OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Surell

El Surell és una masia de Tona (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia que ocupa una superfície d'uns 237 m2, situada al sector sud de Tona. S'hi accedeix per un camí veïnal parcialment pavimentat, una prolongació del carrer Major de Tona.
Té planta baixa i pis, així com una coberta a dues aigües i carener perpendicular a la façana principal -orientada a migdia. Conserva una llinda en la què apareix inscrita la data “1860”, tot i que podria pertànyer a un altre mas, ja que s'han realitzat reformes recentment. Les obertures són senzilles, amb llinda i brancals de pedra. Les façanes estan fetes de pedra comuna i es troben mig arrebossades.

## Història

Mas documentat des de l'any 1349. Apareix esmentat en un document del 1718, entre el cens de les 115 cases de Tona.

## Referències

* 1 2 3 «El Surell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# El Surar

El Surar és un Paratge Natural Municipal dels municipis de Pinet i Llutxent a la Vall d'Albaida. Amb una superfície de 837,81 ha, este paratge és contigu al paratge natural municipal de Parpalló-Borrell, al terme de Gandia. Va ser declarat Paratge Natural Municipal per Acord del Consell de la Generalitat Valenciana.
El Surar constituïx la sureda més meridional del País Valencià. Constituït per una sèrie de bosquets oberts que són les restes de boscos antics més extensos, presenta la peculiaritat que, a diferència dels ubicats més al nord del nostre territori, habita sobre sòls evolucionats a partir de substrats calcaris. L'alzina surera és una espècie pròpia de sòls silicis, la seua presència aquí s'explica per l'intens rentat dels sòls derivat de l'alta pluviometria que es registra a la zona, la qual cosa provoca la seua descarbonatació i acidificació, permetent el seu desenvolupament.
La vegetació acompanyant també presenta diferències respecte de la que podem trobar en altres suredes valencianes, i es troben absents espècies silicícoles com ara el bruc blanc i altres, i apareixen en canvi, altres espècies pròpies de carrascars com ara el matapoll, el romaní, etc. Presenta també una rica fauna característica de les zones de matollar mediterrani.
Se situa en l'àmbit de la serra Grossa, a uns 600 m d'altitud, a la capçalera d'una sèrie de barrancs que confluïxen en el riu de Pinet. Oferix belles panoràmiques de muntanyes elevades i profunds barrancs encaixats i inclou en el seu interior les microreserves de flora com el Pla de Junquera i els Miradors.
L'agost de 2018 va tindre lloc un gran incendi forestal en el paratge, que va cremar 3.300 hectàrees i va acabar amb gran part de la vegetació del Surar, a més de cremar el refugi d'educació ambiental i diversos santuaris d'aus.

## Referències

* ↑ Acord del Consell de la Generalitat Valenciana de 4 de març de 2005
* ↑ «Pep Estornell, alcalde de Llutxent: "Ens ha volat el paratge natural que ens enorgullia"». Diari La Veu, 07-08-2018.
* ↑ «Els bombers donen per extingit l'incendi de Llutxent». Diari La Veu, 12-08-2018.
# Simas Jasaitis

Simas Jasaitis (26 de març 1982, Vílnius, Lituània) és un jugador professional de basquetbol lituà. Juga en la posició d'aler.
Va començar a jugar a Lituània el 2000, al KK Sakalai Vilnius, d'on va passar al Lietuvos Rytas, a la mateixa ciutat, amb el qual va guanyar la Copa ULEB. Després va passar per diversos equips a l'estranger: el 2006 va fitxar pel Maccabi, a Israel. La temporada 2007-08 va passar al Tau Vitoria, on va esdevenir campió de Lliga i de la Supercopa, i la següent va defensar els colors del Club Joventut Badalona.
El 2007 i 2010 va ser membre de la selecció lituana, per als campionat d'Europa, a Espanya, i del Món, a Turquia, respectivament, obtenint en ambdues ocasions la medalla de bronze.
Durant una temporada va estar competint a Itàlia, a l'Orlandina Basket i el Pesaro. Després va tornar al seu país, de 2017 a 2019 va jugar al KK Lietkabelis, amb bon rendiment, del qual va ser nomenat capità el 2018. El 2019 va tornar a Espanya per jugar al Palencia Baloncesto.

## Palmarès

* Lliga lituana de bàsquet - 2002, 2006
* Lliga bàltica de bàsquet - 2006
* Copa ULEB - 2005
* EuroBasket 2007 - Medalla de Bronze
* Lliga ACB - 2008

## Referències

* 1 2 3 «Naujuoju Panevėžio „Lietkabelio“ kapitonu tapo Simas Jasaitis» (en lituà). Tv3, 18-09-2018.
* ↑ Calleja, Alberto «Simas Jasaitis, experiencia para el juego interior de Palencia Baloncesto». Cadena Ser, 16-08-2019.
* 1 2 3 «Simas Jasaitis, del Baskonia y el bronce en un Mundial a fichaje estrella en la LEB Oro». Marca, 18-08-2019.
* 1 2 3 Calleja, Alberto «Jasaitis: "Sí, fue la canasta de mi vida"». Cadena Ser, 31-10-2019.
* ↑ Palmas, Ilaria «Simas Jasaitis saluta Pesaro, firma con il Lietkabelis» (en italià). Basket Universo, 28-07-2017.

## Enllaços externs

* Simas Jasaitis jugador a l'ACB
* Simas Jasaitis al web de l'Eurolliga
# Simba Football Club

El Simba Football Club és un club de futbol ugandès de la ciutat de Lugazi. És el club de l'exèrcit del país. Fou un dels clubs dominants a Uganda als anys 70 i 80, quan la majoria de jugadors havien de servir a l'exèrcit.

## Palmarès

* Copa de Campions africana de futbol
** Finalista el : 1972
* Lliga ugandesa de futbol:
** 1971, 1978
* Copa ugandesa de futbol:
** 1977, 2011

## Jugadors destacats

* Godfrey Wakaza

## Referències

* ↑ Team profile – The Biggest Football Archive of the World
* ↑ «Uganda - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Uganda - List of Cup Winners». RSSSF.
# Dipignano

Dipignano és un municipi italià, dins de la província de Cosenza, que limita amb els municipis de Carolei, Cosenza, Domanico, Mendicino i Paterno Calabro a la mateixa província.

## Evolució demogràfica

Població censada al municipi de Dipignano :
| Notes: | Elaboració gràfica per part de la Viquipèdia |
| | Font: ISTAT (Institut Nacional d'Estadística) |

## Referències

* ↑ «CensimentoPopolazione» (en italià). ISTAT - Istituto nazionale di statistica, 2011.

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de Dipignano» (en italià).
# Llista d'ocells de Tonga

Aquesta llista d'ocells de Tonga inclou totes les espècies d'ocells trobats a Tonga: 73, de les quals cinc han estat introduïda pels humans, dues són endemismes i 7 es troben globalment amenaçades d'extinció.
Els ocells s'ordenen per ordre i família.

## Procellariiformes
### Diomedeidae

* Diomedea exulans

### Procellariidae

* Macronectes giganteus
* Daption capense
* Pterodroma rostrata
* Pterodroma alba
* Pterodroma inexpectata
* Pterodroma neglecta
* Pterodroma arminjoniana
* Pterodroma cervicalis
* Pterodroma nigripennis
* Puffinus pacificus
* Puffinus bulleri
* Puffinus griseus
* Puffinus tenuirostris
* Puffinus lherminieri

### Hydrobatidae

* Nesofregetta fuliginosa

## Pelecaniformes
### Phaethontidae

* Phaethon rubricauda
* Phaethon lepturus

### Sulidae

* Sula dactylatra
* Sula sula
* Sula leucogaster

### Fregatidae

* Fregata minor
* Fregata ariel

## Ciconiiformes
### Ardeidae

* Egretta novaehollandiae
* Egretta sacra
* Butorides striata

## Anseriformes
### Anatidae

* Anas superciliosa
* Anas acuta

## Falconiformes
### Accipitridae

* Circus approximans

## Galliformes
### Megapodiidae

* Megapodius pritchardii

### Phasianidae

* Gallus gallus

## Gruiformes
### Rallidae

* Gallirallus philippensis
* Porzana tabuensis
* Porphyrio porphyrio

## Charadriiformes
### Charadriidae

* Pluvialis fulva

### Scolopacidae

* Limosa lapponica
* Numenius tahitiensis
* Tringa incana
* Arenaria interpres
* Calidris alba

### Sternidae

* Anous stolidus
* Anous minutus
* Procelsterna cerulea
* Procelsterna albivitta
* Gygis alba
* Onychoprion fuscatus
* Onychoprion lunatus
* Onychoprion anaethetus
* Sterna sumatrana
* Thalasseus bergii

### Stercorariidae

* Stercorarius maccormicki
* Stercorarius pomarinus
* Stercorarius parasiticus

## Columbiformes
### Columbidae

* Columba livia
* Gallicolumba stairi
* Ptilinopus perousii
* Ptilinopus porphyraceus
* Ducula pacifica

## Psittaciformes
### Psittacidae

* Vini australis
* Prosopeia tabuensis

## Cuculiformes
### Cuculidae

* Eudynamys taitensis

## Strigiformes
### Tytonidae

* Tyto alba

## Apodiformes
### Apodidae

* Aerodramus spodiopygius

## Coraciiformes
### Alcedinidae

* Todiramphus chloris

## Passeriformes
### Hirundinidae

* Hirundo tahitica

### Campephagidae

* Lalage maculosa

### Pycnonotidae

* Pycnonotus cafer

### Monarchidae

* Clytorhynchus vitiensis

### Pachycephalidae

* Pachycephala jacquinoti

### Meliphagidae

* Foulehaio carunculatus

### Sturnidae

* Aplonis tabuensis
* Acridotheres fuscus
* Sturnus vulgaris

## Referències

* ↑ Avibase - Llistats d'Ocells del Món.
* Clements, James F. Birds of the World: a Checklist. Cornell University Press, 2000, p. 880. ISBN 0934797161.
# Llista de les banderes de l'Azerbaidjan

Aquesta és la llista de les banderes de l'Azerbaidjan.

## Bandera nacional

| Bandera | Data | Descripció |
| | 1991—Present | Bandera nacional. |

## Banderes presidencials

| Bandera | Data | Descripció |
| | 1992—Present | Utilitzada pel President. |
| | 2004—Present | Utilitzada pel President al mar. |

## Banderes militars

| Data | Descripció |
| 1991—Present | Bandera de l'Exèrcit de l'Azerbaidjan |
| 1991—Present | Bandera de la Marina de l'Azerbaidjan |
| 1991—Present | Bandera de la Servei Nacional de Fronteres de l'Azerbaidjan |
| 1991—Present | Bandera de la Força Aèria i de Defensa Aèria de l'Azerbaidjan |

## Banderes històriques

| Data | Descripció |
| 1918 | Bandera de la República Democràtica Federal de Transcaucàsia |
| 1918 | Bandera de la Dictadura de la Càspia Central |
| 1918 | Bandera de la República Democràtica de l'Azerbaidjan |
| 1918—1920 | Bandera de la República Democràtica de l'Azerbaidjan |
| 1920—1921 | Bandera de la República Socialista Soviètica de l'Azerbaidjan |
| 1921—1922 | Bandera de la República Socialista Soviètica de l'Azerbaidjan |
| 1922 | Bandera de la República Socialista Soviètica de l'Azerbaidjan |
| 1922—1937 | Bandera de la República Federativa Socialista Soviètica de Transcaucàsia |
| 1937—1939 | Bandera de la República Socialista Soviètica de l'Azerbaidjan |
| 1939—1952 | Bandera de la República Socialista Soviètica de l'Azerbaidjan |
| 1952—1956 | Bandera de la República Socialista Soviètica de l'Azerbaidjan |
| 1956—1991 | Bandera de la República Socialista Soviètica de l'Azerbaidjan |

## Banderes municipals

| Bandera | Data | Descripció |
| | | Bandera de Bakú |
# Sinners in Paradise

Sinners in Paradise és una pel·lícula d'aventures dels Mars del Sud estatunidenca del 1938 dirigida per James Whale i protagonitzada per Madge Evans, John Boles, Bruce Cabot, Marion Martin i Gene Lockhart.El 1966, la pel·lícula va entrar a la domini públic als Estats Units perquè els reclamants no van renovar el seu registre de drets d'autor durant els 28 anys després de la publicació.

## Argument

Un avió de passatgers s'estavella emmig del Pacífic i alguns dels supervivents arriben a una illa habitada només per un esetatunidenc, Jim Taylor, amb el seu servent xinès, Ping. Es nega a ajudar-los, dient-los que construeixin el seu propi refugi i reuneixin el seu propi menjar i, tot i que té un vaixell i combustible, es nega a treure'ls. La raó per la qual vol mantenir-se tranquil, ens assabentem, és que és buscat per assassinat. Amb el temps, la seva actitud envers els intrusos se suavitza a mesura que aquests, malgrat les interminables baralles, aconsegueixen formar una comunitat de treball i es veu cada cop més atret per una jove infermera atractiva, Anne Wesson, que fuig del seu marit. Quan el vaixell està preparat per a un viatge a la civilització, dos empresaris sense escrúpols del grup el roben amb Ping a bord. En una baralla, els mata a tots dos i, ferit de mort, torna el vaixell. La resta es pot escapar.

## Repartiment

* Madge Evans com a Anne Wesson
* John Boles com a Jim Taylor
* Bruce Cabot com a Robert Malone, alias The Torpedo
* Marion Martin com Iris Compton
* Gene Lockhart com a senador. Corey
* Charlotte Wynters com a Thelma Chase
* Nana Bryant com a Sra. FranklinSydney
* Milburn Stone com a Honeyman
* Don 'Red' Barry com a Jessup (com a Donald Barry)
* Morgan Conway com a Harrison Brand
* Willie Fung com a Ping

## Referències

* ↑ Dick, Bernard K. City of Dreams: The Making and Remaking of Universal Pictures. University Press of Kentucky, 2015, p. 116. ISBN 9780813158891.
* ↑ Pierce, David «Forgotten Faces: Why Some of Our Cinema Heritage Is Part of the Public Domain». Film History: An International Journal, vol. 19, 2, 01-06-2007, pàg. 125–43. DOI: 10.2979/FIL.2007.19.2.125. ISSN: 0892-2160. JSTOR: 25165419. OCLC: 15122313.

## Enllaços externs

* Sinners in Paradise a YouTube
* Sinners in Paradise es pot descarregar gratis a Internet Archive [més]
* Southseascinema.org
# Sergeysmirnovita

La sergeysmirnovita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la hopeïta.

## Característiques

La sergeysmirnovita és un fosfat de fórmula química MgZn₂(PO₄)₂·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, sent publicada l'any 2022. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del museu mineralògic de la Universitat Estatal de Sant Petersburg (Rússia), amb el número de catàleg: 19659/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de Kester, situat a la regió de Yana-Adycha, dins el districte de Verkhoyansk (Sakhà, Rússia), l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Sergeysmirnovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 abril 2022].
* ↑ Krivovichev, Sergey V.; Panikorovskii, Taras L.; Yakovenchuk, Victor N. «The Crystal Structure of Sergeysmirnovite, MgZn2(PO4)2·4H2O, and Complexity of the Hopeite Group and Related Structures». Crystals, 12, 8, 01-08-2022, pàg. 1120. DOI: https://doi.org/10.3390/cryst12081120 [Consulta: 19 octubre 2022].
# Sergevanita

La sergevanita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de l'eudialita. Rep el nom del riu Sergevan, que es troba a prop de la localitat tipus.

## Característiques

La sergevanita és un ciclosilicat de fórmula química Na₁₅(Ca₃Mn₃)(Na₂Fe)Zr₃Si₂₆O₇₂(OH)₃·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada per primera vegada un any després. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5423/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les escombreres de la mina Karnasurt, situada al mont homònim del districte de Lovozero (óblast de Múrmansk, Rússia), on es troba en forma de grans anèdrics de fins a 1,5 mm de diàmetre, així com a les zones exteriors d'alguns grans de l'associada eudialita. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Sergevanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 gener 2022].
# Serrasalmus rhombeus

Serrasalmus rhombeus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 41,5 cm de llargària total i 3.000 g de pes.
* És el peix ossi (juntament amb l'espècie extinta Megapiranha paranensis) amb la mossegada més forta en relació a la seua grandària (més de 30 vegades el seu pes i gairebé tres vegades la força de la mossegada de l'al·ligàtor del Mississipi).

## Alimentació

És carnívor: menja peixets, crancs, mamífers, llangardaixos i coleòpters.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 23 °C - 27 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones i Orinoco, rius de les Guaianes i rius costaners del nord-est del Brasil.

## Observacions

És una espècie tímida i no agressiva, però té una dentadura que pot causar greus mossegades als humans i, per tant, és potencialment perillosa.

## Referències

* ↑ «Serrasalmus rhombeus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol.22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.
* ↑ Black piranha has the most powerful bite Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB.NET (txec)
# Lluís Colet

Lluís Colet (Perpinyà, Rosselló; 1946) és la persona que actualment ostenta el rècord Guiness del discurs més llarg, fet en llengua catalana.
Colet és guia del Castellet de Perpinyà i agent del patrimoni de l'ajuntament d'aquesta ciutat.
El dia 17 de gener de 2008, Lluís Colet va batre el rècord del discurs més llarg després d'estar 124 hores parlant de manera ininterrompuda. Lluís Colet ja havia parlat anteriorment 24 i 48 hores seguides, però en aquell moment el rècord el detenia l'indi Jayasimha Ravirala amb 120 hores. La prova l'ha dut a terme al restaurant de l'estació de Perpinyà, estació que Salvador Dalí digué que era el centre del món. Durant el discurs ha llegit textos en català amb algunes explicacions en francès, de diversos temes com ara la història universal, la cultura catalana, els refranys catalans, la llengua catalana, els Dragons Catalans de rugbi, la USAP, el Barça, les seleccions catalanes i el pas del TGV per Perpinyà, entre d'altres. Un cop va reeixir el rècord digué que el dedicava a tota aquella gent i associacions que defensen i promouen la cultura catalana a la Catalunya Nord i que volia que s'esmentés que el discurs més llarg ha estat en llengua catalana.

## Referències

* ↑ «El perpinyanès Lluís Colet bat el rècord mundial del discurs més llarg amb un homenatge al català». Vilaweb, 17-01-2009.
# Lluís Coll i Hortal

Lluís Coll i Hortal (Anglès, 3 d'agost de 1937 - Anglès, 7 de gener de 2008) fou un futbolista català dels anys 1950.

## Trajectòria

Format a la UE Figueres i al Girona FC, destacà a l'extrem del gran FC Barcelona d'Helenio Herrera dels anys 1950. Jugà sis temporades al primer equip, malgrat mai fou titular absolut, a causa de la gran competència amb homes com Ladislau Kubala, Zoltán Czibor, Sándor Kocsis, Evaristo de Macedo, Eulogio Martínez o Luis Suárez. Al club blau i grana guanyà dues lligues (1958-1959 i 1959-1960), dues Copes de Fires (1955 i 1958) i dues Copes d'Espanya (1957 i 1959). Disputà un total de 49 partits i marcà 15 gols.
Posteriorment defensà els colors del València CF, on guanyà dues Copes de Fires més, i del Granada CF. Penjà les botes a la UE Olot a Tercera Divisió. La temporada 1973-74 s'assegué a la banqueta de la UE Figueres, a Preferent, romanent dues temporades.

## Palmarès
### FC Barcelona

* Lliga espanyola: 1958-59, 1959-60
* Copa espanyola: 1957, 1959
* Copa de les Ciutats en Fires: 1955-58, 1958-60

### València CF

* Copa de les Ciutats en Fires: 1961-62, 1962-63

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 «Lluís Coll, exentrenador de la UE Figueres, en el record». emilicasademont.blogspot.com.es, 22 D'ABRIL DE 2008. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Fallece el ex jugador azulgrana Lluís Coll». La Vanguardia, 09-01-2008. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Mor Lluís Coll, davanter del Barça que va dirigir Helenio Herrera, als 70 anys». Esport 3. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Mor Lluís Coll». FC Barcelona, 08-01-2008. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Lluís Coll, extrem del Barça d'Helenio Herrera.
* Fitxa de Lluís Coll i Hortal a BDFutbol
# Llista d'obres de Picasso 1921–1930

Llista no raonada d'obres de Pablo Picasso realitzades entre 1921 i 1930. La llista és incompleta. Si us plau, ajudeu ampliant-la.

## 1921

* Musiciens aux masques (Three Musicians)
* La Lecture de la Lettre (Reading the Letter (Picasso))

## 1922

* Deux femmes courant sur la plage (la Course)

## 1923

* Olga with a Fur Collar
* Los Enamorados
* Harlequin (Arlequin) - now at Centre Pompodou, Musee National d'Art Moderne, Paris
* Mother and Child
* The Lovers

## 1924

* Still life with a Mandolin
* National gallery, Ireland
* Mandolin and Guitar

## 1925

* Les Trois Danseuses, actualment a la Tate Gallery de Londres

## 1927

* Seated Woman
* Dues dones davant d'una finestra

## 1928

* The Studio

## 1930

* Hand with Bouquet
* Seated Bather
* Crucifixion

## 1931

* Figures at the Seashore

## Referències

* «Metropolitan Museum of Art - Works of Art: Modern Art». [Consulta: 2 gener 2006].
# Dream Boys

Dream Boys és un grup musical ruandès de R&B format per Nemeye Platini (conegut com a Platini) i Claude Mujyanama (anomenat T.M.C.). El grup es va formar el 2009 i ha fet una gira per Ruanda i també per regions a països membres de la Comunitat de l'Àfrica Oriental, inclosa Uganda.

## Història

Platini i Mujyanama són amics des de la infantesa i són dos titulats universitaris. El duo compon les seves pròpies cançons, que són produïdes per professionals de l'estudi a Uganda i Ruanda. Treballen per a la discogràfica Kina Music.
Llur primer àlbum, Sinzika, fou editat en 2009 amb un gran èxit a Ruanda. El primer single de l'àlbum, Magorwa, va aconseguir popularitat a tot el país. El seu segon àlbum, Isaano, va ser ben rebut però va obtenir una atenció menys popular que el seu debut. Un tercer àlbum, Uzambariza Mama, va ser editat en 2012. El duo també ha col·laborat amb altres artistes locals i regionals en nombrosos senzills, inclosos No one like me amb l'ugandès Eddie Kenzo, Nzagaruka amb el burundès T-Max, i Rwanda uri Nziza amb els ruandesos Kitoko, Urban Boyz, Riderman i l'ugandès Radio and Weasel. La banda considera als artistes ruandesos Miss Jojo i Tom Close com a inspiradors, així com l'artista de Tanzània Ali Kiba.

## Temes

La música de Dream Boys aborda temes relacionats amb els reptes de la seva vida quotidiana a Ruanda. La banda ha defensat públicament causes socials, inclosa una campanya de circumcisió masculina al districte de Ruhango per reduir la prevalença de la infecció per VIH.

## Premis

Dream Boys va quedar quart al concurs anual de talents Guma Guma Super Star as l'Estadi Amahoro l'agost de 2013. El duo ha guanyat nombrosos altres premis, inclòs un premi Pearl of Africa.

## Referències

* ↑ Ssenyonga, Jumah «Dream Boys to perform in Uganda». New Times [Rwanda], 08-03-2013 [Consulta: 12 agost 2013]. Arxivat 20 de juny 2013 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-06-20. [Consulta: 1r octubre 2018].
* 1 2 3 4 5 Asiimwe, Sarah «Rwanda: 'Music Is Business' - Dream Boys». Rwanda Focus [Rwanda], 12-11-2012 [Consulta: 12 agost 2013].
* ↑ Kwesiga, Brian «Interview: Tom Close Promises Fire At Rwanda Nite». Chimp Reports [Rwanda], 28-06-2013 [Consulta: 12 agost 2013]. Arxivat 12 d’agost 2013 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-08-12. [Consulta: 1r octubre 2018].
* 1 2 Ndaka, Olivia «Dream Boys to Thrill Rwandans in Uganda». Rwanda Express [Rwanda], 08-03-2013 [Consulta: 12 agost 2013]. Arxivat 13 April 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Rwanda: Dream boys call for youth circumcision». RwandaShow [Rwanda], 16-03-2012 [Consulta: 12 agost 2013].
* ↑ Ndushabandi, Charles «Riderman Wins Rwanda Talent Search». New Times [Rwanda], 11-08-2013 [Consulta: 12 agost 2013]. Arxivat 12 d’agost 2013 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-08-12. [Consulta: 1r octubre 2018].
* ↑ Kaggwa, Andrew «Another Rwanda night in Kampala». New Times [Rwanda], 11-08-2013 [Consulta: 12 març 2013]. Arxivat 12 August 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Dream Boys win Primus Guma Guma Super Star Season 7 title, The New Times, 25 de juny de 2017