OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Empada

Empada és una vila i un sector de Guinea Bissau, situat a la regió de Quinara. Té una superfície 777 kilòmetres quadrats. En 2008 comptava amb una població de 17.086 habitants.

## Referències

* ↑ Repartition geographique des communautés
* ↑ «Dada de statoids.com».
* ↑ geohive
# Maxime Vantomme

Maxime Vantomme (Menen, 8 de març de 1986) és un ciclista belga, professional des del 2008. Actualment corre a l'equip WB Veranclassic-Aqua Protect.
En el seu palmarès destaca la victòria als Tres dies de Flandes Occidental i la Nokere Koerse, ambdues el 2010, i sobretot la victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 2016.

## Palmarès

* 2004
** 1r al Keizer der Juniores
* 2006
** 1r al Memorial Danny Jonckheere
* 2007
** 1r al Memorial Danny Jonckheere
** Vencedor d'una etapa al Tour del País de Savoia
* 2008
** Vencedor d'una etapa a la Tropicale Amissa Bongo
* 2012
** 1r a la Fletxa de Heist
* 2014
** 1r a Le Samyn
** 1r al París-Arràs Tour
* 2015
** 1r a la París-Chauny
* 2017
** Vencedor d'una etapa del Circuit de les Ardenes

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Meurival

Meurival és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 59 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Meurival era de 59 persones. Hi havia 21 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles) i 13 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 30 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 4 estaven desocupats. Tots els 30 habitatges eren cases. Dels 25 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Meurival el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 39 persones, 31 eren actives i 8 eren inactives. De les 31 persones actives 26 estaven ocupades (17 homes i 9 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 8 persones inactives 3 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Meurival a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Meurival a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Microtalis

Microtalis és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Microtalis epimetalla, que es troba a Austràlia, on ha estat registrada al Territori del Nord.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 8 febrer 2019].
# (1052) Belgica

1052 Belgica és un asteroide. Va ser descobert per Eugène Joseph Delporte el 15 de novembre de 1925. La seva designació provisional va ser 1925 VD. Deu el seu nom a Bèlgica.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1052.
* ↑ «IAU Minor Planet Center». [Consulta: 9 gener 2021].
Viccionari
# Erez

* Aquest article tracta sobre el kibbutz d'Israel. Si cerqueu la ciutat turca , vegeu «Erzincan».
Erez (hebreu: אֶרֶז‎, lit. Cedre), és un kibbutz al sud-oest d'Israel. Està situat al nord.oest del Nègueb a uns 18 kilòmetres al sud d'Ashkelon, forma part de la jurisdicció del Xaar del Nègueb. En 2015 tenia 487 habitants.
Erez és el nom del primer nucli en què es va assentar el kibutz. Eren membres del nucli Noar Oved de Petah Tikva. Originalment es van assentar a la terra a la zona d'Or HaNer en 1949. Tanmateix en 1950 van ser reubicats en la seva ubicació actual en terres pertanyents al despoblat àrab de Dimra.
El kibutz té tres indústries principals; l'agricultura (cultiu de fruites i cria d'animals), la indústria manufacturera (l'empresa "Erez Thermoplastics Products" que fabrica cobertures de plàstic) i investigació i desenvolupament.

## Referències

* ↑ Khalidi, Walid. All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948. Washington D.C.: Institute for Palestine Studies, 1992, p. 94. ISBN 0-88728-224-5.

## Enllaços externs

* Web oficial (hebreu)
# AKN

AKN té els següents significats:
* AKN Eisenbahn (de l'acrònim en alemany Altona-Kaltenkirchen-Neumünster), companyia de ferrocarril d'Alemanya
* Akoma Ntoso estàndard tècnic internacional per a la confecció de documents legislatius i judicials
* Akn també és el nom original històric armeni de Kemaliye, ciutat de Turquia
# AK Press

AK Press és una editorial independent i distribuïdora de llibres, autogestionada per les persones treballadores i especialitzada en literatura anarquista i d'extrema esquerra. Amb seu a Chico (Califòrnia), l'empresa està constituïda com una cooperativa.

## Història

AK Press va ser fundada a la ciutat escocesa de Stirling per Ramsey Kanaan el 1987 com a punt de venda per correu postal, i porta el nom de la seva mare Ann Kanaan. El projecte aviat va créixer aventurant-se en la publicació de llibres independents. Kanaan i diversos membres d'AK Press van marxar el 2007 per a formar una nova editorial política, PM Press. AK Press s'organitza com una cooperativa de producció i és propietat de totes les persones del col·lectiu, treballa sense caps i cada membre participa en cada decisió de l'organització. Opera en línia a través d'akpress.org als Estats Units i a través d'akuk.com a Europa. Les obres publicades per AK Press inclouen tant reedicions de clàssics polítics com obres originals sobre anarquisme, antiglobalització i drets dels animals, i sovint són difícils de trobar en els punts de venda convencionals.
AK Press també ha publicat àlbums de paraula parlada de figures com Noam Chomsky, Howard Zinn, Jello Biafra, Arundhati Roy i Mumia Abu-Jamal, i música d'artistes com David Rovics i Utah Phillips.
AK Press també ven roba, pedaços, adhesius i diversos «complements anarquistes», com un mapa del món cap per avall i la bandera roja i negra de l'anarcocomunisme. El març de 2015, un incendi mortal al magatzem d'AK Press al barri West Oakland va provocar que es traslladés a Chico.

## Referències

* ↑ Kanaan, Ramsey. «Part 1: What's Wrong With the American Anarchist Movement?». Melbourne Indymedia. Arxivat de l'original el 27 abril 2005. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ Carroll, Tobias. «I've Got a Name: Music, Radical Politics, and AK Press». yourbestguess.com, 26-08-2008. Arxivat de l'original el 18 juliol 2011. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «About – AK Press». akpress.org. [Consulta: 17 gener 2017].
* ↑ «Home page – AK Press». akpress.org. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Frequently Asked Questions – AK Press». akpress.org. [Consulta: 17 gener 2017].
* ↑ «Welcome to the AKUK Website – AKUK the European home of AK Press and Distribution». akuk.com. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Anarchsim – Published by AK Press – AK Press». akpress.org. [Consulta: 17 gener 2017].
* ↑ «Animal Rights – Published by AK Press – AK Press». akpress.org. [Consulta: 17 gener 2017].
* ↑ «Animal Rights – Published by AK Press – AK Press». akpress.org. [Consulta: 17 gener 2017].
* ↑ «Audio – AK Press». akpress.org. Arxivat de l'original el 29 de gener 2017. [Consulta: 17 gener 2017].
* ↑ «Oakland's AK Press sustains fire damage» (en anglès). Los Angeles Times, 24-03-2015. [Consulta: 7 setembre 2019].
* ↑ BondGraham, Darwin. «Former AK Press Warehouse Sold to 'Tech Co-Op' Developer Who Demolished 1919 Market» (en anglès). East Bay Express. [Consulta: 7 setembre 2019].
# (226) Weringia

(226) Weringia és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 19 de juliol de 1882 per Johann Palisa des de l'observatori de Viena, Àustria.
Està nomenat així pel districte vienès de Wäring.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (201) al (300)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 33. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
Dictionary of Minor Planet Names (en anglès), 5a edició.

## Enllaços externs

* «(226) Weringia» (en anglès). [Consulta: 4 juny 2015].
# (223) Rosa

(223) Rosa és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 9 de març de 1882 per Johann Palisa des de l'observatori de Viena, Àustria.
Es desconeix la raó del nom. Forma part de la família asteroidal de Temis.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (201) al (300)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 33. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ Hirayama, Kiyotsugu «Group of asteroids probably of common origin» (en anglès). The Astronomical Journal, 743, 1918 [Consulta: 29 juliol 2015].
* Dictionary of Minor Planet Names (en anglès), 5a edició. «Group of asteroids probably of common origin».

## Enllaços externs

* «(223) Rosa» (en anglès). [Consulta: 4 juny 2015].
Viccionari
# Mestolobes

Mestolobes és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Arthur Gardiner Butler el 1882. Totes les espècies són endèmiques de les illes hawaianes.

## Taxonomia

* Mestolobes abnormis (Butler, 1882)
* Mestolobes amethystias Meyrick, 1899
* Mestolobes antichora Meyrick, 1904
* Mestolobes aphrias Meyrick, 1899
* Mestolobes arctura Meyrick, 1899
* Mestolobes autodoxa Meyrick, 1899
* Mestolobes banausa Meyrick, 1899
* Mestolobes chimonias Meyrick, 1899
* Mestolobes chlorolychna Meyrick, 1899
* Mestolobes chrysomolybda Meyrick, 1899
* Mestolobes chrysomolybdoides Swezey, 1920
* Mestolobes droseropa Meyrick, 1899
* Mestolobes epidelta Meyrick, 1899
* Mestolobes erinnys Meyrick, 1899
* Mestolobes eurylyca Meyrick, 1899
* Mestolobes homalopa Meyrick, 1899
* Mestolobes iochrysa Meyrick, 1899
* Mestolobes mesacma Meyrick, 1899
* Mestolobes minuscula (Butler, 1881)
* Mestolobes ochrias Meyrick, 1899
* Mestolobes olali Meyrick, 1899
* Mestolobes ombrias Medeiros & Howarth, 2017
* Mestolobes orthrias Meyrick, 1899
* Mestolobes perixantha Meyrick, 1899
* Mestolobes pessias Meyrick, 1899
* Mestolobes pragmatica Meyrick, 1899
* Mestolobes pyropa (Meyrick, 1899)
* Mestolobes quadrifascia (Swezey, 1934)
* Mestolobes quadrifasciata Swezey, 1920
* Mestolobes scleropis Meyrick, 1899
* Mestolobes semiochrea Butler, 1882
* Mestolobes sicaria Meyrick, 1904
* Mestolobes sirina Meyrick, 1899
* Mestolobes xanthoscia Meyrick, 1899

## Referències

* ↑ Butler, A. G. «II. On a small collection of Lepidoptera from the Hawaiian Islands» (en anglès). Transactions of the Royal Entomological Society of London, 30, 1, 24-04-2009, pàg. 31–45. DOI: 10.1111/j.1365-2311.1882.tb01567.x.
* ↑ Medeiros, Matthew J; Howarth, Francis G «Two new endemic cave-living moths from Hawai‘i Island: a new species of Pseudoschrankia (Erebidae), and a new species of Mestolobes Crambidae)». Zootaxa, 4276, 3, 13-06-2017, pàg. 435. DOI: 10.11646/zootaxa.4276.3.8. ISSN: 1175-5334.

## Enllaços externs

* Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Butterflies and Moths of the World» (en anglès). Natural History Museum. [Consulta: 23 novembre 2022].
# Ermont

Ermont és un municipi francès, situat al departament de la Val-d'Oise i a la regió d'Illa de França. L'any 1999 tenia 27.474 habitants.
Forma part del cantó d'Ermont, del districte d'Argenteuil i de la Comunitat d'aglomeració Val Parisis.
# Pedreres de Can Baró

Les pedreres de Can Baró eren un grup d'explotacions mineres a cel obert, que a principis del segle XX s'estenien de forma extensiva i a vegades incontrolada per la zona de Can Baró de Barcelona, per produir calç i també pedres per a la construcció de murs, que han donat com a resultat uns importants esvorancs que trenquen el barri en diverses parts.

## Història

L'explotació de les pedreres al segle xix estava associat al negoci de la calç que es produïa als forns de Can Baró i la Casa Vélez. Amb l'aparició del ciment artificial, la producció de calç va anar minvant, i a mitjans de la dècada de 1910 les pedreres estaven pràcticament tancades.
Amb l'annexió d'Horta a Barcelona, el 1904, i l'aprovació del Pla d'urbanització general, el 1917, s'inicià un fort procés constructiu i especulatiu. Les terres de Can Baró eren aleshores propietat d'Anselm de Riu i Fontanilles, que a través de l'Empresa Nacional de Tierras, va urbanitzar la zona i va anar venent parcel·les. Els terrenys de les pedreres i els voltants els comprà el comerciant Enrique Vila Nogareda, que reactivà les pedreres. Si bé les primeres extraccions es feien dins de la legalitat, aviat el procés d'arrabassament territorial s'agreujà ràpidament. Durant anys hi hagué moltes queixes i denuncies dels veïns, especialment a través de l'Agrupación de propietarios del monte Carmelo, a la que se li afegiria l'Agrupación de Propietarios y Vecinos de casa Baró. A rel de les denúncies, el 1931 l'Ajuntament va emetre un informe on evidenciava la continuïtat d'explotació il·legal, l'ús de càrregues explosives excessives, i la variació de cotes altimètriques que feien inviable la urbanització que s'havia aprovat anteriorment. Tanmateix, les extraccions van continuar. Les pedreres de Casa Vélez, en l'extrem est del barri tocant al Guinardó, van durar fins a la guerra civil, i les de Can Baró, fins al 1967.
El 1969 la Cooperativa Gracienca d’Habitatges va comprar els terrenys de la pedrera de Can Baró i hi va construir 6 blocs amb 360 habitatges. El 1991 es va construir el pont de Mühlberg, per a recuperar la continuïtat del carrer homònim, que la pedrera havia fet desaparèixer.

## Referències

* ↑ Carbó, Amadeu «Salvem les pedreres, una activitat lligada al barri». El Pou, 01-12-2011, pàg. 48.
* 1 2 «Rutes Horta-Guinardó. Les pedreres». Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 Bou Roura, Lluís M.; Gimeno Cases, Eva. El Carmel ignorat. Història d'un barri impossible. Ajuntament de Barcelona, 2007. ISBN 978-84-611-7914-5.
* ↑ «La Cooperativa Gracienca d’Habitatges». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Carrer i pont de Mühlberg». Ajuntament de Barcelona.
# Paraplagusia longirostris

Paraplagusia longirostris és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes del sud de Papua Nova Guinea i el nord d'Austràlia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Illa Perdiguera

L'illa Perdiguera és una illa volcànica formada per tres cons volcànics erosionats situada al centre de la Mar Menor, en el municipi de San Javier de la Regió de Múrcia i propera a l'Illa Mayor. L'altitud màxima és de 24 metres. L'illa Perdiguera cap al sud-est s'escindeix en una península que forma una illeta unida per un tómbol. Si es considera que aquesta península forma una illa aquesta rep el nom d'illa Esparteña, per abundar-hi l'espart (Stipa tenacissima). L'illa Perdiguera és la segona més grossa de les illes que es troben en la Mar Menor (té una superfície de 25,8 hectàrees) i també molt visitada pl turisme. Hi ha serveis regulars d'embarcacions des del 5 de juny al 30 de desembre que salpen des de Santiago de la Ribera i Los Alcázares. És un paisatge protegit.
# Illa Pioner

Illa Pioner és una de les illes més grans de l'arxipèlag àrtic de la Terra del Nord a Rússia mesura 1.527 km².
A aquesta illa hi ha dues glaceres la més gran es diu Pioner i fa 15 km de diàmetre.
Hi ha la proposta de canviar el seu nom per Sviàtaia Tatiana (Santa Tatiana).
No s'ha de confondre amb l'illa Pioneer del Canadà (Latitud: 76° 57′ 0 N, Longitud: 96° 49′ 60 W).
L'illa té un relleu amb turons. Un 10% de l'illa té vegetació de tundra i desert polar composta principalment de molsa i liquen.

## Referències

* ↑ Russian Arctic - Severnaya Zemlya
* ↑ «Search - Krasnoyarsk Territory - Rosnedvizhimost». Arxivat de l'original el 2021-06-25. [Consulta: 19 octubre 2010].
# Paulkel·lerita

La paulkel·lerita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom pel doctor Paul Keller, de la Universitat de Stuttgart.

## Característiques

La paulkel·lerita és un fosfat de fórmula química (BiO)₂Fe$^{3+}$(PO₄)(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1987. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la paulkel·lerita pertany a «08.B - Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 4:1» juntament amb els següents minerals: retziana-(Ce), retziana-(La), retziana-(Nd), kolitschita i brendelita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la Institució Smithsonian, amb el número 163777. Part de l'holotipe es troba al Museu de Ciències Naturals d'Ottawa.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al filó Neuhilfe Flacher de la mina Junge Kalbe, a Neustädtel, dins el districte d'Erzgebirge (Saxònia, Alemanya). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Paulkellerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 desembre 2019].
# Isoperla sordida

Isoperla sordida és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Descripció

* La larva mascle fa entre 11 i 13 mm de llargària corporal.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: el Canadà (Alberta i la Colúmbia Britànica) i els Estats Units (Alaska, Califòrnia, Idaho, Montana, Oregon i Washington).

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la tala dels boscos i les obres hidràuliques.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Banks, 1906. Canad. Ent. 38:337. «Enllaç».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Sandberg, John B., 2011. The Isoperla of California (Plecoptera: Perlodidae); larval descriptions and a key to 17 western Nearctic species. Illiesia, 7(22):202-258. «PDF».
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Alaska Natural Heritage Program Arxivat 2012-01-24 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Jewett, S.G., Jr., 1960. The stoneflies (Plecoptera) of California. Bulletin of the California Insect Survey, 6(6): 125-177.
* ↑ Gaufin, A.R., E.R. Ricker, M. Miner, P. Milam i R.A. Hays, 1972. The stoneflies (Plecoptera) of Montana. Transactions of the American Entomological Society 98(1):1-161.
* ↑ Montana Field Guides (anglès)
* ↑ Stoneflies of Oregon (anglès)
* ↑ The Plecoptera community of a small stream in Oregon, U.S.A. (anglès)
* ↑ Stoneflies of Washington (anglès)
* ↑ Kondratieff, B.C. i R.A. Lechleitner, 2002. Stoneflies (Plecoptera) of Mount Rainier National Park, Washington. Western North American Naturalist, 62: 385-404. «Enllaç».
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Newell, R.L., R.W. Baumann i J.A. Stanford, 2006. Pàgs. 173-186 a F.R. Hauer, J.A. Stanford i R.L. Newell, 2006. International Advances in the Ecology, Zoogeography, and Systematics of Mayflies and Stoneflies. University of California Press, Ecology series, vol. 128. 311 pp.
* ↑ Stewart, K.W. i M.W. Oswood, 2006. The Stoneflies (Plecoptera) of Alaska and Western Canada. The Caddis Press: Columbus, Ohio. 325 pp.
* ↑ Szczytko, S.W. i K.W. Stewart, 1979. The genus Isoperla (Plecoptera) of western North America; holomorphology and systematics, and a new stonefly genus Cascadoperla. Memoirs of the American Entomological Society, 32: 1-120.
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)
* ↑ Marilyn J. Myers i Vincent H. Resh. Trichoptera and Other Macroinvertebrates in Springs of the Great Basin: Species Composition, Richness, and Distribution. Western North American Naturalist 62(1), 2002, pp. 1–13. «Enllaç».
* ↑ NatureServe (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:420.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:251.
* Szczytko & Stewart, 1979. Mem. Am. Entomol. Soc. 32:100.
* Sandberg, John B., 2011. Vibrational communication of Isoperla Banks from California and Oregon (Plecoptera: Perlodidae). Illiesia, 7(1):1-23. «PDF».
# Parc Nacional de les Emas

El Parc Nacional de les Emas (en portuguès Parque Nacional das Emas) es localitza al sud-oest de l'Estat de Goiás, al Brasil. Ema és el nom local amb què es coneix el petit estruç anomenat nyandú. El parc va ser creat pel llavors president de la República Juscelino Kubitschek mitjançant el Decret 49.874, d'11 de gener de 1961, posteriorment revisat pel Decret 70.375, del 6 d'abril de 1972. La seva superfície cobreix 132.000 hectàrees, distribuïts pels municipis de Mineiros, Chapadão do Céu, i part del de Costa Rica (Mato Grosso do Sul). El parc preserva els diversos naixements dels rius Jacuba i Formoso, afluents del riu Parnaíba, de la conca del Paranà. L'accés al parc pot fer-se per Serranópolis, per Chapadão do Céu, o per Mineiros. El parc disposa d'aeròdrom per a aeronaus petites. El temps de vol, des de Goiânia, és d'aproximadament dues hores. Forma part del la llista del Patrimoni de la Humanitat d'Amèrica al Brasil des del 2001.
# Pediocactus

Pediocactus és un gènere de cactus. El gènere comprèn entre 6 i 11 espècies, depenent de l'autoritat que els classifiqui. Són naturals d'Amèrica del Nord, Estats Units.

## Taxonomia

* Pediocactus bradyi
* Pediocactus despainii
* Pediocactus hermannii
* Pediocactus knowltonii
* Pediocactus nigrispinus
* Pediocactus paradinei
* Pediocactus peeblesianus
* Pediocactus sileri
* Pediocactus simpsonii
* Pediocactus winkleri
# Perevàlivka

Perevàlivka (en (ucraïnès): Перевалівка, en rus: Переваловка, Perevàlovka) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 776 habitants. Pertany al districte de Sudak. Fins al 1945 la vila es deia Elbuzlí.

## Referències

* ↑ «Крым, город Судак, Богатовка». КЛАДР РФ. [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ «Расписание маршрутки Судак — Солнечная Долина —Прибрежное». GoOnBus.ru. [Consulta: 27 març 2018].