OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Consell General de l'Avairon

El Consell General de l'Avairon (occità Conselh general de l'Avairon) és l'assemblea deliberant executiva del departament francès de l'Avairon, a la regió d'Occitània. La seu es troba a Rodés (Avairon) i des de 2008 el president és Jean-Claude Luche (UMP).

## Antics presidents

* Raymond Bonnefous (1945-1976)
* Jean Puech (1976-2008)
* Jean-Claude Luche

## Composició

El març de 2008 el Consell General de l'Avairon era constituït per 46 elegits pels 46 cantons de l'Avairon.
| Partit | Sigles | Electes |
| Majoria (25 escons) |||
| Moviment Demòcrata | MoDem | 1 |
| Unió pel Moviment Popular i Partit Radical | UMP | 13 |
| Divers Droite - Sans étiquette – MPF | DVD | 11 |
| Oposició (21 escons) |||
| Les Verts - Europe Ecologie | EE | 1 |
| Partit d'Esquerra | PG | 1 |
| Partit Socialista | PS | 14 |
| Divers Gauche | DVG | 5 |
| President del Consell General |||
| Jean-Claude Luche (UMP) |||

## Vegeu també

* Consell Regional de Migdia-Pirineus
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Consell General de l'Avairon - Lloc web oficial
# Consell General de l'Erau

El Consell General de l'Erau és l'assemblea deliberant executiva del departament francès de l'Erau, a la regió d'Occitània. La seu es troba a Montpeller i des de 1998 el president és André Vezinhet (PS) i és compost de 50 membres, un per a cadascun dels cantons del departament.

## Grups polítics del Consell

| Partit | Sigles | Electes |
| Majoria |||
| Partit Comunista Francès | PCF | 3 |
| Partit Socialista | PS | 31 |
| Divers Gauche | DVG | 5 |
| Opposition |||
| Divers Droite | DVD | 2 |
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 5 |
| Sense grup |||
| Sans étiquette | SE | 2 |
| CPNT | CPNT | 1 |

## Vegeu també

* Consell Regional del Llenguadoc-Rosselló
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Web oficial del Consell General de l'Aude Arxivat 2010-02-08 a Wayback Machine.
# Corriol pit-roig

El corriol pit-roig, corriol camanegre (al País Valencià) o fuell de collar (a les Balears)(Charadrius morinellus) és una espècie d'ocell de l'ordre dels caradriformes, el més gros dels corriols que es poden observar als Països Catalans però, també, el menys freqüent. Alguns autors l'inclouen al monotípic gènere Eudromias Brehm, CL, 1830.

## Morfologia

* Fa 20-22 cm de llargària total.
* Plomatge més variat (blanc, gris i bru, amb la part baixa del pit de color marró ataronjat), a l'estiu, que no pas els altres corriols, tot i que a l'hivern es fa més grisenc.
* Potes de color groc.
* Bec curt i negre.
* La femella és més grossa i acolorida que el mascle.

## Reproducció

Cria a la tundra àrtica d'Euràsia (des de Noruega fins a Sibèria) i a les muntanyes del mateix continent (Escòcia, els Alps i els Pirineus). Als Països Catalans nia localitzadament a la Cerdanya, Andorra, Vall de Ribes, etc., al voltant dels 2.000 m d'altitud, en prats alpins on coincideix amb la perdiu blanca. Fa el niu al sòl, hi pon 2-4 ous i és el mascle qui s'encarrega de covar-los durant quatre setmanes

## Alimentació

Menja de nit i a trenc d'alba insectes (coleòpters i mosques sobretot), aràcnids i altres invertebrats com ara caragols i cucs.

## Distribució geogràfica

Hiverna en una estreta franja semidesèrtica que va des del Marroc fins a l'Iran.

## Costums

Als Països Catalans és migrador i estiuenc.

## Conservació

Es troba amenaçat per la desaparició del seu hàbitat a causa del desenvolupament del turisme hivernal (estacions d'esquí i urbanitzacions) i a la caça il·legal.

## Referències

* ↑ «Corriol pit-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
* ↑ «Corriol pit-roig». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona, 1987, plana 50. ISBN 84-315-0434-X
* ↑ «Pluvier guignard - Charadrius morinellus». (francès)

## Enllaços externs

* Fotografies i enregistraments sonors (anglès)
* El fuell de collar al Principat de Catalunya (català)
* Taxonomia d'aquesta espècie (anglès)
# Llista de muntanyes de l'Horta Sud

Llista de muntanyes a la comarca de l'Horta Sud, al País Valencià.
| Nom | Altura | Municipi | Unitat de relleu | Coordenades |
| Alto del Peral | 329 m. | Torrent | Serra Perenxisa | 39° 25′ 51″ N, 0° 34′ 24″ O﻿ / ﻿39.4307399°N,0.5733869°O﻿ / 39.4307399; -0.5733869 |
| Alts de la Guatleta | 269 m. | Picassent | | 39° 19′ 26″ N, 0° 32′ 07″ O﻿ / ﻿39.3238897°N,0.5352396°O﻿ / 39.3238897; -0.5352396 |
| la Pedrera | 213 m. | Picassent | | 39° 21′ 54″ N, 0° 32′ 09″ O﻿ / ﻿39.3649129°N,0.5358223°O﻿ / 39.3649129; -0.5358223 |
| Morredondo | 197 m. | Picassent | | 39° 19′ 27″ N, 0° 29′ 54″ O﻿ / ﻿39.3240549°N,0.4982017°O﻿ / 39.3240549; -0.4982017 |
| Millerola | 191 m. | Picassent | | 39° 21′ 58″ N, 0° 31′ 56″ O﻿ / ﻿39.3662421°N,0.5321625°O﻿ / 39.3662421; -0.5321625 |
| el Vedat | 144 m. | Torrent | | 39° 25′ 16″ N, 0° 29′ 29″ O﻿ / ﻿39.421168°N,0.491455°O﻿ / 39.421168; -0.491455 |
| Penyes Males | 119 m. | Picassent | | 39° 23′ 01″ N, 0° 29′ 41″ O﻿ / ﻿39.3837025°N,0.4948379°O﻿ / 39.3837025; -0.4948379 |

## Enllaços externs

* Visor Cartogràfic de la Generalitat Valenciana: https://visor.gva.es/visor/
# Corba de Lévy

En matemàtiques, una corba de Lévy, a vegades anomenada corba C de Lévy per la seva forma, és una corba fractal descrita l'any 1906 per Ernesto Cesàro. El 1910 el matemàtic Georg Faber en va descriure les propietats de diferenciabilitat, i posteriorment Paul Lévy en va analitzar les propietats d'auto-similitud i va proporcionar una construcció geomètrica de la corba, mostrant-la com una corba representativa de la mateixa classe que la corba de Koch. Es tracta d'un cas especial de corba de doble període, és a dir, una corba de Rham.
En alguns casos també se l'anomena drac de Lévy i es considera dins de la família de corbes del drac.

## Construcció

La corba de Lévy és el límit del següent sistema de funcions iterades en el pla complex:
    $f_{1}(z)={\frac {(1-i)z}{2}}$
    $f_{2}(z)=1+{\frac {(1+i)(z-1)}{2}}$
amb el sistema de punts inicial $S_{0}=\{0,1\}$.
La corba de Lévy es pot considerar una corba de Peano, en la qual cada segment és substituït per dos segments que formen un angle de 90°, de la següent manera:
Per tant, el perímetre tendeix a infinit, perquè augmenta de forma constant a cada iteració.
Alternativament, si s'interpreta com una variant del drac de Heighway, es pot obtenir una seqüència corresponent als girs de la corba de la següent manera, mantenint la simetria:
* Es comença amb un únic gir a l'esquerra, que es pot representar amb un $1$
* El pas següent té la forma (anterior)valor(anterior), és a dir: $(1)a(1)\rightarrow (1a1)b(1a1)\;...$
* El valor que es col·loca a la posició central segueix un cicle a-b-c-d on:
       a - seguir recte, per tant un angle de gir de 0°.
       b - girar a la dreta, per tant un angle de gir de 90°.
       c - tornar enrere, per tant un angle de gir de 180°.
       d - girar a l'esquerra, per tant un angle de gir de 270°.

## Propietats

La dimensió fractal de la corba és 2, però l'any 1999 Duvall i Keesling en van estimar la dimensió de Hausdorff del límit del seu perímetre:
    $d_{H}\approx 2\log _{2}(x)=1.9340...$ on $x$ s'obté de l'equació polinòmica $x^{9}-3x^{8}+3x^{7}-3x^{6}+2x^{5}+4x^{4}-8x^{3}+8x^{2}-16x+8=0$.
$d_{H}$

## Vegeu també

* Corba de Peano
* Corba del drac
* Arbre de Pitàgores

## Referències

* ↑ Césaro, E. «Fonctions continues sans dérivée». Archiv der Math. und Phys., 10, 1906, pàg. 57-63.
* ↑ Faber, G. «Über stetige Funktionen II». Math Annalen, 69, 1910, pàg. 372-443.
* 1 2 Lévy, Paul. Plane or Space Curves and Surfaces Consisting of Parts Similar to the Whole. Classics on Fractals. Addison-Wesley Publishing, 1938. ISBN 0-201-58701-7.
* ↑ Kawamura, K. «On the classification of self-similar sets determined by two contractions on the plane». J. Math. Kyoto Univ., 42, 2, 2002, pàg. 260.
* ↑ Bailey, Scott; Kim, Theodore; Strichartz, Robert S. «Inside the Lévy dragon». The American Mathematical Monthly, 109, 8, 2002, pàg. 689–703. DOI: 10.2307/3072395. JSTOR: 3072395. MR: 1927621
* ↑ Duvall, P.; Keesling, J. «The Hausdorff dimension of the boundary of the Lévy Dragon». Dynamical Systems. DOI: 10.1090/conm/246/03776. arXiv: 9907145

## Enllaços externs

* Larry Riddle, Agnes Scott College. «Lévy Dragon» [Consulta: 22 de març 2021]
# Cross Hill

Cross Hill és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 601 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cross Hill tenia 601 habitants, 224 habitatges i 165 famílies. La densitat de població era de 75,1 habitants/km².
Dels 224 habitatges en un 36,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,1% hi vivien parelles casades, en un 24,1% dones solteres, i en un 26,3% no eren unitats familiars. En el 23,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.083 $ i la renda mediana per família de 32.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.288 $ mentre que les dones 18.846 $. La renda per capita de la població era de 12.688 $. Entorn del 16% de les famílies i el 19,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cross Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cross Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lluís Altafulla Castelló

Lluís Altafulla i Castelló (Vilassar de Mar, Maresme, 1910) fou un atleta català cinc vegades campió de salt de longitud i record d'Espanya en aquesta modalitat el 1932 (que va subsistir fins a 1959).
Va formar part de la secció d'atletisme del Futbol Club Barcelona i del Club Esportiu Júpiter. L'any 1931 aconseguí el rècord de Catalunya de salt de longitud, que establí en 6,60 m, marca que amplià a 7,21 m el 20 de juliol de 1932 en el campionat d'Espanya, que restà vigent fins al 1959 quan fou superat per José Miguel Isasa. Fou cinc cops campió d'Espanya (1931, 1932, 1933, 1934 i 1935) i sis de Catalunya (1931, 1932, 1933, 1934, 1935 i 1936). Va participar en la IV Olimpíada Obrera celebrada a Anvers (1937). A la dècada dels anys quaranta es convertí en entrenador del Reial Club Deportiu Espanyol de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Lluís Altafulla Castelló». Gran Enciclopèdia Catalana, 31-12-2011. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ Gran Enciclopedia del Mundo, Bilbao, 1965
# Lluïsa de Reuss-Schleiz

Lluïsa de Reuss-Schleiz (en alemany Luise Reuß zu Schleiz) va néixer a Staffelstein (Alemanya) el 3 de juliol de 1726 i va morir a Stadtroda el 28 de maig de 1773. Era filla d'Enric I de Reuss-Schleitz (1695-1744) i de Juliana Dorotea de Löwenstein-Wertheim (1694-1734).

## Matrimoni i fills

El 27 de maig de 1747 es va casar a Schleiz amb Cristià Guillem de Saxònia-Gotha-Altenburg (1706-1748), fill del duc Frederic II (1676-1732) i de Magdalena Augusta d'Anhalt-Zerbst (1679-1740). Però en morir el seu marit a l'any següent, Lluïsa es va casar a Stadtroda amb el germà d'aquest Joan August de Saxònia-Gotha-Altenburg (1704-1767) el 6 de gener de 1752. Amb aquest segon matrimoni va tenir quatre fills:
* Augusta Lluïsa (1752-1805), casada amb Frederic Carles I de Schwarzburg-Rudolstadt.
* Un fill nascut mort el 1753.
* Un fill nascut mort el 1754.
* Lluïsa (1756-1808) casada amb el duc Frederic Francesc I de Mecklenburg-Schwerin (1756-1837).

## Enllaços externs

* Lluïsa de Reuss-Schleiz
# Llúcia de Rochefort

Llúcia de Rochefort (v 1088 - d 1137), reina consort de França (1104-1107).

## Orígens familiars

Filla del comte Guiu I de Rochefort i la seva esposa Elisabet de Crecy.
La família Rochefort esdevingué al segle xii una de les famílies més poderosos de la regió de l'Illa de França. El rei Felip I de França pensà a reduir la seva influència per poder aconseguir les seves terres però la seva segona esposa, Bertrada de Montfort, el convencé de casar el seu fill gran amb Llúcia. Bertrada per la seva part pretenia fer una aliança amb la família de Llúcia per aconseguir el tron per al seu fill propi.
Es casà el 1104 amb el futur rei, ja coronat, Lluís VI de França. D'aquest matrimoni nasqué la princesa Elisabet de França (1105-1175), casada el 1119 amb el seu cosí Guillem de Vermandois.
En el Concili de Troyes de 1107 Lluís VI aconseguí del Papa Pasqual II el divorci i l'anul·lació del seu matrimoni per poder tornar a casar-se.
Llúcia es casà novament després del 23 de maig de 1107 amb Guichard III. D'aquest matrimoni nasqueren:
* Guichard (?-d 1118)
* Gautier
* Balduí, mort jove
* Humbert III (1120-1174), senyor de Beaujeu
* Marie
* Alícia, casada amb Guiu I de Forez
# Cremuci Cordus

Aulus Cremuci Cordus (llatí: Aulus Cremutius Cordus) va ser un historiador romà que va viure en temps dels emperadors August i Tiberi.
Després d'haver viscut molt de temps sense cap problema per les seves obres, va ser denunciat per dos dels seus propis clients a l'emperador Tiberi per haver defensat la causa de Brutus i haver anomenat a Cassi com "el darrer dels romans". Tàcit diu que aquestes acusacions eren noves (novo aut tunc primum audito). El seu únic crim era la llibertat d'expressió, contra la que estava actuant Sejà, prefecte del pretori i instrument de Tiberi. L'obra de la qual se li impugnaven els passatges havia estat publicada feia molts anys i fins i tot el mateix August l'havia llegit amb aprovació.
Considerant que davant de la resolució de l'emperador no es podia salvar, va escriure un discurs que essencialment ha estat conservat (o inventat) per Tàcit, recordant la impunitat que havien tingut fins al moment tots els annalistes precedents. Es va retirar a casa seva on es va deixar morir de gana l'any 25. El senat va ordenar que les seves obres fossin cremades pels edils de la ciutat i per les autoritats de qualsevol lloc on es poguessin trobar llibres d'aquest autor, però la seva filla Màrcia i alguns amics van amagar algunes còpies. En temps de Calígula les obres es van tornar a publicar. Alguns fragments escassos de la seva obra es troben a la Suasoriae de Sèneca.

## Referències

* ↑ Geoff W. Adams. The Roman Emperor Gaius "Caligula" and His Hellenistic Aspirations. Universal-Publishers, 2007, p. 148–. ISBN 978-1-59942-423-1.
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/866?rgn=full+text;view=image;q1=CordusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 851. ]
«Cordus, Aulus Cremutius». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Coves de So n'Antelm

Les coves de So n'Antelm són un conjunt de dues coves funeràries prehistòriques situades a la possessió de So n'Antelm, municipi de Llucmajor, Mallorca.
La cova més antiga és pretalaiòtica, té un corredor d'accés amb escales, amb coberta de volta que forma un arc de mig punt; i una cambra de forma allargada amb fons absidal, amb doble fossa central, banc funerari i nínxol lateral. La segona cova és posterior, pertany a la cultura talaiòtica, i es troba molt deformada si bé conserva el doble vestíbul i la cambra. Els aixovars funeraris que s'hi trobaren estan dipositats al Museu d'Arqueologia de Catalunya (Barcelona).

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 1. Palma: Promomallorca, p. 191. ISBN 84-8661702-2.
# Crenicichla igara

Crenicichla igara és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 31,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Uruguai.

## Referències

* ↑ Heckel, J. J. 1840. Johann Natterer's neue Flussfische Brasilien's nach den Beobachtungen und Mittheilungen des Entdeckers beschrieben (Erste Abtheilung, Die Labroiden). Ann. Wien. Mus. Naturges. v. 2: 325-471, Pls. 29-30.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Crenicichla hemera

Crenicichla hemera és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Amazones.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Crenicichla jaguarensis

Crenicichla jaguarensis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Paranà (Brasil).

## Referències

* ↑ Heckel, J. J. 1840. Johann Natterer's neue Flussfische Brasilien's nach den Beobachtungen und Mittheilungen des Entdeckers beschrieben (Erste Abtheilung, Die Labroiden). Ann. Wien. Mus. Naturges. v. 2: 325-471, Pls. 29-30.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Crenicichla iguapina

Crenicichla iguapina és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lo sceicco bianco

Lo sceicco bianco (traducció literal en català El xeic blanc) és una pel·lícula italiana de 1952 dirigida per Federico Fellini. Amb guió de Tullio Pinelli, Ennio Flaiano, Michelangelo Antonioni i Fellini, la pel·lícula tracta sobre una parella d'acabats de casar que van a passar la lluna de mel a Roma. A part d'una obligada audiència amb el Papa, a la capital italiana els espera ansiosa la família del nuvi, que vol conèixer la muller. Les coneixences, però, es fan esperar perquè la núvia, tot just arribada a Roma, deixa a l'estacada el seu marit per emprendre una aventura a la recerca del seu vertader amor, l'inexistent heroi protagonista de les novel·les romàntiques que llegeix.
Lo sceicco bianco va ser filmada a Fregenae, Roma, Spoleto i Ciutat del Vaticà.

## Repartiment

| Actor / actriu original | Personatge fictici |
| Alberto Sordi | el xeic blanc |
| Leopoldo Trieste | Ivan Cavalli |
| Brunella Bovo | Wanda Giardino Cavalli |
| Giulietta Masina | Cabiria, la prostituta |
| Lilia Landi | Felga |
| Ernesto Almirante | Dottore Fortuna |
| Fanny Marchiò | Marilena Alba Vellardi |
| Gina Mascetti | Aida Rivoli |
| Jole Silvani | |
| Enzo Maggio | Furio |
| Anna Primula | |
| Mimo Billi | home a la platja |
| Armando Libianchi | |
| Ugo Attanasio | oncle d'Ivan |

## Notes i referències

* ↑ «The White Sheik». Internet Movie Database. [Consulta: 21d'abril 2012].
* ↑ «Filming locations for The White Sheik». Internet Movie Database. [Consulta: 21 abril 2012].
# Los Santos

* Aquest article tracta sobre el llogaret de Castellfabib. Vegeu-ne altres significats a «Los Santos (desambiguació)».
Los Santos és un llogaret del municipi de Castellfabib, a la comarca del Racó d'Ademús (País Valencià).
Situat al sud del terme municipal, a la confluència dels rius Ebrón i Túria, a prop del municipi de Torre Baixa. Los Santos és a 784 msnm i el 2011 tenia 105 habitants, i per això és el llogaret més poblat de Castellfabib.
A Los Santos es troba l'ermita de Sant Marc (segles del XVIII al XX), un safareig, així com un molí. En el patrimoni arquitectònic també destaquen el conjunt de corrals, coves-seller i pallers, elements etnològics d'importància.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor 2011». Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 12 abril 2012].

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament de Castellfabib