
* 1996: Red Star FC
* 1997: St Michel United FC
* 1998: St Michel United FC 4-0 Ascot United
* 1999: Red Star FC 2-1 Sunshine SC
* 2000: Sunshine SC 1-1 (4-2 pen.) Red Star FC
* 2001: St Michel United FC 2-1 Sunshine SC

### Land Marine Cup

* 2002: Anse Réunion FC 2-1 Red Star FC
* 2003: Saint Louis FC 2-1 (pr.) Light Stars FC
* 2004: Red Star FC 1-0 Anse Réunion FC
* 2005: Super Magic Brothers 1-0 Anse Réunion FC
* 2006: St Michel United FC 2-1 Red Star FC
* 2007: St Michel United FC 1-0 Anse Réunion FC
* 2008: St Michel United FC 2-2 2-0 St Louis Suns United
* 2009: St Michel United FC 2-1 St Louis Suns United
* 2010: St Louis Suns United 1-0 La Passe FC
* 2011: St Michel United FC 3-1 La Passe FC
* 2012: Anse Réunion FC 3-2 Côte d'Or FC

### Intelvision Cup

* 2013: St Michel United FC 2-0 Anse Réunion FC
* 2014: St Michel United FC 1-1 (pr.; 5-4 pen.) Côte d'Or FC
* 2015: Light Stars FC 2-2 (pr.; 4-2 pen.) Northern Dynamo FC

### PillayR Group Cup

* 2016: St Michel United FC 3-2 Northern Dynamo FC
* 2017: St Louis Suns United 3-1 Anse Réunion FC

### GranKaz Cup

* 2018-19: St Louis Suns United 2-0 La Passe FC

### SFF Cup

* 2020: Foresters FC 4-2 Côte d'Or FC

## Referències

* ↑ «Seychelles - List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 12 novembre 2011].
* ↑ Ten-man St Louis overcome La Passe to claim Gran Kaz Cup nation.sc
# José Della Torre

José Della Torre (23 de març de 1906 - 31 de juliol de 1979) fou un futbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1930. Un cop retirat fou entrenador a Racing Club de Avellaneda i Ferro Carril Oeste.

## Referències

* ↑ «World Cup 1930». rsssf.com. [Consulta: 20 maig 2008].
* ↑ «rsssf: Argentine championship winning managers».
# Cornwallis

«Cornwallis» té aquests significats:
* Charles Mann Cornwallis (Londres, Regne Unit, 1738 - Ghazipur, Uttar Pradesh, 1805), militar i noble britànic que participà en la guerra d'independència dels EUA i després governador de l'Índia
* William Cornwallis, almirall britànic
* Illa de Cornwallis, illa de l'arxipèlag de la Reina Elisabet, a l'Arxipèlag Àrtic Canadenc, a la regió de Qikiqtaaluk
* Illa de Cornwallis (Shetland del Sud), illa al nord-est de l'illa Elefant, a les illes Shetland del Sud
# Fedóssievka

Fedóssievka (en rus: Федосьевка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 468 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
* ↑ «Село Федосьевка — Пожарский район, Приморский край». Arxivat de l'original el 2013-12-06. [Consulta: 2 novembre 2019].
# Hellange

Hellange (en luxemburgués: Helleng; en alemany: Hellingen) és una vila de la comuna de Frisange del districte de Luxemburg al cantó d'Esch-sur-Alzette. Està a uns 111,8 km de distància de la Ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Hellange». [Consulta: 20 setembre 2015].
# Sant Martí del Meüll

L'església de Sant Martí del Meüll és una església del poble del Meüll, pertanyent a l'antic terme de Mur, actualment inclòs en el de Castell de Mur, al Pallars Jussà.
És un temple romànic, situat en el lloc on hi hagué el Castell del Meüll.
Havia format part de la baronia de Mur i de la pabordia del mateix nom.
Actualment és un edifici en ruïnes, d'una sola nau, coberta amb volta de canó i arcs torals al llarg de la nau. A llevant hi ha l'absis semicircular, obert a la nau sense arc presbiterial. Es tracta d'una obra senzilla, del segle xii, feta amb carreu petit i una mica irregular.

## Referències

* ↑ GEC

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Martí de Meüll de Mur", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* BURON, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9
* PAGÈS, M. «Guàrdia de Noguera», a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Corsiàcies

Corsiaceae és una família de plantes amb flors monocotiledònies dins l'ordre Liliales.

## Gèneres

Es consideren tres gèneres, Corsia, Corsiopsis i Arachnitis. Els membres d'aquesta família no són herbacis autòtrofs, és a dir que no són verds en no fer la fotosíntesi i per això de vegades s'han inclòs dins la família Burmanniaceae
La seva distribució és a Nova Guinea, Illes Salomon, Illes Bismarck, Queensland, Illes Malvines, i sud de la Xina.

### Gèneres i espècies

* Arachnitis Phil., 1864
** Arachnitis uniflora
* Corsia Becc., 1877
** Corsia acuminata
** Corsia arfakensis
** Corsia boridiensis
** Corsia brassii
** Corsia clypeata
** Corsia cordata
** Corsia cornuta
** Corsia crenata
** Corsia cyclopensis
** Corsia dispar
** Corsia haianjensis
** Corsia huonensis
** Corsia lamellata
** Corsia merimantaensis
** Corsia ornata
** Corsia papuana
** Corsia purpurata
** Corsia pyramidata
** Corsia resiensis
** Corsia torricellensis
** Corsia triceratops
** Corsia unguiculata
** Corsia viridopurpurea
** Corsia wiakabui
** Corsia wubungu
* Corsiopsis D.X.Zhang, R.M.K.Saunders & C.M.Hu, 1999
** Corsiopsis chinensis

## Referències

* Neyland, R. & M. Hennigan «A phylogeny inferred from large-subunit (26S) ribosome DNA sequences suggests that the Corsiaceae are polyphyletic». New Zealand J. Bot., vol. 41, 2003, pàg. 1–11. DOI: 10.1080/0028825X.2003.9512828.

## Enllaços externs

* Corsiaceae Arxivat 2006-03-10 a Wayback Machine. in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards), The families of flowering plants Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine..
* links at CSDL, Texas Arxivat 2008-10-12 a Wayback Machine.
# Corr na Móna

Corr na Móna (en anglès Cornamona) és una vila d'Irlanda, a la Gaeltacht del nord de Conamara, al comtat de Galway, a la província de Connacht.
La vila es troba al nord del Lough Corrib entre el país de Joyce i els districtes dels Llacs. És força popular entre els pescadors de truita i salmó i és una de les àrees més pintoresques d'Irlanda.
El límit est de l'àrea el marquen les vores del llac Corrib mentre que el límit oest el marxa els altiplans d'An Mám. A la zona hi viu el Teachta Dála Éamon Ó Cuív. També hi ha una escola secundària en irlandès, Coláiste Naomh Feichín, Corr na Móna.

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland
* ↑ Cornamona at Ireland West. http://www.irelandwest.ie/content.asp?id=74Retrieved 02/06/2007. Arxivat 2007-04-17 a Wayback Machine.
# Llibres de colors

Els Rainbow Books, els Llibres de Colors en català, són una col·lecció d'especificacions tècniques estàndard que defineixen els formats permesos de les diferents variants dels discos compactes, que s'identifiquen amb diferents colors.

## Llibre vermell (Red book)

El primer llibre de la sèrie, publicat l'any 1980, defineix el següent estàndard:
* CD-DA (Digital Audio) o CD-A: és el CD d'àudio estandarditzat com a IEC 60908, utilitzat pels discos compactes d'àudio digital. Aquest llibre defineix el suport, procés d'enregistrament i disseny del reproductor adequat per a suportar CD-Àudio. El format especificat en aquest llibre per a CD es basa en 2 canals de 16 bits PCMI que són codificats a una taxa de mostreig de 44,1 kHz.
Les extensions del llibre vermell, defineixen els estàndards següents:
* CD-Text: extensió del CD-A, publicació de l'any 1996 en la qual s'afegeixen els títols de les cançons.
* CD+G (plus Graphics): extensió amb gràfics i les lletres de les cançons per a utilitzar-ho a karaokes.
* CD+EG o CD+XG (plus Extended Graphics): una extensió de CD+G.

## Llibre verd (Green book)

El segon llibre, publicat l'any 1986, defineix l'estàndard CD-i (interactiu), denominat també "CD de multimèdia".

## Llibre groc (Yellow book)

Publicat l'any 1988, defineix els següents estàndards:
* CD-ROM (CD de dades de només lectura): estandarditzat com ECMA-130 i ISO/IEC 10149.
* CD-ROM XA (estès): combina el format del CD-i amb el de CD-ROM.

## Llibre taronja (Orange book)

Publicat l'any 1990, el color taronja del Llibre taronja és una referència a la mescla de colors del vermell i del groc. Això pel fet que aquest format inclou contingut d'àudio (llibre vermell) i dades (llibre groc), cadascun dels quals pot ser reproduït en els lectors del format corresponent.
Aquest llibre també va introduir l'estàndard d'enregistrament multisessió.
* CD-MO (Magneto-Òptic)
* CD-R (gravable): disc que pot ser gravat, però no modificat ni esborrat.
* CD-RW (re-gravable): disc que una vegada gravat, pot ser esborrat i re-gravat.

## Llibre beix (Beige book)

Publicat l'any 1992, defineix l'estàndard Photo CD (CD de fotos).

## Llibre blanc (White book)

Publicat l'any 1993, defineix els següents estàndards:
* CDi-Bridge: format pont entre els CD-ROM XA i els CD-i, que és el format base per als discos de vídeos.
* VCD (Video CD o "CD de Vídeo").
* SVCD (Super Video CD o "CD de Súper Vídeo").

## Llibre blau (Blue book)

Publicat l'any 1995, defineix l'estàndard E-CD (Enhanced CD, "CD Millorat" o "CD Extra").

## Llibre escarlata (Scarlet book)

Publicat l'any 1999, defineix l'estàndard SACD (Super Audio CD).

## Llibre porpra (Purple book)

La publicació del 2000 defineix l'estàndard DDCD (CD Doble Densitat).

## Enllaços externs

* Photo CD, Wikipedia (en inglés).
* http://www.osta.org/technology/cdqa.htm Understanding CD-R & CD-RW by Hugh Bennett (en inglés).
* https://web.archive.org/web/20070218162944/http://library.thinkquest.org/C0112823/greatbooks_cd.htm Another summary of the books (en inglés).
# Llibres històrics

Els Llibres històrics de la Bíblia són una col·lecció de textos situats després del Pentateuc i abans dels Llibres sapiencials. Les narracions comprenen un període de l'antiguitat d'onze segles. Foren escrits en hebreu excepte algunes parts en arameu del Llibre d'Esdres i del Llibre de Jeremies, i els llibres dels Macabeus, escrits en grec.

## Període explicat

Expliquen la història de la humanitat i el poble dels jueus des de la mort de Moisès fins a la rebel·lió dels macabeus contra els grecs. En línies generals, inclouen el període entre el 1240 aC i el 173 aC. Des de la conquesta de la Terra Promesa pels hebreus fins a la lluita contra Grècia, s'hi expliquen grans conflictes com la guerra contra Assíria, la invasió dels babilonis de Nabucodonosor II, la creixent importància dels jutges com Rut i Samsó i el període monàrquic representat tant pel rei Saül com pels seus successors David i Salomó d'Israel.

## Llibres de la col·lecció

Els llibres històrics de la Bíblia són 16. Incluen el Llibre de Josuè, Llibre dels Jutges, Llibre de Rut, Primer de Samuel Segon de Samuel, Primer dels Reis, Segon dels Reis, Primer de les Cròniques, Segon de les Cròniques, Llibre d'Esdres, Llibre de Nehemies, Llibre de Tobies, Llibre de Judit, Llibre d'Ester, Primer de Macabeus i Segon de Macabeus.

## Canonicitat

Es conserven la majoria de les versions en hebreu i arameu dels llibres que els catòlics, els protestants i els jueus consideren canònics. Els textos només conserven la versió grega són considerats canònics pels catòlics, mentre que els jueus i els protestants els consideren apòcrifes. És el cas del Llibre de Judit, Llibre de Tobies i algunes parts del Llibre d'Ester, pel que fa als Llibres històrics.

## Referències

* ↑ «Llibres històrics». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cromatrop

El cromatrop o cromatoscopi és una peça de la llanterna màgica del segle xix. Aquesta peça era una placa formada per dos vidres superposats pintats amb diferents patrons helicoïdals.

## Història

El cromatoscopi va ser ideat pel llanternista Henry Langdon Childe. Aquest era una vista per la llanterna màgica i tenia la gran capacitat de produir sensacions visuals imitant un calidoscopi. La placa (d'uns 30cm d'amplada i 12cm de llargada) estava formada per dos vidres pintats simètricament que giraven de manera sincronitzada i inversament. Quan aquests es creuaven generaven figures abstractes que generaven en el públic grans efectes hipnòtics. L'efecte quedava reforçat per l'espessor dels vidres, que produïen la il·lúsió òptica dels colors flotant pels aires desenganxats de la pantalla.
Altres llanternistes del segle xix també van idear diverses versions de cromatrops. Li van afegir imatges abstractes i vertiginoses, a més de certa variació de colors que recorden el zoòtrop, una joguina d'atracció popular en l'època que permetia veure imatges en moviment a través dels orificis d'un tambor circular amb talls als laterals.

## Referències

* ↑ Lanza Vidal. HISTORIA DEL PERSPECTIVISMO ESCENOGRÁFICO DESDE LA ANTIGÜEDAD HASTA EL SIGLO XX (tesi). Universidad Complutense de Madrid, 2018.
* ↑ «Museo de la Filmoteca Española» (en castellà). Arxivat de l'original el 2019-12-07. [Consulta: 7 desembre 2019].
* ↑ «La vuelta al mundo de la linterna mágica en ochenta vistas». [Consulta: 7 desembre 2019].
* ↑ «La linterna mágica en la Cinemathèque», 23-02-2010. [Consulta: 7 desembre 2019].
# Corymbia maculata

Corymbia maculata és una espècie d'arbre de la família de les mirtàcies d'origen australià.

## Descripció

És un arbre de grandària mitjana a gran amb el tronc recte, el qual creix fins a una alçada de 45 m. Té l'escorça llisa, essent alhora aquesta blanca, grisa o rosa; ofereix amb freqüència els característics pegats ("taques"). L'escorça es muda en escates de forma irregular.
Les fulles juvenils són verd brillants i d'el·líptiques a ovades, mentre que les fulles adultes són lanceolades i mesuren de 10 a 20 cm de longitud i d'1,5 a 3 cm d'ample.
Té flors petites i blanques que apareixen des de l'hivern a la primavera seguides per fruits ovoides o lleugerament urceolats, els quals mesuren de 10 a 14 mm de longitud i 9 a 11 mm d'ample.

## Distribució

Corymbia maculata és una espècie d'arbre dominant als boscos oberts de Queensland, Nova Gal·les del Sud i Victòria. Creix en sòls infèrtils i llocs secs i està associat amb la presència d'esquists i pissarres.
L'espècie es troba naturalitzada a Austràlia Occidental i Austràlia Meridional, i a àrees de Nova Gal·les del Sud i Victòria fora del seu rang natural.

## Ecologia

Les flors atreuen menjamels.

## Cultiu

L'espècie és sovint usada per a ser plantada a parcs i com a arbre de carrer, però la seva talla madura la converteix en inconvenient per als jardins petits de les cases.

## Usos

La fusta dura i resistent és utilitzada per a diversos propòsits.

## Referències

* ↑ «Corymbia maculata» a EOL. Data consulta: 02 de juliol de 2014.

## Bibliografia

* «Corymbia maculata (Hook.) K.D.Hill & L.A.S.Johnson». Australian Plant Name Index (APNI), IBIS database. Centre for Plant Biodiversity Research, Australian Government.
* Association of Societies for Growing Australian Plants (ASGAP) Corymbia maculata Arxivat 2008-05-08 a Wayback Machine.
* PlantNET - New South Wales Flora Online: Corymbia maculata
# Corymbia citriodora

Corymbia citriodora (en anglès:Lemon-scented Gum) és un arbre que fa fins a 35 metres d'alt o més. És una planta nativa del nord-est d'Austràlia.
Corymbia citriodora té l'escorça llisa i les fulles estretes que fan olor de llimona.
Corymbia citriodora té un lignotúber.
Corymbia citriodora és un arbre forestal important i a més de la seva fusta serveix per a la producció de mel. El seu epítet específic prové del llatí citriodorus, que significa que fa olor de llimona.
L'oli essencial de Corymbia citriodora principalment conta de citronel·lal (80%), es produeix principalment al Brasil i la Xina. Mentre que l'oli essencial sense refinar es fa servir en perfumeria, una forma refinada s'usa com repel·lent dels insectes.

## Referències

* ↑ «Factsheet - Corymbia citriodora». Arxivat de l'original el 2008-02-26. [Consulta: 28 gener 2013].
* ↑ Boland, D.J. et al., Eucalyptus Leaf Oils - Use, Chemistry, Distillation and Marketing, ISBN 0-909605-69-6.
* ↑ Lawless, J., The Ilustrated Encyclopedia of Essential Oils, ISBN 1-85230-661-0

## Enllaços externs

* Pink, A.. Gardening for the Million. Project Gutenberg Literary Archive Foundation, 2004.
* Euclid:Corymbia citriodora
* Pacific Island Ecosystems at Risk (PIER): Corymbia citriodora Arxivat 2007-06-13 a Wayback Machine.