OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Júlia Sardà i Portabella

Júlia Sardà i Portabella és una il·lustradora i escriptora catalana. Filla del pintor Jordi Sardà i Valls (1953-2019), va néixer a Barcelona el 1987. De 2007 a 2010 hi va estudiar a l'Escola Massana.
En acabar els estudis va treballar un temps per a Disney Pixar i després es va establir com a artista independent. Ha rebut encàrrecs de nombroses editorials europeus.

## Obres destacades

* En Pere i el bosc (2015), el primer llibre infantil de Jaume Cabré. Segons la crítica «El treball de la il·lustradora […] és espectacular: la paleta de colors ocres i foscos que utilitza, la relació entre aquests i el blanc de la pàgina, els fulls desplegables i els retallats...» o «De fet, hem de ser justos: el que té més pes en aquest àlbum és la il∙lustració, malgrat que Cabré posi el text (i la signatura, tot sigui dit).»
* Los Liszt, (2018) conte amb text de la canadenca Kyo MacClear, considerat pels llibreters de Navarra millor llibre il·lustrat de l'any 2018. Segons la crítica del Publishers Weekly: «Les il·lustracions elegants de Sardà duen una olor de Wes Anderson, amb fusteria fosca i humor fosc, també, com en un grup familiar, completament vestit, prenent el sol al costat de la piscina buida mentre l'Edward s'asseu tristament al trampolí».
* Old Possum's book of practical cats (2021) nova edició del clàssic de T.S. Eliot del 1939, que entre d'altres va inspirar el musical Cats.

## Referències

* 1 2 Puy Muguiro, Laura ««Los cuentos me parecen terroríficos y perturbadores, y por eso me gustan»» (en català, traduït del castellà). Diario de Navarra. Impedimenta, 26-03-2019.
* ↑ «The Liszts» (en anglès). Kyo Maclear Kids. [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ «T. S. Eliot & Júlia Sardà» (en anglès). Faber Children's. Faber & Faber, 2022. Arxivat de l'original el 2022-10-04. [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ «Sardà Júlia» (en angles). WorldCat Identities. OCLC. [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ Cabré, Jaume; Sardà, Júlia (il·l.). En Pere i el bosc. 1a ed. Barcelona: Estrella Polar, 2015. ISBN 978-84-9057-698-4.
* ↑ Molist, Pep. «Crítica del llibre: En Pere i el bosc». Faristol. Consell català del llibre infantil i juvenil, 2015. [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ Rodon, Enric. «Una història d’amistat i respecte a la diversitat». Llegir.cat, 15-02-2016. [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ Maclear, Kyo. The Liszts (en anglès). Toronto: Tundra Books, 2016, p. 40. ISBN 978-1-77049-496-1.
* ↑ «The Liszts by Kyo Maclear» (en anglès). Publisher's Weekly, 01-10-2018.
* ↑ Edició amb il·lustrada per la dibuixant catalana Júlia Sardà i Portabella Eliot, T. S.; Sardà i Portabella, Júlia. Old Possum's book of practical cats (en anglès). nova edició il·lustrada. Londres: Faber & Faber, 2021, p. 72. ISBN 978-0-571-34614-1.

## Bibliografia

* Parera, Núria «Júlia Sardà». El culturista, 2018.
# Colibrí rutilant

El colibrí rutilant (Colibri coruscans) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita la selva humida, boscos, matolls, arbusts i ciutats de Colòmbia, nord i sud de Veneçuela, l'Equador, el Perú, Bolívia i nord-oest de l'Argentina.

## Descripció

* Colibrí relativament gran, amb 13 – 14 cm de llargària.
* Bec gairebé recte.
* Color general del mascle verd iridiscent amb una zona blava del mentó fins a la zona auricular, i una altra a l'abdomen. A la cua banda subterminal blava.
* Femella similar al mascle, sovint amb una taca postocular blanca.

## Taxonomia

S'han descrit dues subespècies:
* C. c. coruscans (Gould, 1846), des del nord-oest de Veneçuela i Colòmbia fins al nord-oest de l'Argentina.
* C. c. germanus (Salvin et Godman, 1884), del sud-est de Veneçuela, Guyana i nord del Brasil.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Colibrí silf

Colibrí silf és el nom que reben els ocells del gènere Aglaiocercus, que pertanyen a la subfamília dels lesbins (Lesbiinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae). Habiten zones de selva i matoll de muntanya de Sud-amèrica septentrional, des del nord de Veneçuela fins a Bolívia. És característica la llarga cua dels mascles.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.1, 2024) aquest gènere està format per tres espècies:
* colibrí silf celeste (Aglaiocercus coelestis).
* colibrí silf de King (Aglaiocercus kingii).
* colibrí silf de Veneçuela (Aglaiocercus berlepschi).

## Referències

* ↑ «Colibrí silf». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 octubre 2024(català)
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Hummingbirds» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 12 octubre 2024].
# Rhacophorus taronensis

Rhacophorus taronensis és una espècie de granota que viu a Myanmar i, possiblement també, a la Xina.

## Referències

* van Dijk, P.P. & Wogan, G. 2004. Rhacophorus taronensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Clara Kovacic

Clara Kovacic (Buenos Aires) és una música, ballarina i actriu argentina.
Va estudiar en el Col·legi Northlands on va cursar el batxillerat internacional amb especialització en teatre. Va viure un any a Nova York.
Va estudiar música al Conservatori Juan José Castro i en la carrera de Composició Musical de la Universitat Catòlica Argentina (UCA), on es va especialitzar en cant i piano. En 2016 va editar l'àlbum Cantando al cielo (Cantant a el cel), component amb guitarra i piano.

## Filmografia

* 2015, Baires
* 2018, Abrakadabra
* 2018, Jazmín
* 2019, El gran combo
* 2019, Noche de horror
* 2020, Asylum
* 2020, La parte oscura
* 2020, El juego de las cien velas

## Àlbums

* 2016, Cantando al cielo

## Referències

* ↑ «Clara Kovacic, la "reina del grito" del cine argentino de terror» (en castellà). [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ «La música como refugio» (en castellà). [Consulta: 31 gener 2021].
# Clara Koppenburg

Clara Koppenburg (Lörrach, Baden-Württemberg, 3 d'agost de 1995) és una ciclista alemanya professional des del 2015 i actualment a l'equip Cofidis. Guanyadora d'una medalla al Campionat del món de contrarellotge per equips.

## Palmarès

* 2019
** 1 a la Setmana Ciclista Valenciana i 1 etapa
* 2022
** 1a a la ReVolta de 2022

### Participació en Grans Voltes
#### Tour de França

* 2023: 15a posició.

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Ria de Ferrol

La ria de Ferrol és una ria de la província de la Corunya, a Galícia. Forma part de les Rías Altas i es troba entre la ria d'Ares i la ria de Cedeira. Està formada per la desembocadura del riu Xuvia i banya les costes dels municipis de Ferrol, Narón, Neda, Fene i Mugardos.
A més de les instal·lacions dels ports de Ferrol i Mugardos, a la ria hi ha drassanes i infraestructures navals civils i militars. Hi ha també una planta de gas a Mugardos, REGANOSA, que té un port per a productes químics i forestals. A l'entrada de la ria de Ferrol hi ha una piscifactoria i muscleres per a la depuració de marisc. L'ús de la ria per a activitats de lleure inclou escoles de vela i piragüisme en diversos municipis.
La pressió demogràfica (a la zona de la ria la població és de més de 200.000 habitants) ha suposat una gran degradació ambiental, ja que no existien infraestructures de sanejament d'aigües residuals. En les últimes dècades s'hi han construït dues estacions depuradores d'aigües residuals, una per als ajuntaments de Ferrol, Narón i Neda, i una altra per als de Fene, Mugardos i Ares.

## Galeria d'imatges

* Drassanes
* Vista aèria
* Piscifactoria
# Ras Teyonas

Ras Teyonas és un cap de Líbia a l'oest de Cirenaica, que forma la part oriental del gran Sirte.
Antigament es deia Boreum (en grec Boreion) i era a l'oest de la Pentàpolis Cirenaica, i al sud-est de Berenice. Tenia un petit port però el port de nom Boreum era més al sud, i era poblat per molts jueus. El temple jueu fou convertit en temple cristià en temps de Justinià I i els jueus foren obligats a convertir-se; la ciutat fou fortificada per defensar-la dels atacs amazics.
El lloc no ha estat identificat.
# Ras al-Abiad

Ras al-Abiad o Ras al-Abyad (àrab: الرأس الأبيض, ar-Raʾs al-Abyaḑ) és el nom àrab del cap tunisià més conegut pel seu nom en francès, Cap Blanc, situat al nord de Bizerta. Considerat sovint el punt més al nord del continent africà, aquest honor recau realment en el veí cap de Ras Ben Sekka. Des del cap fins a Bizerta hi ha una platja de 5 km de llarg.
# Ras al-Amiyah

Ras al-Amiyah (Ras el-Amya) és un jaciment arqueològic de l'Iraq del neolític situat a 8 km de Kish.
Fou excavat per Stronach el 1961 i s'hi van trobar ceràmiques del tipus anomenat d'Hajji Mohammed. El lloc fou descobert accidentalment, ja que estava cobert per dos o tres metres de material al·luvial.

## Referències

Georges Roux, Mesopotamia, 1993
# Raspútitsa

La raspútitsa o l'estació del fang (rus: распýтица AFI [rɐˈsputʲɪt͡sə]) és un fenomen d'infiltració d'aigua al sòl, que constitueix així un mar de fang en el moment de la fusió de les neus a la primavera i al moment de les pluges de tardor. És un fenomen bastant típic en regions de Belarús, de l'oest de Rússia i Ucraïna. La paraula pot ser traduïda com "L'estació del fang" i s'aplica tant a l'estació (raspútitsa de primavera o raspútitsa de tardor), com també a l'estat dels camins, particularment afectats per aquest fenomen, ja que els que no es troben pavimentats, es fan molt difícils tant d'usar com de creuar.
La raspútitsa va tenir un paper crucial durant les diferents guerres a Rússia, particularment durant la invasió napoleònica i en la Segona Guerra Mundial, on la Blitzkrieg va ser gairebé detinguda pel fang, i els tancs més poderosos esdevenien pràcticament inutilitzables. Les imatges següents reflecteixen l'estat dels camins que es van trobar els alemanys:
* Soldats de la Wehrmacht amb el seu cotxe al fang, octubre de 1941.
* Carrer als afores de Moscou, novembre de 1941.
* Soldats de la Wehrmacht tirant d'un cotxe enfangat, novembre de 1941.
* Exèrcit alemany detingut pel fang sense final a la primavera de 1942 en el Front Oriental.

## Referències

* ↑ «raspútitsa». ésAdir. [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ El mot en rus és femení.
# Jozef Štibrányi

Jozef Štibrányi (Vlčkovce, 11 de gener de 1940) fou un futbolista eslovac de la dècada de 1960.
Fou 9 cops internacional amb la selecció de futbol de Txecoslovàquia amb la qual participà a la copa del Món de futbol de 1962.
Pel que fa a clubs, destacà a FC Spartak Trnava, FK Dukla Praga i TJ Vítkovice.

## Referències

* ↑ ČMFS entry (txec)
* ↑ Jozef Štibrányi a National-Football-Teams.com (anglès)
# João Alves de Assis Silva

João Alves de Assis Silva (nascut el 20 de març de 1987), més conegut com a Jô, és un futbolista brasiler que juga pel Ceará.
El 7 de maig de 2014 el seleccionador brasiler Luiz Felipe Scolari el va incloure a la llista final de 23 jugadors que representaran el Brasil a la Copa del Món de Futbol de 2014.

## Referències

* ↑ Agencia EFE. «Kaká y Ronaldinho, fuera de la lista mundialista». FIFA, 07-05-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-08. [Consulta: 6 juny 2014]. (castellà)
* ↑ «World Cup 2014: Kaka and Robinho omitted from Brazil squad». BBC Sport, 07-05-2014. [Consulta: 7 maig 2014].
# Jozef Žabka

Jozef Žabka (Bratislava, 10 d'agost de 1976) és un ciclista eslovac, que fou professional del 2005 al 2006. Es va especialitzar en el ciclisme en pista i va participar en els Jocs Olímpics d'Atenes de 2004.

## Palmarès
### Resultats a la Copa del Món en pista

* 2000
** 1r a Torí, en Madison

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Junkers Jumo 012

El Junkers Jumo 012 fou un turboreactor alemany amb un compressor axial d'onze etapes i turbina de dues etapes, desenvolupat durant la Segona Guerra Mundial. Era el motor dissenyat especialment per al Junkers Ju 287, per fornir un empenyiment de 2.700-2.900 kgf amb un pes de 1.800 kg. Algunes de les parts estaven llistes al final de la guerra, però el prototip mai va ser completat.

## Postguerra

Quan els soviètics van ocupar Dessau, els alemanys van decidir continuar el desenvolupament del Jumo 012. Un total de 15 motors van ser encarregats a finals de 1946 i el motor va ser programat llavors per al bombarder estratègic Junkers EF 132.
El prototip del Jumo 012 va estar llest per a proves estàtiques a finals de juny, però va ser destruït durant aquestes proves l'agost de 1946. Es va construir un segon prototip el 1946 i es van introduir molts canvis. El nou motor va ser anomenat Jumo 012B. L'estiu de 1948, els primers 5 Jumo 012Bs van ser construïts, però altres motors jet eren més compactes i donaven major potència, de manera que el desenvolupament del Jumo 012 va ser aturat finalment el 1948. Ja el març de 1947, la conversió a un motor de turbohèlice era requerida per les autoritats soviètiques, i el Jumo 012 va ser continuat com a PTL 022. Aquest nou motor emprava la tecnologia del Junkers Jumo 022 que el combinava amb els resultats pràctics del Jumo 012. Una sèrie de components del Jumo 012 van ser usats en el PTL-022.

## Especificacions tècniques

* Nom: Motor Jumo 012
* Fabricant: Junkers Motoren, Dessau (zona d'ocupació soviètica a Alemanya)
* Compressor: 11 etapes
* Cambres de combustió: 6
* Turbines: 2
* Longitud: 4.945 m
* Diàmetre: 1.080 m
* Pes: 1600 kg
* Potència: 29,4 kN (3.000 kg) a 6.000 rpm

## Bibliografia

* Geheimprojekte der Luftwaffe, Bd.2, Strategische Bomber 1935-1945 (Gebundene Ausgabe) ISBN 3613017881 ISBN 978-3613017887
* Antony Kay, German Jet Engine and Gas Turbine Development, Airlife Books, 2002.

## Enllaços externs

* Motors Jet alemanys de la Segona Guerra mundial
# Josep Balmas i Ragué

Josep Balmas i Ragué (Gualba, 1887 - 1966) propietari agrícola i empresari, va ser alcalde de Gualba en dues ocasions (1924-1930 i 1937-1939).

## Biografia

Balmas era el fill hereu de "ca n'Illa", de Gualba, una propietat amb moltes terres de conreu i boscos, que a l'inici del segle xx va ser deixada en masoveria. Josep Balmas es dedicà per un temps a la taperia i al comerç de la fusta. L'any 1909 es va casar i amb la seva esposa parà una fonda, que alhora feia de carnisseria i d'adroguer, i que rebria el nom de can Balmas. Al 6 d'abril del 1924 va ser elegit alcalde, càrrec que conservà fins al 26 de febrer del 1930. Aquell mateix any 1924, i juntament amb l'anterior alcalde Joan Suqué i Jo va fundar la societat Energia Elèctrica del Montseny, que portaria la llum elèctrica a Gualba. El juny de 1931, just després de proclamada la Segona República, va ser designat jutge municipal de Gualba. Fou un dels fundadors, i vicepresident, de l'"Agrupació Republicana Federal de Gualba" (1.1.1933); posteriorment, esdevindria secció local d'ERC. Durant la Guerra Civil Espanyola va ser novament elegit per a presidir el consistori gualbenc, cosa que va fer del 5 de desembre de 1937 al 2 de febrer de 1939. Aquest segon mandat estigué marcat per les conseqüències de la guerra, com gestionar el 1938 l'allotjament de refugiats provinents de l'Aragó, de Lleida i de Tarragona. Amb l'entrada dels revoltats franquistes va ser represaliat per haver estat alcalde i fou empresonat.

## Referències

* 1 2 «BALMAS I RAGUÉ, JOSEP». Diccionari biogràfic d'alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental. Museu de Granollers. [Consulta: 28 maig 2023].
# Josef Zöhrer

Josef Zöhrer (Viena, 5 de febrer de 1841 - Ljubljana, 20 de novembre de 1916), fou un músic i compositor austríac.
Després de l'OSN. Escola i Gimnàs, a Viena. Al Conservatori tingué com a professors de piano a Eduard Pirkhert i Julius Epstein i la composició Simon Sechter i es va titular el 1860 i va començar a actuar com a pianista.
Després va ser mestre de capellà i director de teatre a Trieste durant diversos anys, des de 1855-1883, professor a l'escola de música de la Societat Filharmònica de Ljubljana i líder del seu cor, i de 1883-1912, director musical de la societat, de la qual fou membre honorari des de 1895. Va dirigir regularment concerts simfònics i per primera vegada a Ljubljana va interpretar diverses obres de J. Brahms, A. Bruckner, Piotr Ilitx Tchaikovsky i Dvořák, el 1902 també va dirigir tota la novena simfonia de Beethoven. També ha actuat com a acompanyant de piano en concerts de cambra. Algunes de les seves composicions de cambra i simfòniques es van representar a Ljubljana, entre d'altres: Es muss sien (poema simfònic, 1911) i Sextet per a les cordes en re menor, op. 39 (1915). Tanmateix, la majoria de les seves obres han quedat en manuscrit i es perderen.

## Referències

* ↑ International Music Score Library Project — 2006.
* ↑ Enciclopèdia d'Eslovènia . (2001). Llibre 15. Ljubljana: Mladinska knjiga.
# Josef von Báky

Josef von Báky (Zombor, Àustria-Hongria, 23 de març de 1902 - † Múnic, 28 de juliol de 1966) va ser un director de cinema hongarès. Les seves pel·lícules més conegudes són Der Ruf (1949), Die seltsame Geschichte des Brandner Kaspar (1949) i Stefanie (1958).

## Vida

Era fill de l'Oberstuhlrichter (administrador del districte) Alexius Báky i de la seva dona Blanca, de soltera Pal. Fins i tot abans de graduar-se de secundària, va treballar com a projeccionista. Josef von Báky es va graduar a la Universitat Tècnica de Budapest des de 1920. Després va dirigir un hotel al mar Adriàtic en nom d'un banc hongarès i va participar en una distribució de pel·lícules.
El 1927 es va traslladar a Berlín, va treballar com a figurant i va començar la seva carrera artística com a ajudant de direcció de Géza von Bolváry. El 1936 va debutar com a director de llargmetratges amb Intermezzo. Es va fer un nom amb drames mediambientals (Die Frau am Scheidewege, Die kleine und die große Liebe) i el 1941 va assolir el seu gran èxit comercial amb Annelie. Això va significar que se li va permetre dirigir la pel·lícula d'aniversari de la Universum Film AG Münchhausen el 1943. Erich Kästner va escriure el guió de la superproducció (encara que sota un pseudònim per falta de permís d'escriptura), Hans Albers va interpretar el paper principal i moltes estrelles de la UFA com Ilse Werner, Brigitte Horney i Leo Slezak participaren al repartiment.
Després de la Segona Guerra Mundial von Báky va fundar la Objectiv-Film GmbH, amb la qual va produir les dues trümmerfilm … und über uns der Himmel i Der Ruf, amb la que va participar al 3r Festival Internacional de Cinema de Canes. Després d'això, von Báky va continuar rodant pel·lícules socialment crítiques com Die Frühreifen, la biografia empresarial Hotel Adlon i Die seltsame Gräfin d'Edgar Wallace. Per la seva adaptació d'Kästner Das doppelte Lottchen el 1951 va guanyar el Filmband in Gold a la millor pel·lícula el 1951.
Josef von Báky estava casat amb la cantant hongaresa Julia Nemeth des de 1928.

## Filmografia

* 1936: Intermezzo
* 1938: Die kleine und die große Liebe
* 1938: Asszony a válaszúton
* 1939: Menschen vom Varieté
* 1939: Ihr erstes Erlebnis
* 1940: Der Kleinstadtpoet
* 1941: Annelie
* 1943: Münchhausen
* 1945: Via Mala
* 1947: … und über uns der Himmel
* 1949: Der Ruf
* 1949: Die seltsame Geschichte des Brandner Kaspar
* 1950: Das doppelte Lottchen
* 1953: Der träumende Mund (auch Produktion)
* 1953: Tagebuch einer Verliebten
* 1955: Du bist die Richtige
* 1955: Hotel Adlon
* 1955: Dunja
* 1956: Fuhrmann Henschel
* 1957: Robinson soll nicht sterben
* 1957: Die Frühreifen
* 1958: Stefanie
* 1958: Gestehen Sie, Dr. Corda!
* 1959: Der Mann, der sich verkaufte
* 1959: Die ideale Frau
* 1959: Marili
* 1960: Sturm im Wasserglas
* 1961: Die seltsame Gräfin

## Referències

* ↑ «Josef von Báky». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Josef von Baky a german-films.de
* ↑ Der Ruf al web del Festival de Canes]
# Razeka

Razeka és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -0.92 ° de latitud nord i 63.97 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 38.38 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 16 de setembre del 2016 i fa referència a 'Razeka, déu proveïdor d'aliments de la mitologia àrab.

## Referències

* ↑ "Razeka". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Classic de l'Ardèche 2021

La Classic de l'Ardèche 2021 fou la 21a edició de la Classic de l'Ardèche. La cursa es va disputar el 27 de febrer de 2021 i formava part del calendari de l'UCI ProSeries 2021 amb una categoria 1.Pro.
El vencedor final fou el francès David Gaudu (Groupama-FDJ), que s'imposà a l'esprint al seu company d'escapada, el també francès Clément Champoussin (AG2R Citroën Team). L'anglès Hugh Carthy (EF Education-Nippo) completà el podi.

## Equips

En aquesta edició hi van prendre part 21 equips:

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «El francés David Gaudu (Groupama-FDJ) se impone en la Faun Ardèche Classic / Profesionales / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ «David Gaudu puede con Clément Champoussin en la Faun-Ardèche Classic» (en castellà), 27-02-2021. [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ «Startlist for Faun-Ardèche Classic 2021». [Consulta: 8 març 2021].
# Collet de l'Arç

«Collet de l'Arç» té aquests significats:
# Claude Colette

Claude Colette (Châtellerault, Poitou-Charentes, 4 de març de 1939 - Tolosa de Llenguadoc, 20 de setembre de 1990) és un ciclista que va ser professional entre 1950 i 1963. En el seu palmarès destaca la victòria en el segon sector de la quarta etapa de la Volta a Catalunya de 1959 amb final a Manresa, on arribà destacat.

## Palmarès

* 1955
** 1r al Circuit des Deux Ponts
** 1r a la Lió-Montluçon-Lió
* 1957
** Vencedor d'una etapa al Circuit d'Alvèrnia
* 1959
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya

### Resultats al Tour de França

* 1953. 58è de la classificació general
* 1954. 24è de la classificació general
* 1957. Abandona
* 1958. Abandona (21a etapa)
* 1960. Abandona

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1959. 19è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Karmany fué el sensacional vencedor del sector contra reloj, Lérida - Vilanova de Bellpuig :: Por la tarde, venció destacado, el francés Colette». El Mundo Deportivo, 10-09-1959 [Consulta: 22 març 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it