OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gregori Estarellas Mas

Gregori Estarellas Mas (1957, Palma, Mallorca) és un polític socialista mallorquí del PSIB, mestre d'escola i batle de Llucmajor entre 2018 i 2019.
Estarellas estudià magisteri, especialitzat en filologia francesa, i es llicencià en psicologia clínica per la Universitat de Barcelona. Des de 1978 ha exercit de mestre d'escola, primer al col·legi Sant Josep Obrer de Palma i des de 1985 a l'escola pública de s'Algar de s'Arenal de Llucmajor, de la qual n'ha sigut el director vint-i-vuit anys.
Estarellas fou regidor de l'oposició durant setze anys de l'Ajuntament de Llucmajor, quan eren alcaldes els conservadors Gaspar Oliver i Lluc Tomàs. Entre 2007 i 2011 fou tinent d'alcalde i regidor d'Urbanisme a l'ajuntament de Valldemossa. El 2015 es presentà novament a la candidatura del PSIB a les eleccions municipals per a l'Ajuntament de Llucmajor. La seva candidatura aconseguí 2727 vots, el 20,27 % dels vots vàlids, essent el segon partit més votat després del PP, que aconseguí el 3942 de vots (29,3 %). En virtut al pacte de govern subscrit a 2015 entre la seva formació (5 regidors), MÉS per Llucmajor (4) i El PI (2), segons el qual es dividiren la batlia del municipi amb Jaume Tomàs (MÉS) i Bernadí Vives (El PI), accedí a la batlia el febrer de 2018. En 2019 millora els resultats electorals, aconseguint 2.838 (21,19%), sent la primera vegada que el PSOE és la força més votada de Llucmajor. No obstant això, malgrat l'èxit, no aconsegueix sumar suports per ser investit batle.

## Referències

* 1 2 3 Obrador, T «El socialista Gori Estarellas, nuevo alcalde de Llucmajor». Diario de Mallorca, 17-02-2018.
* ↑ PAÍS, Ediciones EL «Resultados Electorales en Llucmajor: Elecciones Municipales 2015» (en castellà). EL PAÍS.
* ↑ «Llucmajor se convierte en un municipio ingobernable» (en castellà), 26-05-2019. [Consulta: 16 juny 2019].
* ↑ «Eric Jareño se hace con la Alcaldía en Llucmajor con un acuerdo a cuatro bandas» (en castellà), 15-06-2019. [Consulta: 16 juny 2019].
# Bamberg (Carolina del Sud)

Bamberg és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 3.733 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bamberg tenia 3.733 habitants, 1.383 habitatges i 923 famílies. La densitat de població era de 408,3 habitants/km².
Dels 1.383 habitatges en un 31% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,2% hi vivien parelles casades, en un 25,5% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 12,6% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 17,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.736 $ i la renda mediana per família de 28.309 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.068 $ mentre que les dones 20.815 $. La renda per capita de la població era de 13.512 $. Entorn del 21,4% de les famílies i el 28,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bamberg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bamberg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Barbus ansorgii

Barbus ansorgii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Angola.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbus arabicus

Barbus arabicus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba des del Iemen fins al sud-oest de l'Aràbia Saudita.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Krupp, F., 1983. Fishes of Saudi Arabia: freshwater fishes of Saudi Arabia and adjacent regions of the Arabian Peninsula. p. 568-636. A Fauna of Saudi Arabia. vol. 5.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Goražde

Goražde és una ciutat de l'est de Bòsnia i Hercegovina, a la vora del riu Drina, capital del Cantó de Podrinje Bosnià a la Federació de Bòsnia i Hercegovina.

## Localitats

El municipi de Goražde inclou les següents localitats:
* Ahmovići
* Bačci
* Bahovo
* Bakije
* Bare
* Bašabulići
* Batkovići
* Bezmilje
* Biljin
* Blagojevići
* Bogdanići
* Bogušići
* Borak Brdo
* Borova
* Borovići
* Bošanje
* Boškovići
* Brajlovići
* Bratiš
* Brekovi
* Brezje
* Brijeg
* Bučje
* Budići
* Butkovići
* Butkovići Ilovača
* Crvica
* Čitluk
* Čovčići
* Čurovi
* Ćatovići
* Ćehajići
* Deševa
* Donja Brda
* Donja Bukvica
* Donje Selo
* Donji Bogovići
* Dragolji
* Dragovići
* Dučići
* Džindići
* Džuha
* Đakovići
* Faočići
* Gaj
* Glamoč
* Gočela
* Gojčevići
* Goražde
* Gornja Brda
* Gornja Bukvica
* Gornji Bogovići
* Grabovik
* Gradac
* Gunjačići
* Gunjevići
* Gusići
* Guskovići
* Hadžići
* Hajradinovići
* Hladila
* Hrančići
* Hrid
* Hrušanj
* Hubjeri
* Ilino
* Ilovača
* Jabuka
* Jagodići
* Jarovići
* Kalac
* Kamen
* Kanlići
* Karauzovići
* Karovići
* Kazagići
* Knjevići
* Kodžaga Polje
* Kola
* Kolijevke
* Kolovarice
* Konjbaba
* Konjevići
* Kopači
* Kosače
* Kostenik
* Kovači
* Kraboriš
* Krašići
* Kreča
* Kučine
* Kušeši
* Kutješi
* Laleta
* Lukarice
* Ljeskovik
* Markovići
* Mašići
* Milanovići
* Mirvići
* Mirvići na Podhranjenu
* Morinac
* Mravi
* Mravinjac
* Mrkovi
* Nekopi
* Nevorići
* Novakovići
* Odžak
* Orahovice
* Oručevac
* Osanica
* Osječani
* Ostružno
* Ozrenovići
* Paraun
* Perjani
* Pijestina
* Pijevac
* Plesi
* Podhomara
* Podhranjenu
* Podkozara Donja
* Podkozara Gornja
* Podmeljine
* Poratak
* Potrkuša
* Pribjenovići
* Prisoje
* Prolaz
* Pršeši
* Radići
* Radijevići
* Radmilovići
* Radovovići
* Raškovići
* Ratkovići
* Rešetnica
* Ropovići
* Rosijevići
* Rusanj
* Sedlari
* Seoca
* Sijedac
* Skravnik
* Slatina
* Sofići
* Sopotnica
* Spahovići
* Surovi
* Šabanci
* Šašići
* Šehovići
* Šemihova
* Šovšići
* Šućurići
* Trebeševo
* Tupačići
* Uhotići
* Ustiprača
* Ušanovići
* Utješinovići
* Vitkovići
* Vlahovići
* Vlajčići
* Vraneši
* Vranići
* Vranpotok
* Vrbica
* Vremci
* Vučetići
* Zabus
* Zakalje
* Zapljevac
* Završje
* Zemegresi
* Zidine
* Zorlaci
* Zorovići
* Zubovići
* Zubovići u Oglečevi
* Zupčići
* Žigovi
* Žilići
* Žitovo
* Živojevići
* Žuželo

## Enllaços externs

* Web oficial (bosnià)
# Gorbea

* Per a altres significats, vegeu «Gorbeia».
Gorbea és una comuna de Xile, de la Província de Cautín a la Regió de l'Araucanía. Integra amb Cunco, Curarrehue, Loncoche, Pucón, Toltén i Villarrica el Districte Electoral Núm. 52 i pertany a la 15a Circumscripció Senatorial (Araucanía Sur). L'any 2017 tenia 14.414 habitants.
Al voltant de l'any 1887 era un modest caseriu, on esforçats obrers xilens procedien a la instal·lació de la línia fèrria, talant i fregant l'espessa selva que, en gairebé la seva totalitat, cobria aquest sector de la frontera, aquest caseriu rebia el nom de Donguil.
La via de transport i comunicació més important vindria a ser la línia del ferrocarril, estesa entre les estacions de Pitrufquén i Antilhue. El tram anterior, Temuco - Pitrufquén, havia estat inaugurat el 13 de novembre de 1898 per President de la República, don Federico Errázuriz Echaurren.
L'auge econòmic observat des dels inicis, donat per l'alta producció agrícola i fusta de la zona, va necessitar imperiosament l'establiment de tres estacions de Ferrocarrils: Gorbea, Quitratúe i Lastarria en una distància inferior als 20 quilòmetres.
El seu primer registre de població està contingut en el cens efectuat l'any 1895, data en què amb prou feines comptava amb la xifra de 1763 habitants, nucli que donaria origen al poble aixecat a la riba oest del FF.CC. i la ribera est del riu Donguil a 93 metres sobre el nivell del mar i a 14 quilòmetres al sud de Pitrufquén.
El plànol oficial de la població ubicada a la latitud 39° 06° i longitud 72° 40° realitzat per l'Enginyer de Colonització Cristian Cornely incloïa 50 illes, 393 llocs, places, Estació de Ferrocarrils de l'Estat i altres. mitjançant Decret Suprem Núm 924 del 29 d'abril de 1904, signat pel President de la República Germán Riesco Errazuriz, es funda oficialment la localitat de Gorbea, com subdelegació n.º 2, del departament de Villarrica. Mitjançant Decret suprem Núm. 924 del 29 d'abril de 1904, signat pel president de la república Germán Riesco Errázuriz, es funda oficialment la localitat de Gorbea, com a subdelegació Núm. 2, del Departament de Villarrica. Fou anomenada Gorbea en honor de l'il·lustre matemàtic espanyol, professor del Instituto Nacional de Chile, creador del Cos d'Enginyers Civils i Degà de la Facultat de Ciències Físiques i Matemàtiques de la Universidad de Chile, don Andrés Antonio de Gorbea (1792 - 1852).
Per mitjà del Decret Núm 1.157 de data 22 de maig de 1911 es va li va atorgar oficialment la condició de Comuna, establint-se com la seva capital el poble de Gorbea i continuant la seva dependència del Departament de Villarrica.

## Referències

* ↑ Institut Nacional d'Estadística de Xile. «Resultados Censo 2017». Arxivat de l'original el 2 de setembre 2018. [Consulta: 20 juny 2021].
* ↑ DAEM. «Plan de Educación Municipal de Gorbea Padem 2019» (en castellà), 11-03-2019. Arxivat de l'original el 3 d’abril 2019. [Consulta: 20 juny 2021].

## Enllaços externs

* Ilustre Municipalidad de Gorbea
* Indicadores comunales de Gorbea en la Biblioteca del Congreso Nacional de Chile
# Gorbàtov

Gorbàtov (en rus: Горбатов) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 158 habitants, pertany al municipi de Bókovskaia.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
# Banda de carrer

Una banda de carrer és un grup d'amics o de membres d'una mateixa família, amb un lideratge ben definit, i amb una organització interna, que reclama i lluita pel control d'una zona, o d'un territori determinat, en una comunitat, i que participa col·lectivament en comportaments il·legals, o fins i tot violents. Alguns membres de bandes criminals passen per un procés d'iniciació, o bé han de provar la seva lleialtat al grup, i el seu dret a formar part de la banda, cometent diversos actes, normalment robatoris amb violència. Els membres de les bandes de carrer són anomenats bergants. Algunes bandes criminals han guanyat notorietat a través de la història, entre elles cal destacar a la màfia italiana, la màfia russa, la màfia irlandesa, la màfia polonesa, la màfia jueva, la Yakuza al Japó, la Tríada a la Xina, les bandes de jamaicans, les bandes afroamericanes, les bandes llatines, i les bandes de motoristes.

## Referències

* ↑ www.elpais.com/
# Banda de Música de Maó

La Banda de Música de Maó és una orquestra creada l'any 2008 a partir de l'assignatura de banda de l'Escola Municipal de Música i de la implantació a l'escola dels instruments que conformen una agrupació musical. Forma part de l'Associació Musical de Maó. El 16 de març de 2018 van celebrar els seus primers deu anys amb un gran concert de gala al Teatre Principal. El primer director va ser Tolo Mercadal, entre 2008 i 2009, succeït per Miquel Llario Lloret des de 2009. Disposa de finançament per un conveni entre ajuntament i l'associació impulsora, i des de 2019 assaja en una nau condicionada en el polígon industrial de Maó.
Té la seu al número 45 del carrer sant Josep.

## Referències

* ↑ Atienza, Rúben P. «La Banda de Maó hace gala de su gran sonoridad» (en castellà). Es diari, 18-03-2018. Arxivat de l'original el 2018-03-22 [Consulta: 22 març 2018].
* ↑ Ribera, Jordi «Diez años de música en una audición» (en castellà). Menorca al Dia, 18-03-2018.
* ↑ Quetglas, Juan «'Para ser músico no solo hace falta vocación, también ilusión'» (en castellà). Es diari, 20-10-2014. Arxivat de l'original el 2018-03-22 [Consulta: 22 març 2018].
* ↑ «10.000 euros para un nuevo local de la Banda de Música de Maó» (en castellà). Menorca al Dia, 20-01-2020. [Consulta: 11 juliol 2021].
* ↑ Recursos musicales en España: directorio de la base de datos de igual nombre residente en la red informática del Centro de Documentación Musical (en castellà). Centro de Documentación Musical, 1994. ISBN 978-84-87731-10-5.
# Podophorus

Podophorus és un gènere de plantes de la família de les poàcies. És originària de l'Arxipèlag Juan Fernández. El gènere té una sola espècie: Podophorus bromoides va ser descrita per Rodolfo Amando Philippi i publicat als Annals de la Universitat de Xile 13: 169. 1856.

## Descripció

És una planta bisexual, amb espiguetes bisexuals; i flors hermafrodites. La inflorescència poc espigolada; paniculada; oberta; no comprèn inflorescències parcials i òrgans foliars. L'espigueta fèrtil amb eixos persistents. Espiguetes femenines fèrtils de 10-13 mm de llarg; comprimides lateralment, desarticulant-se per sobre de les glumes; no desarticulant-se entre els florets. La raquilla es perllonga més enllà del floret femení fèrtil superior. Glumes dos, molt desiguals, més curtes que les espiguetes; més curtes que els lemes adjacents; sense pèls; sense arestes; no carinada; bastant similar (lanceolades, herbàcies). Espiguetes amb flòsculs incomplets. Les flors incompletes distals dels florets per femenines fèrtils.

## Referències

* 1 2 Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. [Consulta: 5 març 2010].
* ↑ «Podophorus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 14 febrer 2013].

## Bibliografia

* Baeza, C. M., T. F. Stuessy & C. Marticorena. 2002. Notes on the Poaceae of the Robinson Crusoe (Juan Fernández) Islands, Chile. Brittonia 54(3): 154–163.
* Marticorena, C. & M. Quezada. 1985. Catálogo de la Flora Vascular de Chile. Gayana, Bot. 42: 1–157.
* Skottsberg, C. 1922. The phanerogams of the Juan Fernandez Islands. 1: 95–240. In C. J. F. Skottsberg Nat. Hist. Juan Fernandez. Almquist & Wiksells, Uppsala.
* Soreng, R. J. 2003. Podophorus. In Catalogue of New World Grasses (Poaceae): IV. Subfamily Pooideae. Contr. U.S. Natl. Herb. 48: 581. View in BotanicusView in Biodiversity Heritage Library
* Soreng, R. J., G. Davidse, P. M. Peterson, F. O. Zuloaga, E. J. Judziewicz, T. S. Filgueiras & O. N. Morrone. 2003 and onwards. On-line taxonomic novelties and updates, distributional additions and corrections, and editorial changes since the four published volumes of the Catalogue of New World Grasses (Poaceae) published in Contr. U.S. Natl. Herb. vols. 39, 41, 46, and 48. http://www.tropicos.org/Project/CNWG:. In R. J. Soreng, G. Davidse, P. M. Peterson, F. O. Zuloaga, T. S. Filgueiras, E. J. Judziewicz & O. N. Morrone (editors) Internet Cat. New World Grasses. Missouri Botanical Garden, St. Louis.
* Zuloaga, F. O., O. N. Morrone, M. J. Belgrano, C. Marticorena & E. Marchesi. (editors) 2008. Catálogo de las plantas vasculares del Cono Sur. Monogr. Syst. Bot. Missouri Bot. Gard. 107: 3 Vols., 3348 p.

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 en endavant). Podophorus. En: GrassBase - The Online World Grass Flora. (consultat el 5 de març del 2010)
# Cala Banyalbufar

Cala Banyalbufar és una petita cala en forma de v situada al municipi de Banyalbufar, Mallorca.
La cala està envoltada de muntanyes i antigues marjades de cultiu. Una de les seves característiques és la seva costa escarpada que va des del Racó de s'Algar al Port des Canonge. Gaudeix d'un turisme mitjà en els mesos d'estiu, el qual posa interès, sobretot, en la torre des Verger o talaia de ses Ànimes. Cal destacar com a lloc conegut també el Port des Canonge, on es pot accedir per via marítima o, com molts, fent una excursió a peu.
Cala Banyalbufar és una cala situada entre Punta sa Galera i sa Pedra de s'Ase. Té una llargària de 100 metres i l'amplada es delimita en 15 metres entre l'aigua i la muntanya. És una cala de pedres, concretament còdols, en comptes d'arena, encara que també té una petita extensió de grava utilitzada pels velers i llanxes. Les seves aigües són cristal·lines, ideals per la pràctica del busseig. Una de les seves característiques més destacades és que de la mateixa muntanya neix una cascada d'aigua dolça i potable natural. Les condicions marines i subaquàtiques hi desaconsellen l'ancoratge d'embarcacions per la seva exposició a vents de component oest, nord-oest i nord que encabrita el mar.
És una de les cales verges més naturals de Mallorca, no té serveis públics, (banys, accés per a minusvàlids, dutxes, telèfons públics, papereres, ombrel·les, hamaques, quioscs), però sí que disposa d'un petit aparcament. Està aïllada de la massificació; només als voltants té nuclis residencials i hotels. Al voltant de la cala hi ha penya-segats i, de fet, aquesta mateixa és un d'ells.

## Referències

http://www.platgesdebalears.com/caplaibFront/playa_basico.es.jsp?cPla=19104&cMun=7&cIsl=MA Arxivat 2010-01-06 a Wayback Machine.
http://www.mallorcaweb.com/reportajes/pueblos/banyalbufar/
# Sozialdemokratische Partei Südtirols

Sozialdemokratische Partei Südtirols (alemany Partit Socialdemòcrata Sudtirolès, SPS) fou un partit polític del Tirol del Sud, actiu entre 1972 i 1982. D'inspiració socialdemòcrata, fou fundat per Hans Dietl i Wilhelhm Erschbaumer. Hans Dietl havia estat conseller regional pel Südtiroler Volkspartei de 1963 a 1972 i fou expulsat del partit per oposar-se públicament a l'acord amb el govern italià, conegut com a Pacchetto.
A les eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 1973 va obtenir el seu millor resultat, amb el 5,1% i dos consellers provincials. Després, però, va perdre vots davant el SVP, que va admetre diversos corrents interns, i finalment es va dissoldre el 1982, quan Erschbaumer va reingressar al SVP.

## Notes

* ↑ Els partits polítics a l'Alto Adige del 1945 al 2005 Arxivat 2011-05-24 a Wayback Machine. de Günther Pallaver.
* ↑ Arxiu històric Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine., Landtag del Tirol del Sud.
# Fengari

Fengari, també coneguda com a Saos (en grec: Σάος o Φεγγάρι) és la muntanya més alta de l'illa egea de Samotràcia, Grècia, amb una altitud de 1.611 metres.

## Etimologia

El nom anterior de la muntanya, Sàos, que significa segur, encara s'utilitza en alguns mapes. El nom comú actual, però, és Fengari o Fenghári i significa lluna.
Segons una llegenda local, tothom que es quedi al cim de la muntanya durant la nit d'una lluna plena veurà alguna cosa que desitgi que es faci realitat.

## Història

Durant l'antiguitat clàssica, aquesta muntanya va ser molt útil per a la navegació dels navegants, a causa de la seva relativa alçada i prominència. A la llegenda, Posidó va veure la Guerra de Troia des del cim.

## Accés al cim

La forma més fàcil d'accedir al cim Fengari és a través del costat nord de la muntanya. Durant l'estiu, aquesta zona pot contenir una quantitat considerable de núvols i boires. En dies clars, però, la vista des d'aquesta zona inclou una gran part del mar Egeu septentrional i s'estén des de la carretera de Tròade a l'est fins al mont Atos a l'oest.

## Medi ambient

A causa de la seva alçada i la diversitat del seu clima, a Fengari es poden trobar moltes espècies de plantes molt interessants i rares. Als seus penya-segats i gorges, per exemple, es pot trobar Polygonum icaricum: només creix a Samotràcia i a Icària. Diverses subespècies de Potentilla montana també creixen a prop del cim de la muntanya. A més, la muntanya conté una varietat d'ocells molt rica i diversa.

## Referències

* ↑ Chilton, Lance; Ellingham, Mark. Rough Guides. The Rough Guide to the Greek Islands (en anglès), 2004, p. 443 [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ Uggeri, Giovanni; etal. Effatà Editrice. Paolo di Tarso: Archeologia - Storia - Ricezione (en italià), 2007, p. 250.
* 1 2 «Mount Fengari» (en grec/anglès), 2020. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ Facaros, Dana; Pauls, Michael. New Holland. The Greek Islands (en anglès), 2007, p. 598 [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ Gibbons, Bob. Oxford University Press. Greece, 2003, p. 127 [Consulta: 8 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Rutes de senderisme per la muntanya (en anglès): samothraki.org Arxivat 2017-07-21 a Wayback Machine.