OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Imru-l-Qays (desambiguació)

Imru-l-Qays o Imru al-Kays és el nom dels següents personatges:
* Imru-l-Qays Adí ibn Rabia at-Taghlabí al-Muhàlhil, poeta i oncle matern d'Imru-l-Qays ibn Hujr
* Imru-l-Qays ibn Abis al-Kindí, poeta i sahabí (company del profeta Mahoma)
* Imru-l-Qays ibn Hujr, poeta de la primera meitat del segle vi.
* Imru-l-Qays ibn Amr, rei dels làkhmides del 288 al 328
* Imru-l-Qays ibn an-Numan, rei làkhmida fill d'an-Numan (II) ibn al-Àswad
# José Devís Fitos

José Devís Fitos (Paterna, 20 de gener de 1931 - Llíria, 17 de desembre de 2016) va ser un pintor, escultor, decorador i artista faller. Inicia la seua trajectòria professional com pintor mural amb José Llopis. Compagina aquesta activitat amb els estudis a l'Escola de Belles Arts de Sant Carles de València on mitjançant José Amérigo coneix l'artista Carles Tarazona, el qual li introdueix al món de les Falles a finals dels anys 40 del passat segle.
A principis dels anys 50 del segle XX entra a treballar amb Vicente Luna. Després de plantar les seues primeres Falles a la capital del Camp de Túria debuta en la secció especial de les Falles de València l'any 1965 amb "El Zoo" plantada a la Plaça del Mercat Central. En 1974 realitza la segona falla a la màxima categoria per la comissió Bailén-Xàtiva amb el lema "Maneres de viatjar". Al mateix any debuta en les Fogueres d'Alacant a Mercat Central, on aconsegueix el Ninot Indultat que es pot visitar al Museu de les Fogueres.
La seua producció artística al món de les Falles compta amb més de dues-centes obres a València i més d'una cinquantena a localitats com Torís, Carcaient, l'Eliana, Gandia, Catarroja, Reial de Montroi, Quart de Poblet, Llíria i Paterna. Durant més de trenta anys plantant obté nombrosos guardons de cadafal i d'enginy i gràcia.
Fóra de les nostres fronteres plantarà en 1988 junt a Armando Serra i Juanjo Garcia una Falla a la ciutat de Florència. En anys posteriors junt als mateixos artistes s'encarregarà de la realització d'un cadafal faller a la ciutat de La Corunya. Aquestes obres efímeres creades per la ciutat galega s'exhibeixen una gavarda ubicada en la dàrsena dins de la mar.
A més de la seua carrera com artista faller realitza nombrosos treballs per a escenografies, imatgeria religiosa, carrosses per la Batalla de Flors i per altres ciutats, gegants i cabuts, publicitat o figures per a museus militars com el de Toledo, Madrid, Burgos i Tenerife.
El 1983 funda junt a set companys la Cooperativa d'Artistes Fallers, la qual presideix durant més de dues dècades. Cedeix el càrrec al seu fill José Ramon Devís Benet ocupant la presidència honorífica fins a la seua mort.

## Referències

* 1 2 Esbrí, Ivan. «José Devís Fitos». [Consulta: 12 novembre 2019].
* ↑ Sanchis, Manuel «José Devís Fitos. 1931-2016». Llibre Faller 2017, 2017, pàg. 210.
* ↑ «José Devís. 1988». Rodamons. Llibret 2018 A.C. Falla Dos de Maig de Paterna, 01-02-2018, pàg. 59-64.
* 1 2 Devís Benet, Lola «Reconeixement a món pare, José Devís Fitos». Fira i Festes Sant Miquel 2017, 2017, pàg. 152-154.
* ↑ Pardo, G. «Història de la Cooperativa d'Artistes Fallers». Revista Cendra, pàg. 45.

## Enllaços externs

* «Entrevista Jose Ramon Devís» (en castellà). A.C. Falla Dos de Maig, 16-01-2018. [Consulta: 12 novembre 2019].
* «José Devís Fitos» (en castellà). BDFallas. [Consulta: 12 novembre 2019].
# Fedórkovo

Fedórkovo (en rus: Федорково) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 7 habitants. Pertany al districte municipal de Múrom.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Eleuterio Abad Martín

Eleuterio Abad Martín (1913-2004) fou un polític valencià, alcalde de la Vall d'Uixó i procurador en Corts durant el franquisme.
Fou nomenat alcalde de la Vall d'Uixó entre maig de 1957 i octubre de 1971. Se li atribueix haver impulsat l'obertura de les Coves de Sant Josep, haver augmentat el municipi amb els nous barris de Toledo, Carbonaire i la Unió, i la construcció dels Instituts d'Ensenyament Secundari Botànic Cavanilles i Honori García. Va ser procurador en Corts com a representant de l'Administració local entre 1961 i 1964. En 2011 se li va dedicar un carrer a la Vall d'Uixó, juntament amb els alcaldes franquistes del municipi Juan Aragó Moliner i José Solernou Lapuerta, cosa que provocà les protestes del Grup per la Recerca de la Memòria Històrica de la Recerca de Castelló.

## Referències

* ↑ El gobierno de la Vall d´Uixó (PP) dedica tres calles a exalcaldes franquistas, Levante.EMV, 31 de març de 2011
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ El Grup per la Memòria Històrica rechaza dedicar calles a exalcaldes franquistas., sareantifaxista.blogspot
* ↑ La Vall d'Uixó recupera el nom de tres alcaldes franquistes per a retolar carrers, El Punt Avui, 4 d'abril de 2011

## Bibliografia

* FUERTES PALASÍ, Juan Fco. (2018). Los años dorados, los años de purpurina. El Vall de Uxó de los sesenta. Ed. SIMURIA. ISBN 978-84-938391-7-8
# Bosquerola ventredaurada

La bosquerola ventredaurada (Myiothlypis chrysogaster) és un ocell de la família dels parúlids (Parulidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva pluvial dels Andes del centre i sud del Perú.

## Referències

* ↑ «Bosquerola ventredaurada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Bosquerola riberenca

La bosquerola riberenca (Myiothlypis rivularis) és un ocell de la família dels parúlids (Parulidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva pluvial a prop de rierols, localment a les terres baixes des de l'est i sud de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, a través de l'est i sud del Brasil i nord, est i sud-est de Bolívia fins Paraguai i nord-est de l'Argentina.

## Taxonomia

Alguns autors consideren que en realitat es tracta de dues espècies diferents:
* Myiothlypis rivularis (sensu stricto) - bosquerola riberenca meridional.
* Myiothlypis mesoleuca (Sclater, PL, 1865) - bosquerola riberenca septentrional

## Referències

* ↑ bosquerola riberenca «Bosquerola riberenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ bosquerola riberenca meridional «Bosquerola riberenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
* ↑ bosquerola riberenca septentrional«Bosquerola riberenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Boríssov (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Boríssov».
Boríssov - Борисов (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 67 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Bossendorf

Bossendorf (en alsacià Bossedorf) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 279 habitants.
Forma part del cantó de Bouxwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Pays de la Zorn.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 210 | 213 | 234 | 258 | 258 | 279 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2003- | Eric Schaeffer | |
# Parom

Parom (transbordador en rus) és un remolcador espacial que ha estat proposat per RKK Energia. El propòsit d'aquest vehicle és per reemplaçar la majoria dels components actius de la Progress. Les naus espacials Progress han volat en missions de reproveïment des de 1978. Nikolai Bryukhanov, dissenyador general adjunt de RKK Energia, va dir al maig de 2005 que l'Agència Espacial Federal havia rebut un disseny per a un nou sistema espacial. Segons ell, el principi de funcionament del sistema és completament diferent de la utilitzada pel Progress. Un vehicle de llançament col·loca primer un remolcador a una interòrbita "reutilitzable" de Parom en una òrbita de 200 km. Atès que aquesta nau espacial no portarà cap enviament, els altres coets orbitaran contenidors de càrrega útil que s'acoblarà per la Parom. Aleshores el remolcador els lliurà a la ISS o un altre orbitador.
"Qualsevol vehicle de llançament rus o estranger pot orbitar aquests contenidors," va dir Bryukhanov. La mida del contenidor i la seva forma depenen de les característiques de càrrega útil. "Això pot ser un mòdul d'instrument hermètic o en un camió cisterna de combustible," va continuar el dissenyador general adjunt. "A més, la plataforma despresurizada que compta amb grans equips científics i sistemes auxiliars, és a dir, bateries solars que no es poden emmagatzemar dins del mòdul hermètic".
En el disseny, el Parom es construirà al voltant d'un pas de transferència pressuritzat amb ports d'acoblament a cada extrem: cada un d'aquests dos ports d'acoblament es pot utilitzar per acoblar amb el contenidor de càrrega, el Kliper, l'estació espacial o qualsevol altra nau espacial.  Tindrà els seus propis motors, juntament amb les línies de transferència del propulsor per alimentar el combustible del contenidor de càrrega en els seus propis tancs o en el tanc de l'estació espacial o una altra nau espacial. També tindrà motors dimensionats per gestionar mòduls de càrrega de fins a 30 tones (al voltant de 60.000 lliures), el doble de la massa de les seccions de l'estació més gran dutes a òrbita a bord dels transbordadors espacials i coets de Proton.

## Referències

* ↑ «РКК "Энергия" разрабатывает новый транспортный космический корабль». Arxivat de l'original el 2016-08-10. [Consulta: 25 abril 2017].

## Vegeu també

* Kliper Nau espacial proposada per utilitzar el Parom

## Enllaços externs

* Web Espacial russa
* Vol Article Internacional, més Lleuger Kliper podria fer cap a ensopegar a ISS
* Article de MSN a Kliper
# Bruno Dente

Bruno Dente era Professor d'Anàlisi de Política Pública a la Universitat Politècnica de Milà i director en aquest àmbit de recerca a l'Istituto per la Ricerca Sociale. Les seves línies de recerca són l'administració pública i el govern local, així com polítiques mediambientals, governança urbana i metropolitana, reforma administrativa i gestió pública. Ha estat assessor de diversos ministres italians d'Administració pública i és un dels coautors de la futura «Carta verda» per a la reforma administrativa.
Les seves publicacions, més de trenta llibres d'autoria o coautoria i més de cinquanta articles en revistes internacionals especialitzades, són molt rellevants i inclouen tant contribucions teòriques del màxim nivell acadèmic i científic com llibres més pensats per a la docència i informes de tota mena en els seus camps d'especialització. Entre elles destaca In un diverso Stato - Come rifare la pubblica amministrazione italiana (Il Mulino, 1999).
El 13 de juny del 2018 va ser nomenat doctor honoris causa per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) a proposta de la Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia, en reconeixença de la seva significativa trajectòria acadèmica en matèria de gestió i anàlisi de polítiques públiques i per la seva especial contribució a la implantació d'aquests estudis a la UAB. El 7 d'octubre del 2019 va ser investit honoris causa a la Sala d'Actes de la Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia. El seu padrí fou Joan Subirats, catedràtic en Ciència Política de la Universitat Autònoma de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Bruno Dente». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
* ↑ «Doctor Honoris causa Bruno Dente : discurs llegit a la cerimònia d'investidura celebrada a la sala d'actes de la Facultat de Polítiques i de Sociologia el dia 7 d'octubre de l'any 2019». [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ «Bruno Dente - Doctors honoris causa - Universitat Autònoma de Barcelona - UAB Barcelona». [Consulta: 14 febrer 2020].
# Bruno Cortez

Bruno Cortez (Rio de Janeiro, Brasil, 11 de març de 1987) és un futbolista brasiler que disputà un partit amb la selecció del Brasil.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Perepràvnaia

Perepràvnaia - Переправная (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al capdamunt del riu Khodz, afluent del riu Kuban. És a 8 km al sud de Mostovskoi i a 160 km al sud-est de Krasnodar.
Pertanyen a aquesta stanitsa els khútors de Tsentralni, Svobodni Mir, Krasni Gai i Diatlov.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Mapa topogràfic soviètic a maps.vlasenko.net
# Perenoguera

Perenoguera és una masia amb elements gòtics i renaixentistes de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil orientat a migdia. L'edifici principal és de planta quadrada amb una ampliació posterior datada el 1726. A la façana hi ha un portal adovellat i finestrals amb motius renaixentistes, així com l'escut de la casa. Al davant hi ha una lliça amb pedra treballada i carots als angles. A la part del darrere hi ha una eixida i un pou, essent molt notable la llinda de porta que dona al pou pel seu treball amb motius animals (ànec, guineu...). A l'interior pràcticament tots els portals tenen llindes amb una pedra treballada i algunes amb motius renaixentistes. A l'interior de la casa hi ha una capella dedicada a la Verge dels Dolors.
Adossada al mur posterior del mas, hi ha la capella de la Mare de Déu dels Dolors: és un edifici de planta rectangular, d'una sola nau coberta a l'interior amb voltes d'aresta i a l'exterior amb teulada de teula àrab a una vessant. El seu estat de conservació és bo.
La porta d'entrada a l'edifici es troba en un dels laterals de la casa i presenta una llinda i muntants de nova construcció. Els murs de pedra també han estat restaurats.

## Referències

* 1 2 3 «Perenoguera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# Bosquerola de Mèxic

La bosquerola de Mèxic (Granatellus venustus) és un ocell de la família dels cardinàlids (Cardinalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc decidu, vegetació secundària i matoll àrid de les terres baixes del Pacífic de l'oest de Mèxic des del nord de Sinaloa cap al sud fins Chiapas i les illes Marías.

## Taxonomia

En algunes classificacions la població de les illes Marías és considerada una espècie de ple dret:
* Granatellus francescae Baird, SF, 1865 - bosquerola de les Marías.

## Referències

* ↑ bosquerola de Mèxic«Bosquerola de Mèxic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/10/2022(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ bosquerola de les Marías«Bosquerola de Mèxic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/10/2022(català)
# Bosquerola de Saint Lucia

La bosquerola de Saint Lucia (Setophaga delicata) és un ocell de la família dels parúlids (Parulidae).

## Hàbitat i distribució

Habita matolls i boscos de l'ila de Saint Lucia, a les Antilles.

## Referències

* ↑ «Bosquerola de Saint Lucia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Hlohovec

Hlohovec és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Trnava, és capital del districte de Hlohovec.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1113.

## Fills il·lustres

* Heinrich Berté (1857-1924), compositors.
* Ladislav Kuna (1947-2012), futbolista.

## Ciutats agermanades

* De Panne, Bèlgica
* Hranice na Morave, República Txeca
* Slovenske Konjice, Eslovènia
# Brachychiton

Brachychiton (kurrajong o arbre de foc) és un gènere de plantes amb flors que té 31 espècies. Pertany a la família esterculiàcia (la mateixa que la del gènere Theobroma del cacau). Són arbres i arbustos grans monoics i són plantes natives d'Austràlia (amb 30 espècies) i de Nova Guinea (una espècie). Els seus fòssils daten del Cenozoic.
Arriben a fer entre 4 a 30 metres d'alt i algunes espècies són caducifòlies durant l'estació seca. Algunes espècies tenen un tronc molt curt en relació a la seva mida total i en ell emmagatzemen aigua.
El color de les seves flors varia segons les espècies. Les espècies forestals més orientals perden la fulla abans de florir però en les regions seques acostumen a florir amb fulles a les plantes.

## Etimologia

Brachychiton deriva del grec brachys, curt, i chiton, túnica, fent referència al fet que les seves llavors estan cobertes.
Kurrajong és una paraula d'un idioma aborigen australià que significa "planta de fibra", i es refereix a l'ús tradicional de la seva escorça.
Algunes espècies són plantes ornamentals i es planten també a la regió mediterrània i d'altres temperades càlides. Hi ha híbrids, com per exemple: B. populneo-acerifolius.

## Taxonomia

* Brachychiton acuminatus
* Brachychiton acerifolius – arbre de foc Illawarra, kurrajong flamejat
* Brachychiton albidus
* Brachychiton australis – kurrajong de fulles grans
* Brachychiton bidwillii – kurrajong petit
* Brachychiton carruthersii
* Brachychiton chilligoensis
* Brachychiton collinus
* Brachychiton compactus
* Brachychiton discolor – arbre de foc rosat, kurrajong blanc
* Brachychiton diversifolius
* Brachychiton fitzgeraldianus
* Brachychiton garrawayae
* Brachychiton grandiflorus
* Brachychiton gregorii – kurrajong del desert
* Brachychiton incanus
* Brachychiton megaphyllus
* Brachychiton muellerianus
* Brachychiton obtusilobus
* Brachychiton paradoxus – kurrajong de flors roges
* Brachychiton populneus – kurrajong d'escorça de puntes, kurrajong de flors
* blanques, kurrajong negre, kurrajong septentrional
* Brachychiton rupestris – arbre ampolla de Queensland, kurrajong de Queensland
* Brachychiton spectabilis
* Brachychiton tridentatus
* Brachychiton tuberculatus – Meayacka
* Brachychiton velutinosus – kurrajong arbustiu
* Brachychiton vitifolius
* Brachychiton xanthophyllus

## Referències

* Guymer, G.P. (1988) Revisió taxonòmica de Brachychiton (Sterculiaceae). Australian Systematic Botany 1: 199-323.
* Macoboy, S. (1991) Quin arbre és aquest?, ISBN 1 86302 1310
* Nota sobre edat de fòssils Scrub Rainforest Arxivat 2007-10-20 a Wayback Machine.
* Notes de fulles de fòssils, Stewart R. Hinsley, 2005
# Brachychiton bidwillii

Brachychiton bidwillii és una espècie de planta de la família de les Malvàcies que es distribueix per Nova Gal·les del Sud i Queensland. És un arbre caduc que es troba sobre gran varietat de sòls a ambients freds i temperats. És una espècie que s'usa per a l'ornament de carrers.

## Descripció

És un arbre cobert per una suau pubescència en totes les seves parts, amb les fulles llargament peciolades, ovades-cordades amb tres lòbuls acuminats cobertes de pubescència en ambdues cares. Les flors són de color vermell, quasi sèssils agrupades en les axil·les de les fulles superiors. Tenen el calze tubular acampanat. Els fruits són fol·licles, secs i amb diverses llavors, provinent d'un sol carpel, que a la maturitat s'obre per la sutura ventral, d'uns 7-10 cm de longitud, glabres per fora.

## Etimologia

Brachychiton és una paraula que prové del grec, brachys = curt, y chiton = túnica, referint-se probablement a la pilositat curta i densa que cobreix les llavors. Bidwillii, dedicat a John Carne Bidwill (1815-1853), jardiner anglés que va col·lectar plantes a Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ «BRACHYCHITON BIDWILLII» (en anglès). [Consulta: 29 desembre 2020].
# Bàtiuixkovo

Bàtiuixkovo (en rus: Батюшково) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 19 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Bàvars

Els bàvars o Bavarii eren una tribu germànica, originàriament establerts a Bohèmia (l'actual República Txeca) que més tard es van expandir cap a les actuals Àustria i Baviera.

## Referències

* ↑ Diesenberger, Maximilian. «Baiuvari». A: The Oxford Dictionary of Late Antiquity. Oxford University Press, 2018, p. 195. DOI 10.1093/acref/9780198662778.001.0001. ISBN 9780191744457 [Consulta: 14 març 2020].
* ↑ Fries-Knoblach, Janine; Steuer, Heiko. «Introduction». A: The Baiuvarii and Thuringi: An Ethnographic Perspective. Boydell & Brewer Ltd, 2014, p. 1–10. ISBN 9781843839156.
* ↑ Goffart, Walter. Barbarian Tides: The Migration Age and the Later Roman Empire. University of Pennsylvania Press, 2010. ISBN 978-0812200287.
* ↑ Green, D. H.. «The Boii, Bohemia, Bavaria». A: The Baiuvarii and Thuringi: An Ethnographic Perspective. Boydell & Brewer Ltd, 2014, p. 11–22. ISBN 9781843839156.
* ↑ Hammer, Carl I. From Ducatus to Regnum: Ruling Bavaria under the Merovingians and Early Carolingians. Brepols, 2007.
* ↑ Haubrichs, Wolfgang. «Baiovarii, Romania, And Others». A: The Baiuvarii and Thuringi: An Ethnographic Perspective. Boydell & Brewer Ltd, 2014, p. 23–82. ISBN 9781843839156.
* ↑ Veeramah, Krishna R. «Population genomic analysis of elongated skulls reveals extensive female-biased immigration in Early Medieval Bavaria». Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America. National Academy of Sciences, 115, 13, 27-03-2018, pàg. 3494–3499. DOI: 10.1073/pnas.1719880115. PMC: 5879695. PMID: 29531040.

## Vegeu també

* Teutons
* Pobles germànics
# Hardeeville

Hardeeville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.793 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hardeeville tenia 1.793 habitants. La densitat de població era de 162,1 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31% tenia menys de 18 anys, un 11,4% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 16,3% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.977$ i la renda mediana per família de 31.625$. Els homes tenien una renda mediana de 25.417$ mentre que les dones 20.781$. La renda per capita de la població era de 11.795$. Entorn del 27,7% de les famílies i el 31,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hardeeville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
* ↑ «Fact Sheet- Hardeeville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
# Branca caudal

La branca caudal és un tret característic dels crustacis primitius. Situada en el somite anal (segment de tèlson), la branca caudal és un parell de protuberàncies semblants a apèndix o espines. Les estructures específiques que tenen forma de vareta o de fulla es denominen «furca caudal».

## Referències

* ↑ Brusca, Gary J; Brusca, Richard C. Invertebrates (en anglès). Sinauer Associates, 2003. ISBN 0878930973.