OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Riccardo Broschi

Riccardo Broschi (Nàpols, c. 1698 - Madrid, 1756) fou un compositor italià de música barroca i germà del cantant d'òpera Carlo Broschi, conegut com a Farinelli.

## Biografia

Fill de Salvatore Broschi, compositor i mestre de capella de la catedral de Puglinese i de Caterina Berrese (d'acord amb el llibre de baptismes de l'església de S. Nicola, avui als arxius episcopals). La família Broschi, es va mudar a Nàpols a finals de 1711, i van posar Riccardo, el primogènit, al Conservatori de Santa Maria di Loreto, on estudiaria per esdevenir compositor sota els ensenyaments de G. Perugino i F. Mancinipresso. Mentrestant, Salvatore va morir inesperadament als 36 anys, el 4 de novembre de 1717. Caterina subseqüentment va fer de Riccardo cap de la família.
Va debutar el 1725 amb La vecchia sorda, després, el 1726, es va mudar a Londres i s'hi va mantenir fins al 1734. Allà va escriure sis òperes heroiques, sent la més reeixida Artaserse. El 1737 es va mudar a Stuttgart i breument va servir en la seva cort, per al duc Carles Alexandre de Württemberg, per després retornar a Nàpols abans d'unir-se al seu germà a Madrid el 1739. Va morir en aquesta ciutat el 1756.

## Composicions
### Òperes

* La vecchia sorda (opera buffa, llibret de S. Saddumene, 1725, Nàpols, perduda)
* L'isola di Alcina (opera seria, llibret de A. Fanzaglia, 1728, Roma; revisada com a Bradamante nell'isola di Alcina, 1729, Parma, perduda)
* Idaspe (opera seria, llibret de G. P. Candi e Domenico Lalli, 1730, Venècia)
* Ezio (opera seria, llibret de Pietro Metastasio, 1731, Torí, perduda)
* Arianna e Teseo (opera seria, llibret de Pietro Pariati, 1731, Milà, perduda)
* Merope (opera seria, llibret de Apostolo Zeno, 1732, Torí)
* Artaserse (pasticcio, 1734, Londres; en col·laboració amb Johann Adolf Hasse)
* Adriano in Siria (opera seria, llibret de Pietro Metastasio, 1735, Milà, perduda)
* Demetrio (3r acte) (opera seria, llibret de Pietro Metastasio, 1738, Nàpols; en col·laboració amb Leonardo Leo (2n acte) i un altre compositor anònim (3r acte), perduda)

### Altres obres

* Il martirio di Santa Susanna Vergine (oratori, 1727, Roma)
* Lucilla e Tirsi (cantata)
* Diversos àries

## Bibliografia

* R. Strohm: Italienische Opernarien des Frühen Settecento (Colònia, 1976)
* M.-T. Bouquet: Storia del Teatro Regio di Torino (Torí, 1976)
* C. Vitali and F. Boris: Carlo Broschi Farinelli: senza sentimento oscuro (Palerm, 1999)

## Referències

* ↑ «Dades a haendel.it». Arxivat de l'original el 2006-07-20. [Consulta: 13 setembre 2013].
# Myotis bucharensis

Myotis bucharensis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a l'Afganistan, el Kirguizstan i, possiblement, el Tadjikistan i l'Uzbekistan. Els seus hàbitats naturals són les coves i les zones àrides. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Tsitsulina, K. Myotis bucharensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 10 octubre 2013.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Vigipirate

Vigipirate és el sistema nacional d'alerta a França, creat el 1978 pel president Valéry Giscard d'Estaing. Des de llavors ha estat actualitzat tres vegades: el 1995 (amb la campanya terrorista islàmica), el 2000, i el 2003. Vigipirate és un acrònim de "vigilance et protection des installations contre les risques d'attentats terroriste à l'explosif" (vigilança i protecció d'instal·lacions contra el risc d'atac terrorista amb explosius). El sistema es defineix en cinc nivells o amenaces representades per colors: blanc, groc, taronja, vermell i escarlata (o carmesí). El sistema implica mesures de seguretat específiques, incloent-hi l'increment de policia militar al metro, estacions de trens i altres localitzacions vulnerables.

## Nivells d'Alerta

| Nivell d'alerta | Color | Significat |
| 0 | Blanc | Sense perill. |
| 1 | Groc | Incrementa els nivells de seguretat per enfrontar perills incerts però alhora versemblants, a través de mesures que són locals i mínimament perjudicials per l'activitat normal. |
| 2 | Taronja | Pren mesures contra riscos plausibles d'activitats terroristes, incloent-hi l'ús de mitjans que són moderadament perjudicials per a les activitats públiques normals. |
| 3 | Vermell | Pren mesures contra un risc probable de dues o més activitats terroristes. Inclou mesures per protegir institucions públiques i per posar en un lloc apropiat els mitjans de rescat i de resposta, autoritzant que hi hagi un nivell significatiu d'alteració de l'activitat econòmica i social. |
| 4 | Escarlata | Implica risc d'atacs a gran escala, ja siguin simultanis, usant nivells no convencionals i causant una gran devastació. Es preparen mitjans apropiats de rescat i de resposta a l'enemic, les mesures aquí són altament perjudicials per la societat civil. |
# Medalla del Certificat del Mèrit

La Medalla del Certificat del Mèrit (anglès: Certificate of Merit Medal) era una condecoració militar dels Estats Units, atorgada entre 1905 i 1918. Va reemplaçar el Certificat del Mèrit, que va ser atorgat a l'exèrcit americà des del 1847.
El Certificat del Mèrit original va ser atorgat a 539 soldats durant la Intervenció Nord-americana a Mèxic. Els primers certificats només van ser autoritzats pel rang de soldat, i no va ser fins al 1854 en què s'autoritzà als sots-oficials. Mai no va ser autoritzat als oficials.
El 1892, el criteri de concessió es modificà i s'atorgava a:
   Qualsevol membre allistat de l'Exèrcit pel servei distingit, fos en acció o en qualsevol altra situació, de caràcter valuós pels Estats Units, com, per exemple, una cura extraordinària en la preservació de la vida humana, o en la preservació de la propietat pública, o rescatant la propietat pública de la destrucció pel foc o per alguna altra causa, o per qualsevol servei pel qual el Govern s'estalvia pèrdues d'homes i material.
Posteriorment es modificaren els reglaments per a la seva concessió, donada l'experiència amb les recomanacions realitzades durant la Guerra Hispano-estatunidenca, la Guerra filipino-estatunidenca i la Rebel·lió Boxer. Els canvis al reglament es van fer públics al març de 1903, i a partir de llavors es requeria un segon testimoni per çdonar suport a cadascuna de les recomanacions quan el primer testimoni no fos un oficial i la distinció quedava denegada si el servei posterior del receptor no havia estat honorable. Aquesta normativa se seguia des del 1878, però ara ja quedava explicitada. S'anunciaren d'altres restriccions, com que només s'atorgaria el certificat si era recomanat pel comandant del regiment o del cos.
El 1905 es modificà el nom a Medalla del Certificat del Mèrit, i s'autoritzava a lluir-se sobre l'uniforme, situant-se just després de la Medalla d'Honor. El primer receptor va ser el Tinent William Baker, que ja havia rebut el Certificat del Mèrit durant la Guerra Hispano-estatunidenca sent Caporal.
Si bé la medalla podia ser atorgada per heroisme fora de combat, sovint va ser atorgada per valentia davant l'enemic.
Va ser declarada obsoleta i retirada el 9 de juliol de 1918, després de la creació de la Creu del Servei Distingit de la Medalla del Servei Distingit

## Disseny

Una medalla de bronze. A l'anvers apareix una àliga calba amb la inscripció llatina "Virtutis et Audaciae Monumentum et Praemium" ("Monument i Premi a la Virtut i l'Audàcia"). Al revers apareix la inscripció "United States Army", amb una branca de roure i 13 estrelles.
# Bell's Life in London

El Bell's Life in London, and Sporting Chronicle fou un diari esportiu setmanal anglès, publicat en paper, existent entre 1822 i 1886.
El Bell's Life va ser fundat per Robert Bell, un editor i impressor de Londres. El 1824 o el 1825 Bell el va vendre a William Innell Clement, propietari del The Observer, i l'edició es va empassar un competidor, el Pierce Egan's Life in London and Sporting Guide. Entre el 1824 i el 1852 fou editat per Vincent George Dowling, "temps durant el qual el Bell's Life es convertí en el diari esportiu més important del Regne Unit, sense el qual cap diumenge podia estar complet." El fill de Dowling, Frank Lewis Dowling, va editar el diari durant l'últim any de vida del seu pare, i el succeï com a editar entre el 1852 i el 1867. En el transcurs de la dècada de 1860 el diari va haver de fer front a la competència del The Field, el The Sportsman, l'Sporting Life i l'Sporting Times. El 1885 Edward Hulton va comprar el Bell's Life i passà a publicar-lo cada dia, però el 1886 fou absorbit per l'Sporting Life.
Fou en aquest diari, juntament amb el The Scotsman, on el desembre de 1870 un grup de jugadors escocesos va enviar una carta de desafiament a Anglaterra per disputar un partit de rugbi. Els anglesos ho vana acceptar, donant peu així a la disputa del primer partit internacional de la història d'aquest esport, que va enfrontar les seleccions d'Escòcia i Anglaterra a l'Academical Cricket Club de la capital escocesa, Edimburg, el dilluns 27 de març de 1871. Davant de prop de 4.000 espectadors, els escocesos van guanyar per un assaig (realitzat per Angus Buchanan) i un gol (fet per William Cross), davant del solitari assaig aconseguit per Anglaterra (encara no s'havia dissenyat un sistema de punts, de manera que només el gol va pujar al marcador final d'1–0). Posteriorment, Anglaterra es venjaria de la desfeta en un partit disputat al Kennington Oval de Londres l'any següent.

## Col·laboradors

Alguns dels principals col·laboradors foren:
* Francis Frederick Brandt;
* Henry Corbet (1820–78);
* Charles Dickens;
* Henry Hall Dixon;
* l'escriptor sobre pesca Edward Fitzgibbon (1803–57);
* l'escriptor sobre criquet Frederick Gale (1823–1904);
* W. H. Leverell;
* l'escriptor sobre jocs de cartes Henry Jones (1831–1899);
* William Russell Macdonald (1787–1854);
* Rev. Charles Henry Newmarch (1824–1903);
* l'escriptor esportiu William Ruff (1801–56);
* Robert Smith Surtees;
* l'escriptor sobre escacs George Walker (1803–79); i
* John Henry Walsh.

## Notes i referències

* ↑ Tony Mason, ‘Dowling, Vincent George (1785–1852)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004, accessed 29 Dec 2007
* ↑ Waterloo Directory of English Newspapers and Periodicals
* ↑ «Historical Rugby Milestones 1870s». [Consulta: 13 setembre 2015].
* ↑ «The first international rugby match». [Consulta: 13 setembre 2015].
* ↑ «On this day 1871: First ever rugby international». The Scotsman, 27-03-2015 [Consulta: 13 setembre 2015].
* ↑ ODNB
# Jàson d'Argos

* Per a altres significats, vegeu «Jàson (desambiguació)».
Jàson d'Argos (en llatí Jason, en grec antic Ἰάσων "Jáson") (segle ii) fou un historiador grec que segons diu l'enciclopèdia Suides era més jove que Plutarc, per tant va viure en temps de l'emperador Hadrià. Suides diu també que era gramàtic, i un gramàtic de nom Jàson es menciona a l'Etymologicum Magnum.
Va escriure una obra que incloïa la primera historia de Grècia (ἀρχαιολογία) en quatre llibres i la història entre les guerres mèdiques i la mort d'Alexandre el Gran i la conquista d'Atenes pel regent Antípater, el pare de Cassandre. El llibre conegut sota el nom de Περὶ Κνίδου sembla que era una part d'aquesta història, i l'obra s'hauria titulat Περὶ τῶν Ἀλεξάνδρου ἱερὼν. En fan referència Ateneu de Naucratis i Esteve de Bizanci, i Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ 3.Jason of Argos a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 556
# Nicolas Dupont-Aignan

Nicolas Dupont-Aignan (París, 7 de març de 1961) és un funcionari i polític francès.
Fill de Jean-Louis Dupont, un viticultor i veterà de la Segona Guerra Mundial que va escapar d'un camp de prisoners de guerra alemany. and Colette Aignan. Va ser successivament un membre de l'Agrupació per la República, la Reagrupament per França i la Unió per un Moviment Popular, abans de fundar (el 1999) i presidir Debout la France (França, en peus), partit gaullista i sobiranista.
Ha sigut alcalde de Yerres (Essonne) i membre del departament. Candidat presidencial en 2012 i 2017, va obtenir respectivament 1,79% i el 4,70% dels vots emesos. Va fer costat a Marine Le Pen per a la segona ronda de les eleccions de 2017 i de 2022.

## Referències

* ↑ «Nicolas Dupont-Aignan». assemblee-nationale.fr. [Consulta: 30 abril 2017].
* ↑ «Nicolas Dupont-Aignan» (en francès). Le Huffington Post. Arxivat de l'original el 21 d’abril 2018. [Consulta: 20 abril 2018].
* ↑ «Listing des articles : – Orange Actu» (en francès). Orange Actualités. [Consulta: 20 abril 2018].
* ↑ magazine, Le Point «Nicolas Dupont-Aignan en deuil» (en francès). Le Point, 29-04-2017.
* ↑ «Le CV de Nicolas Dupont-Aignan». . Arxivat 9 de març 2012 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-03-09. [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ «Defeated first-round candidate Dupont-Aignan endorses Le Pen for French president». Reuters, 28-04-2017.
# Biblioteca Beat Domènech Castellet

La Biblioteca Beat Domènec Castellet és un edifici del municipi d'Esparreguera inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa, pis i golfes. A la façana es veu la porta d'entrada flanquejada per dos pilastres que sustenten un entaulament; a la dreta hi ha una gran finestra rectangular. A l primer pis hi ha tres obertures quadrades formant una galeria i a les golfes, altres tres finestres però d'arc de mig punt. La teulada té un gran voladís.

## Història

La Biblioteca va ser construïda durant la Guerra Civil, gràcies a un conveni signat entre l'Ajuntament i la Generalitat de Catalunya. El nom li ve del fet que l'edifici ocupa el solar on hi hagué la casa del Beat Domènec. L'octubre de 1937 es va obrir al públic, encara que poc temps després es va tancar a causa de l'entrada de les tropes nacionals a la vila. Durant el mes de juliol de 1939, es va tornar a posar en marxa el servei de lectura de la Biblioteca seguint les normes fixades pel Comité Ejecutivo del Patronato Provincial de Archivos, Bibliotecas y Museos. El dia 26 de novembre de 1939 es va realitzar l'acte d'inauguració de la "Biblioteca Popular Beato Domingo Castellet, de la Excelentísima Diputación de Barcelona".
Aquesta biblioteca es va tancar el novembre del 2013 .

## Referències

* 1 2 «Biblioteca Beat Domènech Castellet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].
# Vigliano d'Asti

Vigliano d'Asti, (Vijan en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Asti, Isola d'Asti, Mongardino, Montegrosso d'Asti i Rocca d'Arazzo.
Pertanyen al municipi les frazioni de Boglietto, Camicia, Francia, Quassolo, Ramello, Sabbionera, San Carlo, Valgrande, Valmontasca, Valpozzo i Valtiglione.

## Galeria fotogràfica

* Vista del poble
# McArthur Peak

El McArthur Peak és una muntanya de 4.344 metres de les Muntanyes Saint Elias, que es troba al territori del Yukon (Canadà). La primera ascensió va tenir lloc el 1961 des de la Glacera Hubbard via l'aresta nord.

## Referències

* ↑ «McArthur Peak» (en anglès). Canadian Mountain Encyclopedia.

## Enllaços externs

* «McArthur Peak» (en anglès). SummitPost.org. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Boyette

Boyette és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 5.895 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Boyette tenia 5.895 habitants, 1.937 habitatges, i 1.638 famílies. La densitat de població era de 344,9 habitants per km².
Dels 1.937 habitatges en un 46,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,1% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 15,4% no eren unitats familiars. En l'11,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,7% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 32,9% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 6,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.133 $ i la renda mediana per família de 56.818 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.446 $ mentre que les dones 30.781 $. La renda per capita de la població era de 21.057 $. Entorn del 5,5% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Boyette». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Boyette». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kirs

Kirs (en rus: Кирс) és una ciutat de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 8.520 habitants. Es troba a la vora del riu Kirs, prop de la seva confluència amb el Viatka, a 170 km al nord-est de Kírov i a 959 km al nord-est de Moscou.

## Història

Kirs va ser fundada prop d'una forja construïda el 1729. El 1862 la fàbrica siderúrgica fou reequipada per produir acer, i rebé l'estatus d'assentament urbà el 1938 i el de ciutat el 1965.

## Referències

* ↑ «Recensements et estimations de la population depuis 1897». — «Office fédéral de statistiques, Recensement de la population russe de 2010». — «Population résidente par municipalité de la fédération de Russie au Plantilla:1er janvier 2012». — «Population résidente par municipalité de la fédération de Russie au Plantilla:1er janvier 2013».
# Neck City

Neck City és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 119 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Neck City tenia 119 habitants, 49 habitatges, i 34 famílies. La densitat de població era de 459,5 habitants per km².
Dels 49 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,9% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 27,7% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 128,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.375 $ i la renda mediana per família de 33.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 16.458 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 12.454 $. Cap de les famílies i el 3,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Neck City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Neck City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Barton (Vermont)

Barton és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 2.780 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Barton tenia 2.780 habitants, 1.153 habitatges, i 748 famílies. La densitat de població era de 24,6 habitants per km².
Dels 1.153 habitatges en un 32% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,6% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 35,1% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 18,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.797 $ i la renda mediana per família de 33.872 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.922 $ mentre que les dones 20.938 $. La renda per capita de la població era de 14.636 $. Entorn del 12,2% de les famílies i el 15,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Barton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Barton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# McCandless Township

McCandless és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 29.022 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, McCandless tenia 29.022 habitants, 11.159 habitatges, i 7.922 famílies. La densitat de població era de 677,5 habitants/km².
Dels 11.159 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,8% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 29% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.159 $ i la renda mediana per família de 73.482 $. Els homes tenien una renda mediana de 57.415 $ mentre que les dones 33.319 $. La renda per capita de la població era de 31.792 $. Entorn del 2,2% de les famílies i el 4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McCandless». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McCandless». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.