OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Agent especial

Agent especial (títol original en anglès: The Big Combo) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Joseph H. Lewis, estrenada el 1955. Ha estat doblada al català.

## Argument

El tinent Diamond està acorralant un cap mafiós anomenat Mister Brown però malgrat tots els mitjans que desplega, aquest continua sent intocable. El policia s'obstina, sens dubte mogut per la seva atracció per Susan Lowell. Antiga pianista convertida en l'amant oficial del criminal, aquesta acaba oferint al tinent Diamond una pista per enxampar Mister Brown.
Agent especial se situa en l'esfera d'influència de les pel·lícules negres de l'època. Treta poc temps després de The Big Heat i d'Un petó mortal de Robert Aldrich. L'obra segueix sent famosa pel seu aspecte sulfurós. Les relacions entre els personatges són en efecte molt crues i equívoques.

## Repartiment

* Cornel Wilde: Tinent de policia Leonard Diamond
* Richard Conte: Mister Brown
* Brian Donlevy: Joe McClure
* Jean Wallace: Susan Lowell
* Robert Middleton: Capità de policia Peterson
* Lee Van Cleef: Fante
* Earl Holliman: Mingo
* Helen Walker: Alicia Brown
* Jay Adler: Sam Hill
* John Hoyt: Nils Dreyer
* Ted de Corsia: Bettini
* Helene Stanton: Rita
* Roy Gordon: Audubon
* Whit Bissell: Doctor
* Steve Mitchell: Bennie Smith

## Referències

* ↑ esadir.cat. Agent especial. esadir.cat.
* ↑ «The Big Combo». The New York Times.

## Enllaços externs

* Crítica a Dvdtoile (francès)
# Miquel Real Antequera

Miquel Real Antequera (València, 1966) és un polític i professor d'institut valencià, ha estat co-portaveu d'Iniciativa del Poble Valencià (IdPV) de 2014 a 2022.
Llicenciat en Filologia Hispànica per la Universitat de València l’any 1989, l'any següent aprova les oposicions per ser professor de batxillerat i obté la plaça definitiva a l'Institut La Misericòrdia de València. El 2005 passa a exercir a l'Institut Rascanya on ha exercit de director del centre fins 2016.
En l'àmbit polític Miquel Real va militar des de la seua època d'estudiant en el Partit Comunista del País Valencià (PCPV) primer i en Esquerra Unida del País Valencià (EUPV) després. Durant aquest temps va dirigir la Joventut Comunista (secció jove del PCPV) de la mà de Mónica Oltra com a secretària d'organització. Després promourien les joventuts d'EUPV.
Més tard, l'any 2007, va impulsar de nou amb Mónica Oltra i altres dirigents d'EUPV, la nova formació política Iniciativa del Poble Valencià (IdPV) que apostava per la coalició amb el Bloc Nacionalista Valencià i els Verds-Esquerra Ecologista sota la marca Compromís amb que aconseguiren una important representació a les Corts Valencianes i participar en la formació d'un govern d'esquerres a la Generalitat Valenciana l'any 2015 després de 20 anys ininterromputs de mandat del Partit Popular (PP). Real va participar com a cap de gabinet de la vicepresidenta i consellera d'Igualtat Mónica Oltra entre el 2015 i el 2022, any en què Oltra va dimitir acosada pel cas d'uns abusos en un centre de menors. Mesos més tard Real també va ser encausat i citat a declarar per ajudar suposadament a l'encobriment de la consellera. Miquel Real va seguir de cap de gabinet de la nova vicepresidenta i consellera Aitana Mas fins que l'abril de 2023, mesos abans de les eleccions, va dimitir i deixà la política activa.
Miquel Real també ha estat entre el 2014 i el 2022 co-portaveu d'IdPV.

## Referències

* ↑ «Currículum Vitae» (en català). [Consulta: 26 setembre 2022].
* ↑ «Mónica Oltra amb sabatilles d’anar per casa» (en catalan). [Consulta: 26 setembre 2022].
* ↑ «El jutge cita com a investigats Miquel Real i Francesc Gamero després de la declaració d’Oltra» (en catalan). [Consulta: 26 setembre 2022].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «El exjefe de Gabinete de Oltra presenta su renuncia a un mes de las elecciones» (en castellà). [Consulta: 19 abril 2023].
* ↑ «Mireia Mollà, Miquel Real i Paco Garcia nous portaveus d'Iniciativa - Diari La Veu». [Consulta: 26 setembre 2022].
# Miquel Riera Montesinos

Miquel Riera Montesinos (Barcelona, 1943) és un químic, investigador, editor i activista cultural català.
Com a químic, es va formar en l'Institut Químic de Barcelona, dependent del CSIC. Bolcat en l'edició de textos durant el final de la Dictadura franquista, es va fundar a Barcelona al costat de Josep Sarret l'editorial Madrágora en 1974. Aquest mateix any va editar amb el conegudo periodista Ángel Casas una revista de rock anomenada Vibraciones, en espanyol.
En 1975 va fundar la revista El Viejo Topo, de tall radical i alternatiu, magazine que va dirigir al costat de Josep Sarret i Claudi Montañá fins a 1980. Desapareguda en 1982, Riera va recuperar la capçalera del Vell Talp en 1993, sent des de llavors el seu director. A més, va fundar el segell El Viejo Topo, que també dirigeix. En 1980 va fundar a Barcelona l'editorial Montesinos i la revista literària Quimera, que va dirigir fins a 1998. Va ser també fundador i director de la revista literària Lletra de Canvi en 1987. En 2007 fundà amb Josep Sarret la Biblioteca Buridán, editorial de divulgació científica i filosòfica, que Sarret dirigeix des de la seva fundació. En 2012 funda i dirigeix el segell literari Piel de Zapa.

## Referències

* ↑ Diego A. Manrique (autor). La última bala (Capitán de las Sardinas). Cuadernos n.° 24 Efe Eme, (edición 2020), pág. 221. ISBN 9771139600249. Consultat el 25 de abril de 2021.
* ↑ «Riera, Miguel». https://tienda.elviejotopo.com.+[Consulta: 16 febrer 2024].
# Enrique de Aldama y Miñón

Enrique de Aldama y Miñón (Madrid, 27 de novembre de 1933 - 16 de setembre de 2007) doctorat en Enginyeria de Camins, Canals i Ports, es dedicà professionalment al sector de la construcció i la docència. Li foren concedides les Grans Creus del Mèrit Civil i del Mèrit Militar.

## Activitat professional

La seva activitat professional es mou tant en el sector públic com en el privat.
A partir de 1961 en el govern franquista, fou enginyer de la Direcció general de Carreteres, entre el 1974 i el 1977 n'ocupà el càrrec de director, quan també ostentà el càrrec de delegat del Govern en les societats concessionàries d'autopistes.
Mentre governava la UCD, en el període comprès entre el 1978 i el 1980 fou director general de Renfe. Entre 1980 i 1982 sotssecretari del Ministeri d'Indústria i Energia alhora que conseller de l'Institut Nacional d'Indústria.
Durant la primera etapa de governs encapçalats pel PSOE, al període comprès entre 1983 i 1986 fou vicepresident executiu de Seopan; a partir de 1986 conseller delegat de la constructora Agroman.
El 1987 és president de Construcciones Lain, aquell grup es fusionà el 1999 amb Obrascón-Huarte. La constructora resultant fou OHL, De Aldama i Juan Miguel Villar Mir en foren copresidents fins a l'any 2000.
L'any 2000, mentre governa el PP, Enrique de Aldama dirigeix un nou portal d'Internet (Build2Build) dedicat a la compra, venda i gestió de la construcció que permet tenir accés a licitacions i adjudicacions públiques oficials, en el qual van participar les constructores FCC, Ferrovial Agromán, ACS, Acciona i Sacyr. El 2002, fou president de la Comissió Especial per al Foment de la Transparència dels Mercats Financers i Societats Cotitzades.
En morir ostentava els càrrecs de president de la patronal Seopan, vicepresident de la CEOE, president de la Comissió EuroDefense Espanya, president del Consell Empresarial de la Societat de la Informació i conseller de la companyia de tecnologia Tecnocom i de la corredoria d'assegurances Aon Gil i Carvajal.

## Referències

* Entrevista a elpais.com
# Model Digital del Terreny

Estructura numèrica de dades que representa, informàticament i de manera més o menys simplificada, la distribució espacial d'una variable quantitativa contínua del terreny, com ara l'altura (com en els MDE), el pendent topogràfic (com en els MDP), variables climàtiques (com en els models digitals de temperatures), etc.
Habitualment els MDT només recullen una dada per localització XY, i, per tant, no solen representar superfícies complexes del terreny com coves, avencs, desploms, etc.
El model de dades més habitual per a contenir un MDT és el ràster pel fet que la majoria de tècniques modernes d'obtenció d'MDT proporcionen dades ràster, ja sigui des de sensors de teledetecció (com el lidar) o des de tècniques estadístiques d'interpolació espacial.

## Referències

* ↑ Pons, Xavier. Diccionari Terminològic de Teledetecció. Primera. Barcelona: ICC- Enciclopèdia Catalana, Desembre 2012. ISBN 978-84-412-2249-6.
# Ernesto Pascal

Ernesto Pascal (Nàpols, 7 de febrer de 1865 - Nàpols, 25 de gener de 1940) va ser un matemàtic italià. Es va graduar en matemàtiques a la universitat de Nàpols el 1887. Els dos anys següents va ampliar estudis a les universitats de Pisa i Göttingen; en aquesta última va estudiar amb Felix Klein qui el va influenciar força. Des de 1890 fins 1907 va donar classes a la universitat de Pavia i el 1907 va retornar a la universitat de Nàpols on va ser professor fins a la seva mort. En aquesta universitat, com degà de la Facultat de Ciències, va reorganitzar l'ensenyament de les matemàtiques, creant per a cada càtedra un laboratori equipat amb models i instruments.
Pascal és recordat pels seus treballs en funcions el·líptiques, basats en la funció zeta de Jacobi.

## Referències

* ↑ Giacardi, 2010, p. 3.
* ↑ Giacardi, 2013, p. 13.
* ↑ Ortiz, 2004, p. 898–899.

## Bibliografia

* Giacardi, Livia Maria «The Italian School of Algebraic Geometry and Mathematics Teaching: Methods, Teacher Training, and curricular Reforms in the Early Twentieth Century» (en anglès). International Journal of the History of Mathematics Education, Vol. 5, Num. 1, 2010, pàg. 1-19. ISSN: 1832-8826.
* Giacardi, Livia. «Models in mathematics teaching in Italy (1850–1950)». A: Claude P. Bruter (ed.). MATHEMATICS AND ART III – Proceedings of the Second ESMA Conference (en anglès). Cassini, 2013, p. 11-38. ISBN 978-2-84225-188-8.
* Ortiz, Javier. «Aproximación histórica a la enseñanza universitaria de las funciones elípticas desde mediados del siglo XIX a comienzos del siglo XX». A: Luis Español González, José Javier Escribano Benito, María Angeles Martínez García (eds.). Historia de las ciencias y de las técnicas (en castellà). Universidad de la Rioja, 2004, p. 885-902. ISBN 84-95301-99-7.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Ernesto Pascal» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* «Pascal Ernesto». Università di Palermo. Arxivat de l'original el 8 de febrer 2008. [Consulta: 7 març 2019].
* Taddia, Marco. «La crisi dell'università, come la vedeva Pascal (Ernesto)». scienzainrete, 2010. [Consulta: 7 març 2019].
# Ernesto Pérez Donaz

Ernesto Pérez Donaz (Cabra, 13 de juliol de 1875 - Barcelona, 1938)
va ser un dibuixant de còmic, pintor i novel·lista. És conegut especialment per la seva trajectòria com a dibuixant de la revista de còmic TBO. El seu nom complet és Ernesto Juan Gualberto de la Santísima Trinidad Pérez y Donaz.

## Biografia

Donaz va néixer el 13 de juliol de 1875 a la població de Cabra, municipi de la província de Còrdova a la comunitat autònoma d'Andalusia. Va cursar estudis a la Escuela Especial de Pintura de Madrid on un dels seus professors va ser el pintor navarrès Enrique Sanz.
Es va presentar als certàmens dels anys 1897, 1899 de la Exposición Nacional de Bellas Artes sense que obtingués cap premi, però el 1906 es va tornar a presentar i li varen concedir una menció d'honor per una obra pictòrica en la qual hi havia pintat elements humorístics. És considerat un dels precursors del còmic a Espanya, puix que malgrat que hi ha una certa controvèrsia entre si la primera revista de còmics va ser Monos o bé Dominguin, Donaz, hi va dibuixar a totes dues.
A la revista de còmic TBO, va dibuixar l'acudit que ocupa quasi tota la portada del primer número, en aquest ejemplar firma el dibuix de portada amb el seu segon cognom, Donaz i a les pàgines interiors signa amb el pseudònim Equis. Amb aquest pseudònim també signa al periòdic fundat el 1906 pel polític Alejandro Lerroux, El Progreso i a les anomenades revistas galantes. Per Joaquim Buigas, editor de TBO, es va encarregar dels quaderns Colección Gráfica TBO. D'altres editorials per les quals va treballar són E. Heras, El Gato Negro o Magín Piñol.
Fora del còmic va treballar a diferents revistes publicades a Madrid, satíriques com Madrid Comico, d'informació general Nuevo Mundo, o bé infantils Album de los Niños i com a novel·lista és l'autor de la col·lecció de fulletons Mano de Hierro, editats el 1931 per l'editorial El Gato Negro.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ernesto Pérez Donaz» (en castella). Félix Cepriá y Jordi Manzanares, 2008. [Consulta: 20 setembre 2017].
* 1 2 3 4 Del tebeo al manga una historia de los cómics. Revistas de Humor infantiles i juveniles (en castellà). nº 8 Pag.183. Panini España S.A, p. 208 (Del Tebeo al Manga, una historia de los cómics). ISBN 978-849885-22-26.
# Mirko Tedeschi

Mirko Tedeschi és el nom dels següents personatges:
* Mirko Tedeschi (1987) (Gallarate, 1987), ciclista italià
* Mirko Tedeschi (1989) (Negrar, 1989), ciclista italià
# Mirleft

Mirleft (en àrab ميرلفت, Mīrlaft; en amazic ⵎⵉⵔⵍⴼⵜ) és una comuna rural de la província de Sidi Ifni, a la regió de Guelmim-Oued Noun, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.162 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Agorànom

Agorànom (grec antic: ἀγορανόμος) era el nom d'un funcionari públic que tenien molts estats de l'antiga Grècia. Feia les funcions equivalents als edils a l'antiga Roma. L'ofici era considerat un dels més honorables als estats grecs i sovint era recompensat amb corones, segons algunes inscripcions. Tant Esparta com Atenes van tenir agorànoms.
Els agorànoms espartans són pocs coneguts. Van ocupar el lloc dels antics empeloris (ἐμπέλωροι) cap al segle ii aC i van formar un col·legi (συναρχία, sinargia 'govern conjunt') amb un dirigent al seu front, que s'anomenava πρέσβυς (présbis 'ancià, savi').
Els agorànoms atenencs eren magistrats regulars, en nombre de cinc per la ciutat i cinc més pel Pireu, i eren escollits per sorteig, un de cada tribu, encara que Valeri Harpocratió diu que eren 20, quinze per la ciutat i 5 pel Pireu, però sembla erroni.
Les seves tasques principals eren les inspeccions als mercats, vetllaven per la correcta aplicació de les regulacions legals i inspeccionaven la correcta aplicació de les lleis del comerç. Feien inspeccions als mercats públics de totes les coses que es venien, a excepció del blat, que tenia uns inspectors especials, els sitofilaces (σιτοφύλακες). Es dedicaven a controlar el comerç minorista, ja que el comerç a l'engròs tenia els seus propis funcionaris. Regulaven el preu i la quantitat de tots els productes que s'introduïen al mercat i castigaven les persones que usaven pesos i mesures falses, condemnant-los a diverses penes, generalment multes. Cuidaven també els temples i fonts del mercat i rebien els impostos que els estrangers estaven obligats a pagar per exposar a la venda els seus productes. També controlaven la prostitució i fixaven el preu de la llicència que havien de tenir les prostitutes, encara que l'enciclopèdia Suides diu que en fixaven el preu del servei, cosa que no sembla certa. Les seves funcions s'assemblaven a les dels astinoms, encara que reduïdes als mercats. Sota l'imperi romà, els agorànoms eren anomenats λογισταί.

## Notes

* ↑ 'auditor de comptes', segons el Diccionari Grec-Català), p. 1091

## Referències

* ↑ ἀγορανόμος. Henry George Liddell, Robert Scott, A Greek-English Lexicon
* ↑ Smith, William (ed.). «Agoranomi». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 29 gener 2023].
# Equus scotti

Equus scotti és una espècie extinta de mamífer perissodàctil de la família dels èquids que visqué a Sud-amèrica durant el Plistocè. Se n'han trobat restes fòssils al Canadà i els Estats Units. Era un representant més aviat gros del gènere Equus, amb un pes estimat de 500 kg. En comparació amb altres èquids, tenia l'os sacre curt, els arcs vertebrals lumbars i sacres baixos, l'esquena rígida, els arcs vertebrals toràcics alts i els metàpodes curts i robusts. Fou anomenat en honor del paleontòleg estatunidenc William Berryman Scott.

## Referències

* ↑ Prins i Gordon, 2023, «Evolution of Equid Body Sizes» (C. Nacarino-Meneses).
* ↑ Prins i Gordon, 2023, «The Miocene Browsing Horses: Another Way to Be a Successful Large Equid» (C. M. Janis, E. Franklin, C. N. Baird i J. Tyler).

## Bibliografia

* Prins, H. H. T.; Gordon, I. J. The Equids: A Suite of Splendid Species (en anglès). Springer, 2023. ISBN 978-3-031-27144-1.
# Mohammed El Yaagoubi

Mohammed El Yaagoubi, més conegut com a Moha (àrab: محمد اليعقوبي, Muḥammad al-Yaʿqūbī) (Taourirt, Marroc, 12 de setembre de 1977) és un exfutbolista marroquí que ocupava la posició de migcampista o lateral defensiu.

## Trajectòria

Va debutar al FC Santboià després de ser fitxat pel FC Barcelona B. La temporada 2000-01 va donar el salt a Primera Divisió fitxant pel CA Osasuna que en les dues següents temporades el va cedir al Llevant UE i a l'Elx CF. En el seu retorn a l'equip navarrés, va viure una final de Copa del Rei la qual van perdre davant del Betis l'any 2005. En el 2006 va fitxar pel RCD Espanyol on va jugar dues temporades. La temporada 2008-09 va fitxar per la Reial Societat on només va jugar una campanya. La temporada següent va recalar al Girona FC disputant més de 100 partits i essent un jugador important en l'equip blanc-i-vermell. En el mercat d'estiu de 2012 fitxa pel CE Sabadell.

## Internacional

Va ser convocat en 36 ocasions amb la selecció del seu país disputant 33 partits entre el 2003 i el 2007 i marcant 1 gol.

## Palmarès

| Títol | Club | País | Any |
| Subcampió de la Copa d'Àfrica | Marroc | Àfrica | 2004 |
| Subcampió de la Copa del Rei | CA Osasuna | Espanya | 2004-2005 |
| Subcampió UEFA | RCD Espanyol | Espanya | 2006-2007 |

## Referències

* ↑ «Moha: "Por trayectoria y logros conseguidos, España está un paso por encima de Marruecos"» (en castellà). Cadena SER, 06-12-2022. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «Mohamed el Yaagoubi». GEC. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ Olazábal, Borja. «Moha: «En la Real Sociedad descubrí que el Barça y el Madrid no eran los únicos grandes»» (en castellà). El Diario Vasco, 22-10-2018. [Consulta: 26 novembre 2023].
# Mohammed Hassan Moussa

Mohammed Hassan Moussa (àrab: محمد حسن) (Port Saïd, 5 de febrer de 1905 - Port Saïd, 16 de febrer de 1973) fou un futbolista egipci de la dècada de 1930.
Fou internacional amb la selecció d'Egipte amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1934.
Pel que fa a clubs, destacà a Al-Masry.

## Referències

* ↑ Egypt at the 1934 FIFA World Cup Italy Arxivat 2019-07-06 a Wayback Machine. - note that the FIFA site lists him as Mohamed Helmy
* ↑ Mohammed Hassan statistics and biography at FootballDatabase.eu
* ↑ Biography of Mohammed Hassan Arxivat 2015-03-15 a Wayback Machine. (àrab)
# Mohammed Gammoudi

Mohammed Tlili ben Abdallah (àrab: محمد التليلي بن عبدالله, Muḥammad at-Talīlī b. ʿAbd Allāh), més conegut com a Mohammed Gammoudi (àrab: محمد القمودي, Muḥammad al-Qamūdī), (Sidi Ach, 11 de febrer de 1938) és un ex atleta tunisià especialista en fons.
Fou un dels pioners africans en les proves atlètiques de fons. Guanyà quatre medalles olímpiques en tres edicions diferents dels Jocs. A Mèxic 1968 assolí l'or olímpic en la disciplina dels 5000 metres. També guanyà 5 medalles, quatre d'elles d'or, en Jocs del Mediterrani.

## Palmarès
### Jocs Olímpics d'Estiu

* Jocs Olímpics d'estiu de 1964 a Tòquio: argent en 10.000 metres
* Jocs Olímpics d'estiu de 1968 a Ciutat de Mèxic
** or en 5.000 metres
** bronze en 10.000 metres
* Jocs Olímpics d'estiu de 1972 a Múnic: argent en 5.000 metres

### Campionat del Consell Internacional d'Esport Militar

* 1965 : or en camp a través
* 1967 : or en camp a través
* 1968 : or en camp a través

### Campionat Internacional de cross-country

* 1965 : bronze
* 1968 : or

### Jocs del Mediterrani

* 1963 : or en 5.000 i 10.000 metres
* 1967 : or en 5.000 i 10.000 metres
* 1971 : argenten 5.000 metres

### Campionat magrebí d'atletisme

* 1967 : or en 5.000 i 10.000 metres
* 1968 : or en 5.000 metres
* 1969 : or en 5.000 i 10.000 metres
* 1970 : or en 5.000 metres
* 1971 : or en 5.000 i 10.000 metres

### Campionat magrebí de cross-country

* 1967 : or
* 1967 : or
* 1969 : or

### Campionat de Tunísia de cross-country

* Vencedor : 1962, 1963, 1965, 1968, 1971, 1972, 1975, 1976

### Campionat de Tunísia d'atletisme

* Campió de 1.500 metres : 1962, 1963, 1967, 1968
* Campió de 5.000 metres : 1963, 1967, 1968, 1970
* Campió de 10.000 metres : 1970, 1971

## Enllaços externs

* (francès) Perfil Arxivat 2008-10-13 a Wayback Machine.
# Error

«Error» té aquests significats:
* Error humà, causa o factor d'origen antròpic que pot generar catàstrofes i accidents en diversos àmbits de l'activitat humana
* Ciència:
** Error aleatori, error inevitable que es produeix per esdeveniments impossibles de controlar durant un experiment o observació
** Error experimental, desviació del valor mesurat d'una variable respecte al valor real d'aquesta magnitud
** Error d'aproximació, diferència entre el valor exacte i el valor aproximat
* Informàtica:
** Error de programari, resultat d'una fallada durant el procés de creació de programari
** Error 404, missatge que es pot trobar en navegar per Internet
** Error de divisió del Pentium o error FDIV del Pentium
** Word Error Rate (WER), mesura utilitzada en l'avaluació de sistemes de reconeixement de la parla o de traducció automàtica
# Minhaj ul Quran International

Minhaj-ul-Quran International (anglès: Minhaj-ul-Quran International; urdú: تحریک منہاج القرآن) és una organització religiosa i cultural islàmica fundada a Lahore, Pakistan pel líder polític i religiòs Dr. Muhammad Tahir ul Qadri en 1980. L'organització té presència en més de 90 països del planeta.

## Ideologia

La ideologia de Minhaj-ul-Quran International és multidimensional i és relacionada amb el progrés espiritual, moral, educatiu i social d'éssers humans en la llum d'una interpretació moderna i moderada de l'Alcorà i la Sunna del Profeta de l'islam Muhammad. Promou la moderació religiosa, la pau i l'harmonia inter-religiosa. A Occident s'ha especialitzat en la lluita contra el terrorisme i el radicalisme islàmic entre els joves musulmans en l'esperança de reduir el mal del terrorisme.

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Aiguaviva (Guixers)

Aiguaviva és una masia situada al municipi de Guixers, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Guixers». Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya p. 423, 2003. Arxivat de l'original el 2023-12-19. [Consulta: 19 desembre 2023].
# Mohammed Sahil

Mohammed Sahil (Marroc, 11 d'octubre de 1963) és un exfutbolista marroquí de les dècades de 1980 i 1990.
Fou internacional amb la selecció del Marroc amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1986.
Pel que fa a clubs, destacà a WAC Casablanca, KAC Marrakech i Louhans-Cuiseaux FC.

## Referències

* ↑ «1986 FIFA World Cup Mexico». Arxivat de l'original el 2011-10-03. [Consulta: 4 juliol 2019].
* ↑ Courtney, Barrie. «Morocco – List of International Matches», 24-08-2017.
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-12-08. [Consulta: 4 juliol 2019].
* ↑ «Mohamed Sahil, le coup de «tête d'or»» (en francès). Le Matin, 04-11-2005.
# Eslau

« Eslau» té aquests significats:
* Es pot referir als pobles eslaus, un conjunt de pobles indoeuropeus establerts a l'est i el sud-est d'Europa;
* O bé a les llengües eslaves, les llengües parlades per aquests pobles.