OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Damià Torrents Brunet

Damià Torrents Brunet (Vilanova i la Geltrú, 13 de setembre 1883 - 3 de setembre de 1965). Fou un artista escultor, dibuixant i caricaturista. Germà del pintor Martí Joan Torrents i Brunet.
Nasqué a Vilanova però el 1902 la família de Damià es traslladà a Barcelona. Ja havia cursat el batxillerat al Col·legi Samà i després estudià a l'Escola de Belles Arts de Barcelona les assignatures d'estètica i anatomia humana. Li agradava l'escultura i seguí el treball de Manuel Fuxà Leal. El 1905 marxà a París, on residí catorze mesos, per perfeccionar aquesta tècnica. La figura que més l'influí fou August Rodin. Quan tornà a Barcelona es posà a treballar al taller de Pau Carbonell Pascual, escultor vilanoví. El 1911 participà en la VI Exposició Internacional d'Art de Barcelona i el 1912 a l'Exposició Nacional de Belles Arts de Madrid i en una exposició d'artistes vilanovins. El 1912 passà una temporada a Madrid estudiant.
Cap a 1915 retornà a Vilanova. Formà un cenacle o tertúlia amb altres amics artistes, entre ells Francesc Gumà Carreras, anomenada Il·lici. D'ella va néixer la revista Themis. el primer número aparegué el 29 de juny de 1915; la revista fou un exponent de l'avantguarda i Torrents fou el que més temps hi dedicà.
Cap al 1917 entrà com empleat a la fàbrica Pirelli i deixà l'escultura però no deixà de tenir interès en l'estudi de les arts. Entre 1926 i 1929 participà en les exposicions d'Art del Penedès. Durant algun temps fou professor de dibuix a l'Escola Industrial i també al col·legi Samà.
D'obra escultòrica se'n coneix poca. La més visible és el bust en bronze de l'arquitecte Josep Font i Gumà, col·locat (1923) al pati del Castell de la Geltrú; en aquesta època esculpí bustos d'Enric C. Ricart, de Rafael Sala i algun altre. Després de la Guerra Civil, deixà de treballar a la fàbrica Pirelli i aconseguí alguns encàrrecs d'escultura religiosa; el 1941 executà una Immaculada Concepció per a la vila de Vila-real, d'1,80 metres d'alçada, o les imatges dels sants Gervasi i Protasi, per l'ermita que els està dedicada a Vilanova i la Geltrú. A més d'escultor fou dibuixant i caricaturista.
Algunes obres originals de Torrents es conserven en la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, en col·leccions privades o en poder de la família.

## Referències

* ↑ «Enciclopèdia Catalana Online». [Consulta: 28 novembre 2013].
* ↑ Mestres, Francesc X. Puig Rovira amb la col·laboració de Judith Barbacil. Diccionari biogràfic de Vilanova i la Geltrú : dones i homes que han fet història. 1a ed.. Vilanova i la Geltrú: Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, 2003. ISBN 84-85960-83-1 [Consulta: 28 novembre 2013].

## Bibliografia

* Puig Rovira, Francesc X. Diccionari Biogràfic de Vilanova i la Geltrú. Vilanova i la Geltrú: El Cep i la Nansa, 2003. ISBN 9788485960835.
# Crònica de la ciutat de pedra

Crònica de la ciutat de pedra és una novel·la d'Ismail Kadare publicada el 1971 i traduïda al català. Narra les vivències d'un nen a una ciutat d'Albània a la Segona Guerra Mundial des del seu punt de vista. De rererons autobiogràfic, els crítics han assenyalat que la ciutat de pedra, que es presenta sovint sota el recurs de la personificació amb nombroses descripcions, és la vila de Gjirokastër, on va néixer l'autor.
La imaginació de l'infant, les dones que l'envolten i el cuiden i el que s'entén de les converses dels grans emmarquen l'acció dels combatents, que es materialitza en un govern absurd, escenes de violència i sensació que una època s'acaba, transmesa per les velles veïnes. La modernitat, plasmada en els avions de combat, les ulleres o les idees del comunisme, és vista com una amenaça per a l'ordre secular de la pedra i la tradició, que acull els habitants de la ciutat.

## Referències

* ↑ «Chronicle in stone» (en anglès). [Consulta: 9 setembre 2011].
# Cròniques de la veritat oculta

Cròniques de la veritat oculta és un recull de contes de Pere Calders. L'any 1954 guanyà el premi Víctor Català tot i que no es va publicar fins al 1955 (a l'Editorial Selecta). Està dividit en tres parts:
* La imprevista certesa
* Ver, però inexplicable
* L'escenari desconcertant
Es tracta del tercer llibre de narracions de l'autor i, possiblement, sigui una de les seves obres més conegudes. Suposa un moment clau en la narrativa de Calders: la seva descoberta per al públic de la postguerra. En aquest recull destaquen trets característics de la producció de Calders, un estil fàcilment identificable. Els ingredients bàsics són l'humor i la fantasia. L'humor més o menys ambigu, sorneguer però tendre. La fantasia crea situacions impossibles, incorpora elements sobrenaturals a la quotidianitat i situa les històries en un temps i un espai abstractes, imprecisos, irreconeixibles. Els crítics l'han comparat amb altres mestres del conte com ara Edgar Allan Poe i Franz Kafka, i amb altres autors com ara els italians Luigi Pirandello o Massimo Bontempelli.
Calders escriu aquest llibre des de l'exili a Mèxic. És des d'allà que enviarà al mestre Joan Triadú els materials contístics que acabaran formulant-lo.

## Llista de contes

El recull inclou 31 relats, repartits en tres parts:
* La imprevista certesa
** El desert
** La ratlla i el desig
** La consciència, visitadora social
** El principi de la saviesa
** L'any de la meva gràcia
** La ciència i la mesura
** La revolta del terrat
** La clara consciència
** L'home i l'ofici
** Coses de la providència
** El Teatre Caramar
** La clau de ferro
* Ver, però inexplicable
** El problema de l'Índia
** Els catalans pel món
** L'arbre domèstic
** Cada u del seu ofici
** L'esperit guia
** Fet d'armes
** Història natural
** La fi
** O ell, o jo
** L'«Hedera Helix»
** Una curiositat americana
** Quieta nit
* L'escenari desconcertant
** Coses aparentment intranscendents
** La maleta marinera
** Les mans del taumaturg
** El geni magiar
** Feblesa de caràcter
** Raspall (conte infantil)
** Un crim

## Referències

* ↑ «Pere Calders i Rossinyol». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 24 abril 2022].
* ↑ Castellanos, Jordi «Pere Calders: la trajectòria d'un escriptor del seu segle». Marges, Els: revista de llengua i literatura, 2013, pàg. 206. ISSN: 2339-8256.
* ↑ Martori, Joan. «Els referents literaris de Pere Calders». A: Cròniques de la veritat oculta. Educaula, 2009-05, p. 11-17. ISBN 978-84-92672-09-7.
* ↑ «Literatura catalana del exilio en México: Pere Calders». lletra.uoc.edu. [Consulta: 24 abril 2022].

## Bibliografia

Calders, Pere. Cròniques de la veritat oculta. Planeta, 2009, p. 352. ISBN 9788492672097.
# Data de portada

La data de portada d'una publicació periòdica, com ara una revista o un còmic, és la data que es mostra a la portada. Aquesta no és necessàriament la veritable data de publicació (la data de venda o la data de llançament), especialment als Estats Units, Canadà i el Regne Unit. No obstant el nom, per a algunes publicacions, aquesta no es pot trobar a la tapa, sinó a la manxeta a una pàgina de l'interior.

## Revistes

A la majoria dels països, la data de portada sol ser pròxima a la data de publicació, i de fet poder ser idèntiques en el cas de revistes setmanals.
Als Estats Units, al Canadà i al Regne Unit, la pràctica habitual és mostrar a la revista una data que serà d'unes setmanes o mesos més endavant a partir de la publicació o la data de llançament. Hi ha dos motius per a aquesta discrepància: en primer lloc, permetre que les revistes continuïn accessibles per als consumidors fins i tot després d'haver estat a la venda per algun temps (ja que no totes les revistes es vendran immediatament), i segon, per informar als quioscos quan una revista no venuda es pot treure dels estands i tornar-la a l'editor o destruir-se (en aquest cas, la data de la coberta és també la data de retirada).
Els setmanaris tenen una durada aproximada de setmanes. Les publicacions mensuals tenen una data generalment superior a un mes, i els trimestres solen tenir una durada de tres mesos.

## Comic books

La pràctica general de la majoria de les companyies de Comic book més importants dels citats països des de la seva creació als anys trenta va ser posar el nom d'un mes (i molt més tard l'any) a la portada generalment dos mesos posterior a la data de publicació. El 1973, la distància entre la data de coberta i la data de publicació va passar de dos mesos a tres mesos. El 1989, la distància es va reduir de nou a dos mesos, tot i que en general, cada companyia de còmics ja utilitza el seu propi sistema.
De les dues principals editorials nord-americanes de còmics, DC Comics continua publicant aquestes dates a la portada mentre que Marvel Comics va optar per no posar-les a la portada a l'octubre de 1999, indicant-les només a la manxeta, a l'interior.

## Referències

* ↑ Adams, Cecil. «Why are magazines dated ahead of the time they actually appear?» (en anglès). The Straight Dope, 21-06-1990. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ Levitz, Paul. Taschen America. 75 Years of DC Comics: The Art of Modern Mythmaking (en anglès), 2010, p. 516. ISBN 978-3-8365-1981-6. «Cover dates on comics didn't match magazine dating norms, and by 1973 Marvel's cover dates made them appear newer than DC's, so DC decided to skip using May 1973 and go straight to June»
# Macaretaera

Macaretaera és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrit per Edward Meyrick el 1886. Conté només una espècie, Macaretaera hesperis, descrita pel mateix autor el mateix any, que es troba a l'Índia, Vietnam, Austràlia (Queensland), Papua Nova Guinea i a Fiji.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 1r març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Macaretaera Meyrick, 1886 obra=Butterflies and Moths of the World» (en anglès). Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
* ↑ «CSIRO Ecosystem Sciences - Australian Moths Online». Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 1r març 2019].
* ↑ BOLD Systems
# Macareu

Macareu és el nom dels següents personatges:
* Macareu (escriptor) (s. III aC), escriptor grec.
* Macareu (fill d'Èol), heroi de la mitologia grega.
* Macareu (company d'Ulisses)
# Longiculter siahi

Longiculter siahi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Chao Phraya a Tailàndia i Mekong.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Laos. 161 p.
* ↑ Vidthayanon, C., J. Karnasuta i J. Nabhitabhata, 1997. Diversity of freshwater fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok. 102 p.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ Kottelat, M., 1989. Zoogeography of the fishes from Indochinese inland waters with an annotated check-list. Bull. Zoöl. Mus. Univ. Amsterdam 12(1): 1-55.
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999.
* ↑ Doi, A., 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1): 1-33.
* ↑ Kottelat, M., 1985. Fresh-water fishes of Kampuchea. Hydrobiologia 121: 249-279.
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, 265 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# DCF

Design rule for Camera File system (DCF) és una especificació de JEITA (número CP-3461) que defineix un format de fitxers i un sistema de fitxers per a càmeres digitals. Aquesta inclou l'estructura del directori, el mètode d'anomenar els fitxers, el joc de caràcters i el format de les metadades. Actualment és un estàndard de facto a la indústria de les càmeres digitals. El format de fitxer està basat en el format EXIF especificació 2.2.
Segons aquesta especificació, el directori arrel en una càmera digital conté un directori DCIM (Digital Camera Images - Imatges de Càmera Digital) que conté possiblement múltiples subdirectoris amb noms com ara "123ABCDE", i cap d'ells pot tenir el mateix codi de tres dígits. Els caràcters de l'alfabet sovint fan referència al fabricant de l'equip. Cada imatge té un nom com "ABCD1234", on 1234 és el número de la imatge.

## Referències

* ↑ «DCF Version 2.0 (Edition 2010)». Arxivat de l'original el 2018-05-17. [Consulta: 20 març 2017].

## Enllaços externs

* Pàgina de l'estàndard JEITA
* Especifiacions a exif.org Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine., versió 1.0 PDF
* Pàgina d'exif.org Arxivat 2020-11-27 a Wayback Machine.
# Load/store (processadors)

Load/store (en anglès de Carrega/guarda) és un tipus d'arquitectura de processadors que divideix les instruccions en dues categories:
* Accés a memòria (accessos entre memòria i resistres)
* Operacions en ALU (que només ocorren entre registres)
L'arquitectura load/store és usada per processadors tipus RISC (ARM, MIPS, RISC-V, SPARC, PowerPC)
Altrament, l'arquitectura registre/memòria (usada per processadors tipus CISC) la unitat ALU pot accedir directament a memòria sense passar prèviament per un registre.

## Vegeu també

* Arquitectura Registre/memòria.

## Referències

* ↑ «Què és l'arquitectura Load/store?» (en anglès). http://www.cs.iit.edu/. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 26 desembre 2016].
* ↑ «Beauty of load-store architecture» (en anglès). papee, 30-07-2009.
* ↑ «Arquitectura de processadors» (en angles). http://cse.unl.edu.+[Consulta: 26 desembre 2016].
# Loarn mac Eirc

Loarn de Dál Riata o, en gaèlic escocès, Loarn mac Eirc va ser un rei llegendari de Dál Riata que suposadament va viure en el segle v, i que va regnar entre el 474 i el 501 aproximadament. El poema Duan Albanach i el Senchus fer n-Alban, entre altres genealogies, anomenen el pare de Loarn, Erc, fill d'Eochaid Muinremuir. No hi ha registres ni tradicions de Loarn com a rei, i la seva importància principal es troba en el seu epònim, ancestre dels descendents del Cenél Loairn.
El Cenél Loairn controlava parts del nord d'Argyll, i tot el Firth de Lorn, molt probablement amb centre a Lorne, però potser també incloïa l'illa de Mull, Morvern i Ardnamurchan. Sembla que la capital del regne era Dun Ollaigh, prop de l'actual Oban. El centre religiós principal hauria estat Lismore, posteriorment la seu durant l'alta edat mitjana on residia el bisbe d'Argyll.

## Referències

Bannerman, John (1974) Studies in the History of Dalriada. Edimburg: Scottish Academic Press.
Broun, Dauvit (1999) The Irish Identity of the Kingdom of the Scots in the Twelfth and Thirteenth Centuries. Boydell: Woodbridge.
Woolf, Alex (2007) From Pictland to Alba, 789-1070. Edimburg: Edinburgh University Press.

## Vegeu també

* Dál Riata
# Crossmolina

Crossmolina (en gaèlic irlandès Crois Uí Mhaoilíona o "creu de Mullany") és una vila d'Irlanda, al comtat de Mayo, a la província de Connacht. La vila es troba als marges del riu Deel prop del marge nord de la Lough Conn. Es troba a uns 9 km a l'oest de Ballina, en la carretera N59 que travessa l'oest a través de Iorras cap a Bellacorick i Bangor Erris, Glencastle, Belmullet i la península de Mullet.

## Història

L'abadia de Crossmolina va ser fundada per un membre de la família terratinent De Barry. Poc queda d'aquesta fundació en l'actualitat. En 1306, tres normands van ser acusats per robatori a l'abat. Durant el segle xv, Crossmolina va passar a la família Bourke. En 1526 els O'Donnell de Tir Conaill van envair Tirawley i demoliren el castell de Crossmolina.
L'abadia va ser dissolta el 1537. Al voltant de 1630 l'abadia i les seves terres foren entregades a Sir Richard Blake. La dissolució va privar al poble d'un centre hospitalari, de cultura i d'educació.

## Personatges

* Marc Roberts, cantant, representà Irlanda al Festival de la Cançó d'Eurovisió 1997
* Ciaran McDonald, jugador de futbol gaèlic
* Kevin Rowland (de Dexy's Midnight Runners) nascut a Wolverhampton, Anglaterra, els seus pares són de Crossmolina

## Referències

* ↑ http://www.rte.ie/sport/gaa/championship/2009/0706/mcgarrityr_mayo.html
* ↑ http://www.advertiser.ie/galway/article/14389

## Bibliografia

* Lynott, J. (1980). "A Guide to History and Antiquities West of Killala Bay"

## Enllaços externs

* Web de Crossmolina
* Festival comunitari de Crossmolina Arxivat 2007-02-05 a Wayback Machine.
* deelrovers.com - Crossmolina GAA
* Crossmolina AFC homepage
# Crossnore

Crossnore és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 242 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Crossnore tenia 242 habitants, 96 habitatges i 62 famílies. La densitat de població era de 212,4 habitants per km².
Dels 96 habitatges en un 29,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,2% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 35,4% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.688 $ i la renda mediana per família de 40.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 23.125 $. La renda per capita de la població era de 13.960 $. Entorn del 12,5% de les famílies i el 12,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Crossnore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Crossnore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Crossing the Line

«Crossing the Line» té aquests significats:
# Cumberland (Kentucky)

Cumberland és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 2.611 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cumberland tenia 2.611 habitants, 1.076 habitatges, i 723 famílies. La densitat de població era de 220,1 habitants/km².
Dels 1.076 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,7% hi vivien parelles casades, en un 16,8% dones solteres, i en un 32,8% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 15.929 $ i la renda mediana per família de 22.365 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.327 $ mentre que les dones 13.750 $. La renda per capita de la població era de 9.835 $. Entorn del 31,5% de les famílies i el 38,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cumberland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cumberland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Luci Lucili

Luci Lucili (en llatí Lucius Lucilus) va ser un militar romà del segle i aC. Formava part de la gens Lucília, una gens romana d'origen plebeu molt poc coneguda.
Probablement va dirigir la flota de Dolabel·la a Cilícia l'any 43 aC segons esmenta Ciceró, i apareix operant a Cilícia el 38 aC juntament amb Appi Claudi Pulcre. Appià menciona un legat de Dolabel·la de nom Luci Fígul que probablement és un error per Lucili.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/832?rgn=full+text;view=image;q1=LuciliusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 822-823. ]
# Luci Mamili Vítul

Luci Mamili Vítul o Vitul (en llatí: Lucius Mamilius Q. F. M. N. Vitulus) va ser un magistrat romà que va viure al segle iii aC. Formava part de la gens Mamília i era de la família dels Vítul.
Va ser elegit cònsol de Roma l'any 265 aC amb Quint Fabi Màxim Gurges un any abans de què comencés la Primera Guerra Púnica.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1278-1279.
# Magnetic Beats

Magnetic Beats (originalment en francès, Les Magnétiques) és una pel·lícula francesa dirigida per Vincent Maël Cardona, del qual és el primer llargmetratge. Es va estrenar l'any 2021 i s'ha subtitulat al català.
Seleccionat a la 53a edició de la Quinzena dels Directors del Festival de Canes el juliol de 2021, el llargmetratge va guanyar el premi SACD del mateix festival.
El mateix any, va rebre el premi d'Ornano-Valenti al Festival de Cinema Americà de Deauville de 2021, que premia les òperes primes franceses, i el César a la millor primera pel·lícula.

## Sinopsi

La pel·lícula explica la història d'un grup d'amics durant la dècada del 1980 que, ansiosos d'emocions, dirigeixen un programa de ràdio des del qual posen veu i música a un temps de canvis radicals a Europa: de la Bretanya a Berlín a ritme de Joy Division i Iggy Pop.

## Repartiment

* Thimotée Robart: Philippe
* Marie Colomb: Marianne
* Joseph Olivennes: Jérôme
* Fabrice Adde: Francis
* Louise Anselme: Nathalie
* Younès Boucif: Kader
* Maxence Tual: Jean-Jacques
* Judith Zins: Patricia
* Philippe Frécon: el pare
* Antoine Pelletier: Edouard
* Saadia Bentaïeb: Annie
* Brian Powell: Dany
* Valia Boulay: Yvette
* Benjamin Georjon: sergent del CSO
* Mathilde Bisson: dona de la neteja
* Olga Créancier-Werckmeister: Rita

## Referències

* 1 2 3 Magnetic Beats a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Vincent Maël CARDONA interview les magnétiques» (en francès). [Consulta: 21 novembre 2021].
* ↑ «Le Tréport : Le Film "Les Magnétiques" remporte le grand prix du Festival du Film des Villes Soeurs», 12-10-2021. [Consulta: 13 octubre 2021].
* ↑ «Les Magnétiques» (en francès). [Consulta: 15 octubre 2021].
* ↑ «Prix SACD 2021 de la Quinzaine des Réalisateurs à Vincent Cardona pour Les Magnétiques», 15-07-2021. [Consulta: 15 octubre 2021].
* ↑ Corinne Renou-Nativel. «Cinéma : à Deauville, les facettes âpres du rêve américain», 12-08-2021. [Consulta: 13 octubre 2021].