OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sumbat de Klarjètia

Sumbat de Klarjéthie (mort l'any 1011) fou un pretenent al tron de Geòrgia i un rei autoproclamat de Taoklardjètia.
Sumbat Bagration era el fill gran de Bagrat Bagration, el qual al seu torn era germà de David II d'Artanudji. Fou associat al tron pel seu germà Gurguèn quan ambdós van heretar el país a la mort de l'oncle el 993.
El 1008, el seu cosí llunyà Bagrat d'Ibérie va unificar totes les províncies de Geòrgia i va crear així el regne unificat de Geòrgia. Tanmateix, Gurguèn i Sumbat, que eren els hereus legítims del tron d'Ibèria pel seu ancestre Adarnases II de Tao, fill gran d'Aixot I d'Ibèria el Gran i el Sant, no desitjaven pas veure un usurpador sobre el tron hereditari de Geòrgia i van decidir replicar prenent el títol de « rei de Taoklardjètia i dels klarjets ». Però no van poder resistir molt de temps perquè el nou rei Bagrat III de Geòrgia els va vèncer i empresonar el 1011. Els seus fills es van refugiar a Constantinoble i Sumbat fou mort per ordre de Bagrat III de Geòrgia el 1011.
Deixa dos fils :
* Bagrat de Klarjètia, pretenent al tron de Geòrgia ;
* i potser Gurguèn.

## Bibliografia

* Cyrille Toumanoff, Els dynasties de la Caucasie cristiana de l'Antiguitat fins al XIXe segle : Taules généalogiques i chronologiques, Roma, 1990, pàg. 132-133.
# Sumba

Sumba és una de les illes Petites de la Sonda, a Indonèsia. Amb una superfície d'11.153 km², el 2005 tenia 611.422 habitants. Té una estació seca de maig a novembre, i una de plujosa de desembre a abril. Històricament, l'illa exportava sàndal. Era entre les illes de Sumbawa al nord-oest, Flores al nord-est (a l'altra banda de l'estret de Sumba) i Timor a l'est, a l'altra banda de la mar de Savu. És part de la província de les illes Petites de la Sonda Orientals. La ciutat principal és Waingapu, amb uns 10.700 habitants.

## Història

Malgrat la influència de les religions occidentals, Sumba és un dels pocs llocs del món en què els sepulcres megalítics encara són una tradició usada avui dia per enterrar els individus més destacats. Aquesta pràctica, que fou molt habitual arreu durant el neolític i l'edat del bronze, ha sobreviscut en aquesta illa indonèsia.
Abans de la colonització, Sumba era habitada per uns quants petits grups etnolingüístics, alguns dels quals segurament eren tributaris de l'Imperi Majapahit.
El 1522 hi van arribar els primers vaixells procedents d'Europa, i el 1866 Sumba ja pertanyia a la Companyia Holandesa de les Índies Orientals, si bé no va ser estar sota l'administració real dels Països Baixos fins al segle xx.

## Lingüística

Els sumbanesos parlen diverses llengües austronèsies estretament emparentades i provenen d'una barreja de malais i melanesis. El 25% de la població practica la religió animista marapu; la resta són cristians (majoritàriament calvinistes, però amb una minoria substancial de catòlics), i a les àrees costaneres es pot trobar un petit nombre de musulmans sunnites.

## Enllaços externs

* Sumba Foundation Arxivat 2021-02-10 a Wayback Machine.
* Stichting Ontluikend Sumba
* Mapa detallat Arxivat 2008-10-04 a Wayback Machine.
# T-714

La T-714 és una carretera local de les comarques de la Ribera d'Ebre i del Priorat. Duu la T perquè és de les carreteres que pertanyen a la demarcació de Tarragona. Discorre pels termes municipals de Cabacés, al Priorat, la Torre de l'Espanyol i Vinebre, a la Ribera d'Ebre.
La carretera arrenca de la T-702 en terme de Cabacés, just a l'extrem de migdia del pont sobre el riu de Montsant, al sud-oest del Mas del Cuero. Des d'aquell lloc la T-714 s'adreça, fent nombroses giragonses, cap al sud-oest, i en quasi 4 quilòmetres arriba al Coll de la Torre, on canvia de terme municipal i de comarca: entra en el terme de la Torre de l'Espanyol, i a la Ribera d'Ebre.
Segueix per la dreta el barranc de la Torre, i en 11 quilòmetres i mig arriba a prop de l'extrem occidental de la Torre de l'Espanyol. Des d'aquest lloc continua cap a ponent, però decantant-se cap al sud,

## Referències

* ↑ Xarxa de Carreteres de la Diputació de Tarragona
* ↑ La Generalitat licita el reforç del ferm de la carretera T-714, entre la Torre de l'Espanyol i Vinebre, ccma.cat, 27 de juliol de 2006
* ↑ Barranc de Vinebre o de la Torre al web de la Diputació de Tarragona

## Enllaços externs

* La T-714 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Fatma el Mehdi

Fatma el Mehdi, també coneguda com a Fatma Mehdi Hassam (Smara, 1969), és una activista per la pau sahrauí, presidenta del Comitè de Dones i del Consell d'Igualtat econòmica, social i cultural africà i secretària general de la Unió Nacional de Dones Sahrauís.

## Biografia

Nascuda a la ciutat de Smara, al Sàhara occidental, quan era colònia espanyola, davant els bombardejos marroquins a la ciutat d'Al-Aaiun, va fugir amb tota la seva família quan tenia set anys per instal·lar-se en un campament de refugiats al desert d'Algèria. Va iniciar estudis a Algèria i Líbia fins a la mort del seu pare, quan va haver de tornar al campament per fer-se'n càrrec dels seus germans. A l'indret va començar estudis com a mestra per tal de dedicar-se a formar els nens del campament, alhora que començà a implicar-se en afers pels drets de les dones i la seva situació als campaments de refugiats.
Arran de la necessitat d'atenció sanitària per a una filla seva, va iniciar contactes i treballar amb la Unió Nacional de Dones Sahrauís fins a esdevenir-ne secretària general el 2002. El Mehdi també ha estat elegida presidenta del Comitè de Dones i del Consell d'Igualtat econòmica, social i cultural africà, i ha estat la primera dona sahrauí a assistir a una conferència de les Nacions Unides sobre els drets de les dones.

## Referències

* ↑ Rowe, Peter «USD's 'Women PeaceMakers' offer messages that hit home». The San Diego Union-Tribune, 01-10-2016 [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ «Meet the 2016 Women PeaceMakers Cohort». Peace Studies in the News. University of San Diego. [Consulta: 16 abril 2017].
* 1 2 3 «La líder de les dones sahrauís exposa al Parlament el paper de la dona en els camps de refugiats». esquerra.cat. Arxivat de l'original el 16 d’abril 2017. [Consulta: 16 abril 2017].
* 1 2 «Entrevista realizada a la Sra. Fatma El Mehdi 1 Secretaria General de la Unión Nacional de Mujeres Saharauis». senado.gob.mx. [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ «La Alianza Internacional de Mujeres se solidariza con las mujeres saharauis». Sahara Press Service. Arxivat de l'original el 17 de maig 2017. [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ «Western Sahara: National Union of Saharawi Women Elected Head of Ecosocc Women and Equality Committee». Sahara Press Service (El Aaiun). AllAfrica. [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ «Fighting For Women's Rights in the Western Sahara». New York Public Radio’s (NYPR’s). [Consulta: 16 abril 2017].
# Fatma Memik

Fatma Memik, nascuda com a Fatma Şakir (Şakir és el nom del pare, Safranbolu, 1903 - 9 de febrer de 1991) en temps otomans, és una de les primeres 18 diputadas turques elegides el 1935.
Fatma Şakir va fer la seva educació bàsica a Safranbolu i la seva educació secundària a Istanbul, al Bezmialem Kız Sultanisi, un dels primers liceus per a noies de Turquia. Va graduar-se com a metgessa a la Facultat de Medicina de la Universitat d'Istanbul el 1929 i va fer la seva especialització en medicina interna a l'Hospital Vakıf Gureba d'Istanbul entre 1929-1931. Memik va prestar servei a la Gran Assemblea Nacional de Turquia (el parlament turc) durant períodes consecutius des de 1935 com a diputada d'Edirne. Ha donat nom a un centre de dones que es va establir a l'antiga Casona del Governador (Vali Konağı) d'Edirne el 2017.

## Referències

* ↑ http://www.edebiyatdergisi.hacettepe.edu.tr/index.php/EFD/article/view/963 Arxivat 2016-01-24 a Wayback Machine.
* ↑ Nuran Yıldırım. Sağlık alanında Türk kadını: Cumhuriyet'in ve Tıp Fakültesi'ne kız öğrenci kabulünün 75. yılı. Novartis, 2000. ISBN 978-975-94439-0-0.
* ↑ Tarih ve toplum: aylık ansiklopedik dergi. İletişim Yayınları/Perka A. Ş., 1998.
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/gurkan-ahenkli-bir-calisma-icindeyiz-40387148
# Streptococcus thermophilus

Streptococcus thermophilus (antigament Streptococcus salivarius subsp. thermophilus)· és una espècie de bacteri Gram-positiva anaeròbia facultativa. És un organisme citocrom, oxidasa i catalasanegatiu, immòbil, no formador d'espores i homofermentatiu. Streptococcus thermophilus és una espècie alfa-hemolítica del grup viridans.
També es classifica com un bacteri d'àcid làctic (acrònim en anglès: LAB) i es troba en productes fermentats làctics. És un probiòtic (sobreviu a l'estómac) i generalment s'usa en la producció de iogurt.

## Referències

* ↑ Probiotics And Prebiotics
* ↑ «Survival of Lactobacillus delbrueckii subsp. bulgaricus and Streptococcus thermophilus in the Terminal Ileum of Fistulated Göttingen Minipigs». Applied and environmental microbiology, 01-09-2001, pàg. 4137-4143.
# Heiwiller

Heiwiller (en alsacià Haiwíller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 181 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 104 | 105 | 107 | 133 | 178 | 181 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Clément Schnebelen | |
# Puck van Heel

Gerardus Henricus Puck van Heel (Rotterdam, 21 de gener de 1904 - Rotterdam, 19 de desembre de 1984) fou un futbolista neerlandès de la dècada de 1930.
Fou internacional per la selecció dels Països Baixos, amb la qual participà en els Jocs Olímpics de 1928, a la Copa del Món de futbol de 1934 i a la Copa del Món de futbol de 1938. Pel que fa a clubs, va jugar al Feyenoord.
Va ser el jugador amb més partits internacionals amb Holanda, des del 4 d'abril de 1937, quan igualà a Harry Dénis, fins 1979, quan fou superat per Ruud Krol.

## Palmarès

Feyenoord
* Eredivisie
** 1923-24, 1927-28, 1935-36, 1937-38, 1939-40
* Copa neerlandesa de futbol
** 1930, 1935

## Referències

* ↑ «Puck van Heel - Profile at Voetbalstats.nl» (en neerlandès). Voetbalstats.nl. Arxivat de l'original el 24 juny 2008. [Consulta: 16 desembre 2008].
* ↑ «Puck van Heel - Feyenoord Profile» (en neerlandès). [Consulta: 16 desembre 2008].
* ↑ «Puck van Heel - International Appearances». RSSSF, 15-01-2005. [Consulta: 16 desembre 2008].
* ↑ «Ruud Krol - International Appearances». RSSSF, 06-02-2008. [Consulta: 16 desembre 2008].
* ↑ «Dé record internationals van Oranje» (en neerlandès). Voetbalstats.nl. Arxivat de l'original el 27 juny 2008. [Consulta: 16 desembre 2008].
# Fénis

Fénis (arpità Fenis) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta. L'any 2007 tenia 1.694 habitants. Limita amb els municipis de Chambave, Champdepraz, Champorcher, Cogne, Nus, Saint-Marcel i Verrayes.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Giuseppe Cerise | Llista Cívica |
# Collada del Teixó

La Collada del Teixó és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 1.257,8 metres d'altitud, en el límit dels termes comunals d'Estoer i de Vallestàvia, tots dos a la comarca del Conflent (Catalunya del Nord).
Està situat a l'oest del terme comunal de Vallestàvia i a l'est del d'Estoer; és a prop al sud-est del Roc de Jocavell, al nord-oest de la Tronca, més lluny, damunt i al sud-oest de la Coma.

## Referències

* ↑ La Collada del Teixó en els ortofotomapes de l'IGN
# Les Planes (Clariana de Cardener)

Les Planes és una masia situada al municipi de Clariana de Cardener, a la comarca catalana del Solsonès. Es té constància de l'edificació des del segle XV, tot i que l'edificació actual apunta al segle xix.
És una construcció habitual a la comarca, fet de pedra i teula. Està fet amb paredat i morter, carreus escairats en cantonades i obertures, amb part dels dentells de fusta, i la coberta a dos vessants. Té coberts adossats i propers de blocs i morter parcialment arrebossats.
La masia es troba a 451 m d'altitud, a tocar del Cardener en el punt del canvi de comarca amb el Bages, a uns 600 metres del pont de Buida-sacs. La casa s'envolta de camps de conreu que limiten amb bosquines d'arbres caducifolis joves i la carretera C-55. És un paisatge agroforestal de presència d'infraestructura de comunicació.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Les Planes (Clariana de Cardener)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 68. D.L. L-418/95.
* 1 2 3 «Clariana de Cardener - Pla especial urbanístic del Catàleg de masies i cases rurals (expedient 2011 / 044133 / N)» (pdf) p. 75. Ajuntament de la Clariana de Cardener, 2011. [Consulta: 16 gener 2024].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Disturbis del 2005 a França

Els avalots del 2005 a França començaren el 27 d'octubre a la comuna de Clichy-sous-Bois, als suburbis de París. Aquests es desencadenaren després de la mort de dos adolescents d'origen africà d'aquella mateixa comuna en morir electrocutats fugint de la policia. Al llarg dels dies, es van anar reproduint en altres punts de la perifèria parisenca, però també en la d'altres ciutats de l'estat francès com ara Rouen, Dijon, Lilla o Tolosa. El 8 de novembre a conseqüència dels disturbis als suburbis es declara l'estat d'emergència a França.

## Referències

* ↑ «Causes de la revolta dels suburbis parisencs». Vilaweb, 08-11-2005. [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ «Estat d'emergència a França després de dotze nits d'aldarulls i indicis de més calma». 324, 08-11-2005. [Consulta: 26 desembre 2022].

## Vegeu també

* Maig del 68
* Immigració
* Comuna de París
# Stresa

Stresa és un municipi italià, situat a la regió del Piemont, a la província de Verbano-Cusio-Ossola. L'any 2017 tenia 4957 habitants empadronats. Situat davant les Illes Borromees, a la vora del llac Maggiore, és una localitat molt turística.
A l’època romana, la Via Severiana Augusta passava per Stresa, una via consular romana que connectava Mediolànum (actual Milà) amb Verbannus Lacus(llac Verbano o llac Maggiore, i d’aquí al Pas del Simplon.
La primera font històrica que esmenta l'existència de Stresa és un pergamí del 998, en què el lloc s'anomena Strixia, una forma confirmada per una font del 1249; el 1220 apareix com a Strexia. El 1927 els antics municipis de Chignolo Verbano, Brisino i el 1928 Magognino van passar a formar part del municipi. Entre el 10 i el 14 d'abril de 1935 s'hi celebrà l'anomenada Conferència de Stresa entre França, el Regne Unit i Itàlia, que denuncià la violació alemanya del Tractat de Versalles i constituí el Front de Stresa.

## Referències

* ↑ «ISTAT. Demografia in Cifre.». Institut Nacional d'Estadística. Arxivat de l'original el 26 de gener 2021. [Consulta: 25 maig 2021].
* ↑ «Stresa, la perla del Lago Maggiore» (en italià). Ufficio Turistico Città di Stresa.
* ↑ «Conferència de Stresa entre França, Anglaterra i Itàlia (10-14 d’abril)». Cronologia dels Països Catalans i del món. GEC.
* ↑ Moreno, Vicente. «El camí cap a la Segona Guerra Mundial: la imposició de la força». Ciències Socials en Xarxa. Sàpiens. [Consulta: 25 maig 2021].
# Histoire Naturelle des Îles Canaries

Histoire Naturelle des Îles Canaries, (abreujat Hist. Nat. Îles Canaries), és una obra amb il·lustracions i descripcions botàniques escrita, en col·laboració, per Philip Barker Webb i Sabino Berthelot. Va ser publicada a París en 4 sect. (71 parts), entre els anys 1836 i 1850 i és l'obra més important escrita sobre Canàries al segle xix en l'àmbit de les Ciències Naturals.
Va ser escrita originalment en francès, excepte la major part de la Phytographia Canariensis, redactada en llatí. A més dels dos autors principals, van col·laborar en la seva composició importants científics, que es van encarregar de les parts dedicades a la zoologia i la botànica de les illes. Aquesta obra inclou més de quatre-centes trenta làmines, entre gravats i litografies realitzades pels dibuixants i gravadors més prestigiosos de l'època (entre ells l'anglès J.J. Williams) i que constitueixen uns dels seus majors atractius, ja que contribueixen al fet que uns textos de ciència de la primera meitat del segle xix segueixin tenint interès, i fins i tot vigència, en àrees com la cartografia, la botànica sistemàtica i la geobotànica, així com en certes branques de la zoologia canària. La temàtica que abasta aquesta obra és molt àmplia i desborda el que s'entenia tradicionalment per Història Natural -una denominació que ja llavors es començava a substituir per la de Ciències Naturals-, perquè, a més d'abordar els tres regnes de la Naturalesa (és a dir, l'àmbit geològic, la botànica i la zoologia), dedica part de l'obra a la geografia física i botànica, econòmica i humana, i a qüestions d'història i etnografia de les Illes Canàries.
Philip Barker Webb, en un dels seus viatges a l'expedició de Brasil, va planejar fer una breu visita a les Illes Canàries, però aquesta escala s'allargaria finalment per un temps considerable. Durant aquest temps a les illes (entre 1828 i 1830), va recol·lectar espècimens del lloc i va col·laborar amb Sabin Berthelot en l'elaboració d'aquesta obra enciclopèdica, que va portar 20 anys i va comptar amb la col·laboració d'altres especialistes, com Justin Pierre Marie Macquart i Alfred Moquin-Tandon.

## Referències

* ↑ a Tropicos
* ↑ Historia natural de las Islas Canarias de Philip Barker Webb y Sabino Berthelot: una introducción. La Orotava: Fundación Canaria Orotava, 2006. ISBN 978-84-611-0807-7 [Consulta: 30 març 2016].

## Enllaços externs

* Accés a l'obra en el Projecte Humbold de la Fundació Canària Orotava d'Història de la Ciència
* en IPNI
# Puck Building

El Puck Building ocupa una illa urbana delimitada per Lafayette Street, Houston Street, Mulberry Street i Jersey Street, a Manhattan a Nova York (EUA). Aquest exemple d'arquitectura neoromànica, concebut per Albert i Herman Wagner, va ser construït el 1885 i va conèixer una ampliació el 1893. Sobre la façana de l'edifici hi són representades dues figures daurades del personatge de Shakespeare, Puck.
L'edifici albergava originalment el servei d'impressió de la revista Puck que va aturar la seva publicació el 1918. Conté des d'aleshores espais d'oficines, així com sales de ball per a grans esdeveniments. Als anys 1980, l'edifici esdevé la seu de la revista Spy, després alberga, al començament del segle xxi, el Manhattan Center of Pratt Institute. D'ençà el 2004, serveix d'amfitrió a la Wagner Graduate School of Public Service de la New York University.
La façana de l'edifici apareix molt sovint a la sèrie americana Will & Grace, ja que acull el despatx on treballa Grace Adler (interpretada per Debra Messing).
L'immoble pertany a l'empresa Kushner Properties, la companyia de Charles Kushner, un donant eminent del partit demòcrata de Nova Jersey, de qui el fill Jared no és altre que el propietari del New York Observer.

## Referències

* ↑ «New York Architecture Images- Puck Building». nyc-architecture.com. [Consulta: 21 gener 2015].

## Enllaços externs

* (anglès) Press release, NYU Inks Deal for "Dream Space" in Puck Building
* (anglès) New York Daily News, June 14, 2003, Puck Building
* (anglès) http://www.nyu.edu/classes/finearts/nyc/eastvil/puck.html
* (anglès) nyc-architecture.com - Fotos i informació sobre la compra de l'immoble per la NYU
# Saint-Maugan

Saint-Maugan (en bretó Sant-Malgant, en gal·ló Saent-Maugant) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 494 habitants. Limita a l'est amb Muel, a l'oest amb Iffendic, al sud amb Boisgervilly i al nord amb Saint-Malon-sur-Mel.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 315 | 363 | 322 | 321 | 384 | 349 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Claude Trubert | |
# Anna Geli España

Anna Geli España (Lleida, 1978) és una esquiadora, periodista, músic i política aranesa. Va participar en el Campionat del Món d'esquí alpí de 2000 i va dirigir el documental d'esquí Aran Ath Limit. El 2017 es va presentar a les Eleccions al Parlament de Catalunya amb Junts per Catalunya com a número 6 per la demarcació de Lleida, essent escollida diputada.
A finals de 2022 va començar a presentar el podcast de Catalunya Ràdio Sons Occitans.
Ha estat membre del grup de música en aranès Bramatopin i en l'actualitat forma part de Sarabat.

## Referències

* ↑ «Anna Geli España». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 24 març 2018].
* ↑ «Edició del 23 de desembre de 2017» (en castellà). La Vanguardia [Consulta: 24 març 2018].
* 1 2 «Anna Geli: "No hi ha hagut reconeixement cap a la música occitana"» (en catalan). [Consulta: 18 març 2023].
* 1 2 «"Sons occitans", nou podcast musical en aranès». [Consulta: 18 març 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de la diputada
# Lliga Internacional dels Treballadors - Quarta Internacional

La Lliga Internacional dels Treballadors - Quarta Internacional (LIT-QI) és una organització internacional, de tendència trotskista fundada el 1985 per Nahuel Moreno. El seu objectiu és bastir el Partit Mundial de la Revolució Socialista. El 1994, s'hi escindí el Centre Internacional del Trotskisme Ortodox (CITO) que actualment està pendent de reintegrar-s'hi. A l'Estat espanyol la seva secció oficial és el Partit Revolucionari dels Treballadors-Esquerra Revolucionària (PRT-ER) i té una secció simpatitzant, la Lucha Internacionalista (LI) que s'escindí del PRT-ER quan aquest entrà a la coalició IU, de la que després en sortiren l'any 2004. A Itàlia existeix el Partito di Alternativa Comunista (PdAC) com a secció més important a nivell continental. A Amèrica Llatina, on la LIT-QI té una major presència, el grup de més importància és el brasiler Partido Socialista dos Trabalhadores Unificado (PSTU).

## Referències

* ↑ «Lliga Internacional dels Treballadors - Quarta Internacional». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Lliga Internacional dels Treballadors - Quarta Internacional
# Castell Palau de Celadas

El castell palau de Celadas és un palau fortificat d'estil gòtic situat al centre de la localitat turolenca de Celadas (Espanya). Es tracta d'un edifici de carreu, amb un cos central envoltat de dues torres. S'hi troba l'ajuntament del municipi. La seua construcció va començar al segle xiv i va finalitzar en el segle xvi.

## Referències

* «Castillo palacio de Celadas» (en castellà). castillosnet.org. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2016. [Consulta: 19 febrer 2017].
* «Castillo Palacio» (en castellà). sipca.es. [Consulta: 19 febrer 2017].
# Castell Quintin

El Castell Quintin és un castell al Comtat de Down, a Irlanda del Nord a 4 kilòmetres a l'est de Portaferry. És un dels castells irlandesos que fou menys ocupat pels anglonormands. El castell fou construït per John de Courcy el 1184 i fou ocupat per la família Savage i els Smiths. Al segle xvii, Sir James Montgomery, quan vivia a Greyabbey, va adquirir el Castell Quintin. El seu fill hi va construir unes torres i una casa adjacent a la torre central. També al segle xvii es van afegir més estructures al castell. Els Montgomerys van llogar el castell a George Ross, però com que no va estar habitat, esdevingué ruïnós. A principis del segle xix el castell fou heretat per Elizabeth Calvert, que el va restaurar el 1850. També li va modificar l'estructura. La família Burgess, el va llogar i hi va viure entre les dècades de 1930 i 1950. El 2006, el castell fou molt restaurat.