OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Goshen (Utah)

Goshen és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 874 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Goshen tenia 874 habitants, 272 habitatges, i 214 famílies. La densitat de població era de 468,7 habitants per km².
Dels 272 habitatges en un 48,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,2% hi vivien parelles casades, en un 5,5% dones solteres, i en un 21% no eren unitats familiars. En el 19,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,7% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 7,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.458 $ i la renda mediana per família de 45.855 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.750 $ mentre que les dones 21.771 $. La renda per capita de la població era de 12.053 $. Entorn del 7,5% de les famílies i el 13,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Goshen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Goshen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Plantilla:Comtat de Utah
# Verdnou

Verdnou (inicialment anomenada Verdneda) és un grup de consum agroecològic que va començar a funcionar l'any 2003 per diverses famílies del districte de Sant Martí de Barcelona, i es va legalitzar com a entitat sense ànim de lucre un any després. Es va crear a partir de les trobades que se celebraven en un club gastronòmic, dins d'un espai ocupat al barri de la Verneda. El nombre de persones associades al llarg dels anys és oscil·lant però se situa entre les 20 i 30 unitats familiars. Aquestes famílies (auto-denominades Unitats Familiars o "UFs") consumeixen productes de temporada i conserves i altres béns de consum de productors amb certificació ecològica, de proximitat i d'iniciatives que respectin el comerç just.
Molts dels membres inicials estaven vinculats d'alguna manera a l'educació o a espais socials del barri de la Verneda i de Poblenou, i s'interessaven per aspectes socials i mediambientals. Per aquest motiu, als llarg dels anys les causes reivindicatives relacionades amb l'educació també han sigut d'interès del grup.

## Referències

* ↑ «Mapping agro-food consumption groups in the city of Barcelona». Proceedings of the XXVI ESRS Congress. Aberdeen: The James Hutton Institute., 2015.
* ↑ Cooperativisme i agroecologia a Barcelona : 25 anys, 1993-2018. 1. ed. Barcelona: Comanegra, 2018. ISBN 9788417188733.
# Manuel Outumuro

Manuel Outumuro (A Merca, 9 de setembre de 1949) és un fotògraf de moda espanyol.

## Biografia

De ben petit es va traslladar a Barcelona, on es va formar com a dissenyador gràfic a l'Escola Massana i on sempre ha residit, exceptuant un parèntesi de quatre anys a Nova York.
Va ser col·laborador de la revista Por Favor i director d'art del suplement La Vanguardia-Mujer. Va impartir classes a l'Escola Eina durant cinc anys en la modalitat de Direcció d'Art. Va ser membre de la junta directiva del ADG-FAD (Associació de Dissenyadors Gràfics del Foment dels Arts i el Disseny). Durant els anys que va residir a Nova York, va col·laborar com a dissenyador gràfic i il·lustrador en diferents publicacions.
El 1990 inicià la seva activitat com a fotògraf i ha publicat en diferents revistes internacionals (Vogue, Elle, Zest) i espanyoles (Telva, Fotogramas, Woman, La Vanguardia, El Mundo, Elle, El País i especialment i d'una forma continuada a Marie Claire). La càmera d'Outumuro és un testimoni excepcional documentant la història de la indumentària en aquest últim canvi de segle. Les seves fotografies de moda, organitzades en un ampli arxiu amb més de 10.000 negatius i una gran quantitat de material digital, constitueixen un document únic que reflecteix una part de la història de la moda en aquests últims vint anys. Aquest material segueix ampliant-se amb les seves contínues col·laboracions en diverses publicacions.
En un altre vessant, el seu arxiu constitueix també una memòria visual única on es troba gran part de la història del cinema espanyol dels últims 20 anys. Entre els seus últims projectes, cal destacar el ser comissionat pel Ministeri de Cultura i la Fundació Balenciaga per fotografiar els vestits històrics del nou Museu Cristóbal Balenciaga.
Ha estat guardonat en diverses edicions amb els premis Lux de Oro de l'Associació de Fotògrafs Professionals i ha rebut diversos Laus d'Or. Ha estat distingit amb el premi ARI com a millor fotògraf de l'any 2002 atorgat per l'Associació d'Editors de Revistes d'Informació. El seu estudi de Barcelona, establert en el Palau Palmerola (segle xviii), ha rebut el Premi ACCA 2002 (Associació Catalana de Crítics d'Art) a la iniciativa privada de la recuperació del patrimoni.
El novembre de 2022 és galordanat amb el Lucie Award, considerat -per la seva rellevància- com l'Oscar de la fotografia, per la seva trajectòria en moda.

## Referències

* ↑ «Outumuro, el genio español que ha ganado el 'Oscar' de la fotografía» (en castellà), 13-11-2022. [Consulta: 16 novembre 2022].
# Hèbrides Interiors

Les Hèbrides interiors (Na h-Eileanan a-staigh en gaèlic, Inner Hebrides en anglès) són un grup d'illes situades al nord-oest d'Escòcia pertanyents a l'arxipèlag de les Hèbrides.
Normalment són dividides en dos grups:

## Les illes del Nord

Les Hèbrides interiors del Nord comprenen l'illa de Skye, les Small Isles i d'altres illes encara més petites que envolten Skye:
* Eigg
* les Illes Ascrib
* les Illes Crowlin
* Isay
* Longay
* Muck
* Ornsay
* Raasay
* Pabay
* Rùm
* Scalpay, Soay, South Rona
* Wiay

## Les illes del Sud

Les Hèbrides Interiors del sud comprenen Mull, Islay, Jura, les Illes Slate, les Illes Treshnish i d'altres illes més petites que envolten Mull:
* Calve, Cara, Carna, Coll, Colonsay, Oronsay
* Eileach an Naoimh, Eilean Dubh Mòr, Eilean Macaskin, Eilean Rìgh, Eorsa, Erraid
* Garbh Eileach, Gigha, Gometra, Gunna, Shuna
* Iona, Inch Kenneth
* Kerrera
* Lismore, Little Colonsay, Luing, Lunga
* Scarba, Seil, Shuna, Staffa
* Texa, Tiree
* Ulva
# Parc Nacional de les Muntanyes de Guadalupe

El Parc Nacional de les Muntanyes de Guadalupe (Guadalupe Mountains National Park) està situat a les Muntanyes de Guadalupe (Guadalupe Mountains en anglès; Sierra de Guadalupe en castellà) de l'oest de Texas als Estats Units. El parc conté Guadalupe Peak (2.655 metres d'altitud), el punt més alt de Texas. Cobreix 349,51 quilòmetres quadrats i es troba dins de la mateixa serralada com el Parc Nacional de les Cavernes de Carlsbad que es localitza uns 57 quilòmetres al nord a l'estat de Nou Mèxic.
El parc també conté El Capitan, utilitzat durant molt de temps com un punt de referència i més tard al segle xix per la línia de diligències postals Butterfield Overland Mail. Els visitants poden veure les ruïnes d'una antiga estació de diligències prop del centre de visitants de Pine Springs. El Frijole Ranch, ara restaurat, serveix ara com un petit museu de la història de la ramaderia de la zona.
Molts senders ben establerts existeixen al parc per fer senderisme i muntar a cavall. Guadalupe Peak ofereix potser les vistes més destacades al parc. El sender al cim travessa boscos de pins pinyoners de Colorado (Pinus edulius) i avets de Douglas (Pseudotsuga menziesii).
McKittrick Canyon també es troba al parc. Durant la tardor, el canyó s'omple de vida amb una resplendor de color dels Acer grandidentatum, en marcat contrast amb el Desert de Chihuahua que l'envolta. Un camí en el canyó condueix a una cabana de pedra construïda als anys 1930 que va ser posteriorment la residència de Wallace Pratt, un geòleg del petroli que va donar les terres per a establir el parc.

## Enllaços externs

* Guadalupe Mountains National Park (anglès) (castellà)

## Referències

* ↑ Geological Survey (U.S.), United States Geological Survey Water-supply Paper, Washington: U.S. Government Printing Office, 1945, pp. 11-26
* ↑ United States Geological Survey, Geographic Names Information System: GNIS Detail - Guadalupe Mountains
* ↑ National Park Service Office of Public Affairs and Harpers Ferry Center. «The National Parks: Index 2009–2011», 01-07-2009. [Consulta: 29 gener 2013].
* ↑ National Park Service: Area Map
* ↑ National Park Service: The Pinery - Guadalupe Mountains National Park
* ↑ National Park Service: Frijole Ranch - Desert Paradise
* ↑ National Park Service: Outdoor Activities
* ↑ National Park Service: McKittrick Canyon - Guadalupe Mountains National Park
# Star Spangled Rhythm

Star spangled rythm és una pel·lícula estatunidenca de George Marshall estrenada el 1942.

## Argument

Pop, un guàrdia de seguretat a la Paramount, ha dit al seu fill que és el cap de l'estudi. Quan el seu fill arriba a Hollywood amb els seus amics, Pop aconsegueix l'ajut de l'operador de la centraleta de l'estudi. Les coses es compliquen quan Pop acorda un espectacle per l'Armada.

## Repartiment

* Betty Hutton: Polly Judson
* Victor Moore: William "Bronco Willy" Webster
* Eddie Bracken: Johnny Webster
* Walter Abel: B.G. DeSoto
* En els seus propis papers :
* Bing Crosby
* Bob Hope
* Paulette Goddard
* Veronica Lake
* Dorothy Lamour
* Susan Hayward
* Alan Ladd

## Nominacions

* Oscar a la millor cançó original per Harold Arlen i Johnny Mercer, per la cançó That Old Black Magis.
* Oscar a la millor banda sonora per Robert Emmett Dolan
# Son Mendívil de Dalt

Son Mendívil de Dalt és una possessió a la zona de ponent del terme de Llucmajor (Mallorca).
Forma part de la possessió de Son Mendívil, que deriva de l'alqueria de Galdent. Pren nom del primer propietari, Antoni de Mendívil i Borreguero. Està situada entre les possessions de Son Mendívil de Baix, Son Garcies i sa Cabana. Té cases i a finals del segle xix s'hi construí una colònia agrícola, que fou habitada durant unes dècades, però finalment no prosperà.

## Jaciments arqueològics

A l'anomenat sementer dels Clapers hi ha una cova prehistòrica del bronze antic.

## Referències

* ↑ «Antonio de Mendivil Borreguero». geneanet. Pedro Botella Torres.
* 1 2 Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 10. Palma: Promomallorca, p. 382. ISBN 84-8661702-2.
# Trochanteria

Trochanteria és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels trocantèrids (Trochanteriidae). Fou descrit per primera vegada per F. Karsch l'any 1878.
Les espècies d'aquest gènere es troben a l'Argentina, a Brasil i al Paraguai.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog amb data de 20 de gener de 2019 hi ha les següents espècies reconegudes:
* Trochanteria gomezi Canals, 1933
* Trochanteria ranuncula Karsch, 1878
* Trochanteria rugosa Mello-Leitão, 1938

## Referències

* 1 2 Karsch, F. (1878c). Exotisch-araneologisches. Zeitschrift für die Gesammten Naturwissenschaften 51: 322-333, 771-826.
* 1 2 3 (anglès) World Spider Catalog: Trochanteria Karsch, 1878 en la família Trochanteriidae +base de dades. Accés el 19 de gener de 2019.
# Iseu

Iseu és el nom dels següents personatges:
* Iseu de Calcis, un dels deu oradors àtics del cànon alexandrí.
* Iseu d'Assíria, sofista i retòric nadiu d'Assíria
# Manuel Padilla García

Manuel Padilla García (Marmolejo, 14 de juny de 1953) és un exfutbolista espanyol de les dècades de 1970 i 1980.

## Trajectòria

Després de jugar al CD Iliturgi fou fitxat per l'equip juvenil del Córdoba CF. No arribà a debutar amb el primer equip, i va estar a punt d'abandonar el futbol, fins que fou fitxat pel Linares CF. El seu bon rendiment el porta a fitxar pel RCD Espanyol, on jugà durant sis temporades, entre 1977 i 1983. Aquest any deixà el club i fitxà pel Cadis CF, on jugà tres temporades, abans d'abandonar el futbol per problemes de genoll.

## Referències

* 1 2 «Fichó el Español a Padilla del Linares». Mundo Deportivo, 12-05-1977. [Consulta: 9 gener 2017].
* 1 2 3 4 «Fitxa a cadistas1910». cadistas1910. Arxivat de l'original el 2017-03-28. [Consulta: 9 gener 2017].

## Enllaços externs

* Manuel Padilla García a BDFutbol
# Håvard Nybø

Håvard Nybø (11 d'abril de 1983) va ser un ciclista noruec, professional des del 2005 al 2009.

## Palmarès

* 2004
** Campió de Noruega en ruta sub-23
* 2006
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Ringerike
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la província de Lieja
* 2009
** 1r al Rogaland Grand Prix

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Pedió (cristal·lografia)

Un pedió (mineralogia, cristal·lografia, ciències de la Terra), també anomenat monoèdre, és una forma cristal·lina de la classe pedial (o triclinic hemihedral) que pertany al sistema triclínic (de baixa simetria) i no té cap centre de simetria; per això no hi ha cap cara que en tingui d’equivalents. Aquests cristalls són limitats per cares singulars i sovint sense que n'hi hagi cap de paral·lela. També és una forma de cristall oberta que només té una cara i constituïda per una cara aïllada sense cap altra d'equivalent (es pedión; fr base, plan; en pedion). (sin. comp.: monòedre). Els pedions són formes cristal·lines d''una sola cara i no poden tancar completament l'espai. Així, un cristall que només té pedions, n'ha de tenir com a mínim 3 per tancar completament l'espai. Els pedions són les úniques formes de la classe pedial. Els pedions també poden aparèixer en altres classes de cristalls. La forma cristal·lina monoèdrica també s'anomena pedió, consisteix en una sola cara geomètricament única per al cristall i no es repeteix simètricament.

## Referències

* ↑ David Barthelmy. «Triclinic Pedial Class» (en anglès). webmineral.com, 2014. [Consulta: 8 febrer 2022].
* ↑ «pedió». enciclopèdia.cat, GEC, 1900. [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ «pedió». termcat.cat, Neoloteca, 2022. [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ «pedió». Diccionari multilingüe de la ciència del sòl, IEC, 2022. [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ Stephen A. Nelson. «Crystal Form, Zones, Crystal Habit» (en anglès). Tulane University, EENS 2110, Mineralogy, 2011. [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ «Introduction to Crystallography and Mineral Crystal Systems» (en anglès), 2019. [Consulta: 8 febrer 2022].
# Etheostoma bison

Etheostoma bison és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tennessee (Estats Units).

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Ceas, P.A. i L.M. Page, 1997. Systematic studies of the Etheostoma spectabile complex (Percidae; Subgenus Oligocephalus), with descriptions of four new species. Copeia (3):496-522.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Son Marrano

Son Marrano és una possessió del terme de Llucmajor, Mallorca, situada a la zona del llevant del municipi.
Son Marrano està situada entre les possessions de Son Marranet, Son Ballester, Son Pons Cardaix i el Camp d'en Canals. Es troba documentada des del 1521 i era coneguda com a Son Pardo. El 1578, una part era propietat de Perot Mut i l'altra part era de Jaume Sala. El 1891 tenia 2 963 ametlers. Té un oratori públic dedicat a Sant Gaietà.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 10. Palma: Promomallorca, p. 259. ISBN 84-8661702-2.
# Trochalopteron

Trochalopteron és un gènere d'aus paseriformes de la família dels leiotríquids.

## Taxonomia

Segons el Congrés Ornitològic Internacional, versió 11.1, 2021 aquest gènere està format per 19 espècies:
* Trochalopteron subunicolor - xerraire modest.
* Trochalopteron austeni - xerraire d'Austen.
* Trochalopteron squamatum - xerraire alablau.
* Trochalopteron lineatum - xerraire barrat.
* Trochalopteron imbricatum - xerraire de Bhutan.
* Trochalopteron virgatum - xerraire ratllat.
* Trochalopteron variegatum - xerraire variegat.
* Trochalopteron affine - xerraire caranegre.
* Trochalopteron morrisonianum - xerraire del Morrison.
* Trochalopteron henrici - xerraire d'Enric.
* Trochalopteron elliotii - xerraire d'Elliot.
* Trochalopteron milnei - xerraire cua-roig.
* Trochalopteron yersini - xerraire de Yersin.
* Trochalopteron erythrocephalum - xerraire de clatell castany.
* Trochalopteron chrysopterum - xerraire d'Assam.
* Trochalopteron formosum - xerraire ala-roig.
* Trochalopteron melanostigma - xerraire d'orelles argentades.
* Trochalopteron ngoclinhense - xerraire aladaurat.
* Trochalopteron peninsulae - xerraire de Malàisia.
# I Blame the World

I Blame the World (lit. ‘Culpo el món’) és el segon àlbum d'estudi de la cantautora estatunidenca Sasha Alex Sloan. Va ser publicat el 13 de maig de 2022 per RCA Records i el precedeix Only Child (2020). L'àlbum conté onze cançons, tres de les quals són senzills. Ha estat produït principalment per King Henry, actual parella de la cantant, que també l'ha coescrit. Els temes de les cançons es basen notòriament en qüestions existencialistes.
A tall de promoció de l'àlbum, Sloan va cantar el senzill homònim al Jimmy Kimmel Live! el 26 d'abril de 2022. El maig de 2022, va fer de telonera del grup estatunidenc LANY en un tour per Austràlia i Nova Zelanda. L'estiu del mateix any, es va embarcar en una gira en solitari pels Estats Units, que va començar el 21 de juliol de 2022 al club First Avenue de Minneapolis i va finalitzar el 10 de setembre de 2022 a la ciutat de Nashville.

## Referències

* ↑ Redmond, Jessica. «Sasha Alex Sloan Releases New Album ‘I Blame The World’» (en anglès). Fusion of Sound, 13-05-2022. Arxivat de l'original el 13 de maig 2022. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ Potter, Logan. «Sasha Sloan Breaks Down Each Story Behind 'Only Child'» (en anglès). Paper Magazine, 16-10-2020. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ Tomeo, Marissa. «King Henry Releases Sentimental New Single 'June'» (en anglès). Broadway World, 10-04-2022. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ Bleach, Thomas. «SINGLE REVIEW: Sasha Alex Sloan – I Blame The World» (en anglès), 09-04-2022. [Consulta: 15 maig 2022].
* 1 2 Lipshutz, Jason. «20 Questions With Sasha Alex Sloan: ‘I Blame The World,’ Navigating the Pandemic & Her Disney Karaoke Jam» (en anglès). Billboard, 10-05-2022. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ O'Neill, Bianca. «Lany Is Headed to Melbourne» (en anglès). Time Out, 05-05-2022. Arxivat de l'original el 13 de maig 2022. [Consulta: 13 maig 2022].
# Parc Nacional de Breheimen

El Parc Nacional de Breheimen (en noruec: Breheimen nasjonalpark) és un parc nacional de Noruega, que es va establir el 2009. Està situat als municipis de Skjåk i Lom al comtat d'Oppland i al municipi de Luster al comtat de Sogn og Fjordane. El parc cobreix 1.671 quilòmetres quadrats de la serralada de Breheimen.
El parc està envoltat per uns altres tres parcs nacionals: el Parc Nacional de Jostedalsbreen, el Parc Nacional de Jotunheimen, i el Parc Nacional de Reinheimen. El parc inclou les muntanyes de Hestbreapiggan, Tverrådalskyrkja, i Holåtinden, així com les glaceres de Harbardsbreen, Spørteggbreen, i Holåbreen.
A l'estiu del 2011, es va trobar un abric d'home ben conservat que data del 300 dC, l'abric més antic descobert del país. L'abric va ser trobat durant el desglaç estival de la part més externa d'una glacera.

## Referències

* ↑ «Breheimen» (en noruec). Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 21 gener 2017].
* ↑ «Archeology Daily News». Archeology Daily News. Arxivat de l'original el 2012-04-02. [Consulta: 21 gener 2017].

## Enllaços externs

* Breheimen nasjonalpark Arxivat 2016-08-18 a Wayback Machine.
# Pedisec

Pedisec, del llatí pedisequus o pedisecus (en plural pedisequi), va ser una classe d'esclaus de l'antiga Roma que tenien com a ocupació seguir al seu amo quan sortia de casa seva, mentre que l'anteambuló era el que anava al davant de tot.
Eren considerats com la classe més baixa dintre dels diversos tipus d'esclaus. Trobem moltes tombes de pedisequi amb inscriptions epigràfiques al Cementiri dels officiales de Cartago.
Les esclaves encarregades de seguir a les seves mestresses s'anomenaven pedisequae.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Pedisequi». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 9 maig 2022].
* ↑ Abid, Mohammed. Esclaves et affranchis impériaux en Afrique proconsulaire sous le Haut-Empire romain (en francès), 2017, p. 66-70, 429-431. ISBN 978-9938-924-92-3.
# Etheostoma barbouri

Etheostoma barbouri és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als Estats Units: Tennessee i Kentucky.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mas d'en Fidel Dasca

El Mas d'en Fidel Dasca, o Bosc d'en Fidel Dasca, és una masia del municipi de Valls (Alt Camp) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Forma part del conjunt de les Masies dels Boscos. Antigament era coneguda com a Can Cendròs.

## Descripció

Es tracta d'un edifici molt harmònic amb una composició de la façana principal totalment simètrica. Consta d'una zona porxada ben resolta, amb sis pilars metàl·lics que suporten una àmplia terrassa en el primer pis. La construcció consta d'una planta baixa, un primer pis i una golfa. En planta determina un rectangle, del qual sobresurt un altre adossat, que correspon al pòrtic existent a la fatxada principal. Aquesta té cinc obertures en cadascuna de les dues plantes, ja que en la segona es pot afirmar que en té una obertura, encara que n'existeixin set, però són molt estretes i totes disposen de finestres de tipus llebret, de color verd.
Als baixos hi ha quatre finestres i la porta d'accés, totes emmarcades d'una manera senzilla. Cal destacar els revoltons corresponents al porxo i el paviment que ens donen un ambient força agradable.
Gran terrassa a la primera planta que està envoltada per una barana de ferro forjat, que està suportada per sis columnes metàl·liques, amb una sèrie de dibuixos d'elements vegetals. Aquesta façana està rematada per una cornisa suportada per 29 biguetes de fusta i, a la vegada, sustenta la coberta a dos vessants que està construïda per teula ceràmica vidrada de color verd. La fatxada posterior disposa de diverses obertures. Als baixos hi ha una porta enreixada d'entrada i tres finestres grans i una molt petita; a la segona planta, coincidint els seus eixos amb els de la planta baixa, també hi ha quatre obertures, de dimensions més reduïdes, i a la segona, tan sols hi ha tres petites finestres.
Tot el conjunt arquitectònic està envoltat per un bosc frondós. En el seu dia, era coneguda com a Can Cendròs.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas d'en Fidel Dasca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2013].