OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Laufgraben

El Laufgraben (en baix alemany Lööpgraven o Loopgraven) és un riu d'Alemanya que neix a Slesvig-Holstein al nord de la selva Klövensteen i que desemboca a l'Wedeler Au a Rissen a l'estat d'Hamburg.
El consell del districte d'Altona va programmar l'obra per tal d'assegurar el pas de la fauna aquàtica, segons la directiva marc de l'aigua. El riu té un paper important per a connectar els diferents biòtops protegits per tal de crear una xarxa contínua que permet la migració i el mestissatge de la fauna. Es proposa d'augmentar el nivell del mantell freàtic i reduir la velocitat de l'evacuació de les aigües per tal de tornar a crear prats mullats.
* Pont del camí rural (Feldweg) N° 90
* La vall del Laufgraben des del camí n°90
* El camí n°83 baixa vers el Laufgraben
* El riu en travessar el camí n°83
* Aiguabarreig amb el Wedelbek

## Afluent

* Seggergraben

## Referències

* ↑ Earthools
* ↑ Comunitat de la conca de l'Elba (FGG), «Gesamtliste der Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet» Arxivat 2012-01-31 a Wayback Machine., Magdeburg, Flussgebietsgemeinschaft Elbe Geschäftsstelle, 2010, pàgina 11 (en català: Llista de les vies aquàtiques a la conca de l'Elba)
* ↑ «Stadtatlas-Großraum Hamburg mit Ausflugstipps», Hamburg, PAS Verlags GmbH, s.d., pàgina 29, ISBN 978-3-934272-92-7
* ↑ «Grundinstandsetzung der Durchlässe Feldweg 91 und 92 im Laufgraben», Web del consell del districte d'Altona, Hamburg, 24 de maig de 2012, [Consulta l'11 de juny de 2012], (en català: Reforma dels passos del Laufgraben sota els camins rurals n° 91 i 92)
* ↑ Harmut Schaper, op.cit., pàgina 28
* ↑ Harmut Schaper, op.cit., pàgina 48
# Palau de la Festa

El Palau de la Festa és un edifici multifuncional de Castelló de la Plana. Va ser inaugurat en 2011 i va substituir La Pèrgola del Parc Ribalta com a espai que acull tots els esdeveniments relacionats amb el calendari festiu de la ciutat que requereixen un espai tancat com ara les presentacions de les gaiateres de la ciutat.

## Història

L'actual Palau de la Festa fou inaugurat el 2011. Abans de la seva construcció la Pèrgola fou on, durant molts anys, es realitzaren molts dels actes més importants de Castelló, com grans actuacions i esdeveniments, arribant a ser el punt de referència per a tots els Castellonencs i, en particular, per als festers.
Nomenat Jesús López president de la Junta de Festes, va sol·licitar la creació del “Museu de la Festa”, on mostrar els elements festers fundacionals. Així és com es projecta, i s'acaba construint l'actual Palau de la Festa. És un edifici fàcil de reconèixer, per la seva forma circular, la seva gran escala i la seva façana recoberta de panells ceràmics. Dins d'ell s'ubica el Museu de la Festa i es realitzen multitud d'actes culturals, com concerts, exaltacions, i assajos de la banda de música.
L'edifici ocupa 14.000 dels 27.611 metres quadrats del solar on s'ubica, distribuït en soterrani i dos altures.

## Referències

* ↑ Mediterráneo, El Periódico. «La inauguración del Palau de la Festa marca una Magdalena para la historia» (en castellà). [Consulta: 12 febrer 2019].

## Enllaços externs

* http://www.palaudelafesta.es Arxivat 2016-02-15 a Wayback Machine.
# La Mola (Santa Magdalena de Polpís)

El Pic de la mola és un cim de 483 metres d'altura. Marca el límit dels termes municipals de Santa Magdalena de Pulpis i Cervera del Maestre -Baix Maestrat. En el seu cim hi ha un vèrtex geodèsic de referència amb un monòlit que ho indica. Es pot albirar el mar i moltes localitats propers del Baix Maestrat i del Montsià.

## Enllaços externs

* http://www.youtube.com/watch?v=eSj-a4icOF0
* 40° 25′ 7.41″ N, 0° 18′ 6.41″ E﻿ / ﻿40.4187250°N,0.3017806°E﻿ / 40.4187250; 0.3017806
# Maghiana

Maghiana fou una ciutat del Panjab, avui al Pakistan, que amb Jhang, a 3 km al nord, constituïa una única municipalitat coneguda con Jhang-Maghiana i modernament només com Jhang. Era a poca distància del Chenab (uns 5 km). La seva població el 1881 era de 12.574 habitants i la municipalitat unida va passar a tenir-ne 21.629.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Nombre de Brinkman

El mombre de Brinkman (Br) és un nombre adimensional relacionat amb la transferència de calor des d'una paret a un fluid viscós en moviment. És emprat habitualment en la fabricació i processament de polímers.
Aquest nom porta el nom d'Henty Coenraad Brinkman, físic holandés.
El nombre de Brinkman es pot definir com:
    $Br={\frac {\mu u^{2}}{\ k(T_{w}-T_{0})}}=\mathrm {Pr} \,\mathrm {Ec} ={\frac {\mathrm {Cl} }{\mathrm {Re} }}$
on:
* μ = viscositat del fluid,
* u = velocitat del fluid,
* k = conductivitat tèrmica del fluid
* T$_w$ = temperatura de la paret
* T$_0$ = temperatura del fluid
* Pr = nombre de Prandtl
* Ec = nombre d'Eckert
* Cl = nombre de Clausius
* Re = nombre de Reynolds
És la relació entre la calor produïda per la dissipació viscosa i la calor transportada per la conducció molecular, és a dir, la relació de la generació de calor viscosa amb calefacció externa. Com més gran sigui el seu valor, més lent serà la conducció de la calor produïda per la dissipació viscosa i, per tant, més granés l'augment de la temperatura.
Aquest número s'utilitza en problemes de lubrificació o en la formació de polímers utilitzant una extrusora; per exemple, en una extrusora de cargol, l'energia subministrada al polímer fos arriba de dues fonts principalment:
* la primera és la dissipació viscosa produïda pel fregament entre fluids que es mouen a diferents velocitats
* la segona per conducció tèrmica des de la paret de l'extrusora.
La font de la primera és el motor que mou el cargol i la de la segona són escalfadors. El nombre de Brinkman és el quocient d'ambdues fonts.

## Referències

* ↑ Bernard Stanford Massey. Measures in science and engineering: their expression, relation and interpretation (en anglès). Ellis Horwood Limited, 1986. ISBN 0853126070.
* ↑ Michael M. Khonsari; E. Richard Booser Applied Tribology: Bearing Design and Lubrication. John Wiley & Sons, 28 juliol 2008, p. 125. ISBN 978-0-470-05944-9.
* ↑ Robert S. Brodkey; Harry C. Hershey Transport Phenomena: A Unified Approach. Brodkey Publishing, 1988, p. 333. ISBN 978-0-9726635-9-5.
* ↑ José Pontes. COMPUTATIONAL HEAT AND MASS TRANSFER – CHMT 2001-. Editora E-papers, p. 113–. ISBN 978-85-87922-44-1.
# Tréveneuc

Tréveneuc (en bretó Treveneg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2005 tenia 716 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| - | - | - | 599 | 607 | 593 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Alain Le Cornec | |
| 2008- | Louis Gauffeny | |
# Can Jordi (Sant Iscle de Vallalta)

Can Jordi és una obra de Sant Iscle de Vallalta (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia aïllada situada entre la carretera de Montbrugós i el Rial de Can Pona, al nord de Montbrugós i a propera de Can Magel i de Can Jep. És de planta rectangular i de coberta a dues vessants, encara que se li han afegit molts altres cossos posteriorment. Presenta dos pisos amb dos eixos d'obertures de llinda plana excepte el portal principal d'accés que està format per un arc escarser.

## Referències

* ↑ «Can Jordi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Rossana (Cuneo)

Rossana (piemontès Rossan-a) és un municipi italià, situat a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 949 habitants. Està situat a la Val Varacha, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de Busca, Costigliole Saluzzo, Piasco, Valmala i Venasca.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Marco Carpani | Llista cívica |
# Jacobus Leveck

Jacobus Leveck (Dordrecht, 1634 - Dordrecht, 1675) va ser un pintor neerlandès, alumne de Rembrandt.

## Biografia

D'acord amb Arnold Houbraken, que va ser el seu alumne durant els últims nou mesos de la seva vida, Leveck havia tingut per mestre a Rembrandt, i havia heretat una gran suma de diners quan els seus pares van morir, acostumava a tenir cura de les seves dues germanes solteres i una germanastra cega com de si mateix. Houbraken no podia recordar gran part del seu estil de pintura, ja que quan hi havia estat com a deixeble amb ell a casa seva, la majoria del temps estava malalt i no pintava activament. En els seus anys més joves Leveck va viatjar a París i Sedan, on va pintar retrats, i al seu retorn a Dordrecht es va convertir en un pintor de retrats a la manera de Jan de Baen.
Quan va morir Leveck, Houbraken va heretar del seu mestre, un terç dels seus gravats, però va lamentar que com encara era molt jove i amb poca experiència en la matèria, només va escollir gravats de Lucas van Leyden i Albert Dürer, i havia deixat els de francesos per a altres, així i tot estava molt content que n'havia escollit un de Charles Le Brun.

## Obres

* Retrat d'un gentleman
* Retrats de noces d'Adriaen Braets i la seva dona Maria van der Graeff.
* Retrat de Mattheus van den Broucke

## Referències

* 1 2 Jacob Lavecq biography in De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen (1718), Arnold Houbraken, Digital library for Dutch literature. (neerlandès)
# La Moleta

«La Moleta» té aquests significats:
* La Moleta (Coll de la Batalla), de 859 m. a Escorca, Mallorca
* La Moleta (Binifaldó), de 836 m. a Escorca, Mallorca.
* La Moleta (Serra de na Rius), de 783 m. a Escorca, Mallorca.
* La Moleta (Pollença), de 697 m. a Pollença, Mallorca.
* La Moleta (Esporles), de 595 m. a Esporles, Mallorca.
* La Moleta (Valldemossa), de 500 m. a Valldemossa, Mallorca.
* La Moleta (Manacor), de 208 m. a Manacor, Mallorca.
* La Moleta (possessió de Manacor), a Manacor, Mallorca.
* La Moleta (Petra), antiga possessió de Petra, Mallorca.
* La Moleta (Vilafranca), antiga possessió de Vilafranca de Bonany, Mallorca.
* La Moleta (Alfara de Carles), de 812 m. a Alfara de Carles, Baix Ebre.
* La Moleta (Prat de Comte), de 367 m. a Prat de Comte, Terra Alta.
* La Moleta (Terrassa), de 764 m. a Terrassa, Vallès Occidental.
* La Moleta (la Febró), de 1028 m. a la Febró, Baix Camp.
* La Moleta (Horta de Sant Joan), de 823 m. a Horta de Sant Joan, Terra Alta.
* La Moleta (Alcanar), de 337 m. a Alcanar, Montsià.
* La Moleta Llarga, de 312 m. a El Molar, Priorat.
* Moleta, possessió del terme de Sóller, a Mallorca.
# Malcolm Stewart

* «Malcolm Stewart» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «Malcolm Stewart (desambiguació)».
Malcolm Jamar Stewart, conegut com a Malcolm Stewart (27 de novembre de 1992), és un pilot professional de motocròs nord-americà que competeix als Campionats AMA des del 2011. A data del 2023 n'havia guanyat un títol de supercross, concretament el de 250cc de la Regió Est de 2016. És el germà petit de James "Bubba" Stewart.

## Referències

* ↑ «Malcolm Stewart career statistics» (en anglès). racerxonline.com. [Consulta: 23 agost 2023].
* ↑ «Malcolm Stewart» (en anglès). Supercross Live. [Consulta: 23 agost 2023].
Campions AMA de supercross 250$^{1,2}$ :
1985 - Moore/Warren
1986 - Schmit/Turpin
1987 - Surratt/Tichenor
1988 - Matiasevich/DeHoop
1989 - Matiasevich/Bradshaw
1990 - Davis/Stephenson
1991 - McGrath/Swink
1992 - McGrath/Swink
1993 - Gaddis/Henry
1994 - Huffman/Lusk
1995 - Huffman/Pichon
1996 - Windham/Pichon
1997 - Windham/Ferry
1998 - Dowd/Carmichael
1999 - Ramsey/Fonseca
2000 - Bentley/Roncada
2001 - Fonseca/Pastrana
2002 - Preston/Reed
2003 - Stewart/Jesseman
2004 - Tedesco/Stewart
2005 - Tedesco/Langston
2006 - Langston/Millsaps
2007 - Villopoto/Townley
2008 - Lawrence/Canard
2009 - Dungey/Pourcel
2010 - Weimer/Pourcel
2011 - Tickle/Barcia
2012 - Tomac/Barcia
2013 - Roczen/Hahn
2014 - Anderson/Bogle
2015 - Webb/Musquin
2016 - Webb/Stewart
2017 - Hill/Osborne
2018 - Plessinger/Osborne
2019 - Ferrandis/Sexton
2020 - Ferrandis/Sexton
2021 - Cooper/Nichols
2022 - Craig/J.Lawrence
2023 - J. i H. Lawrence :
$^1$Del 1985 al 2005 era el Campionat AMA de suprecross 125cc/SX Lites del 2006 al 2012.   $^2$Esquerra: West/Dreta: East. :
# Norðradalur

Norðradalur [ˈnoːɹaˌdɛalʊɹ] és una localitat situada a la costa oest de l'illa de Streymoy, a les illes Fèroe. Forma part del municipi de Tórshavn, capital de l'arxipèlag. L'1 de gener de 2021 tenia només 9 habitants.
La localitat està situada a la badia d'Á Dølunum, a la costa oest de l'illa de Streymoy i a 10 quilòmetres de Tórshavn, la capital de l'arxipèlag. Assentada en una petita vall a uns 50 metres per sobre de la línia de la costa, l'envolten muntanyes d'entre 400 i 500 metres, com el Tungulidfjall, de 535 metres situat al sud-est del poble. Al nord de Norðradalur hi ha el Núgvan, de 667 metres.
Des d'aquí hi ha unes vistes magnífiques de l'illa de Koltur.
El seu nom significa "vall del nord". i es contraposa amb el nom de la localitat veïna més propera, Syðradalur. que significa "vall del sud". Malgrat la proximitat d'ambdós nuclis, no estan comunicats entre si. Està projectada la construcció del Syðradalstunnilin, un túnel que ha de connectar les dues localitats.
Norðradalur apareix per primer cop en un document el 1584. Entre 1930 i 1978 va pertànyer al municipi de l'Extraradi de Tórshavn. Entre 1978 i 1997 va formar part del municipi d'Argir, i des de 1997 forma part del de Tórshavn, quan Argir s'hi va agregar.

## Referències

* ↑ «Statistical Database» (en anglès). Statbank. Arxivat de l'original el 2020-07-06. [Consulta: 14 novembre 2019]. «Base de dades estadística de les Illes Fèroe»
* ↑ «Mapa de les Illes Fèroe» (en damès). Trap Danmark. [Consulta: 15 novembre 2019].
* 1 2 «Norðradalur» (en anglès). faroeislands.dk. [Consulta: 27 novembre 2019].
* ↑ «Fjøll» (en feroès). Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 16 desembre 2018]. «Llista de muntanyes de les Fèroe per alçada.»
* ↑ «Heimabeiti» (en feroès). Arxivat de l'original el 2015-07-15. [Consulta: 30 setembre 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Pàgina de l'ajuntament de Tórshavn. (feroès) (anglès)
# Can Jordana (Tiana)

Can Jordana és una masia gòtica de Tiana (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local. Es tenen notícies d'aquesta masia des del segle xiv, en què es coneixia amb el nom de Can Galceran.

## Descripció

És un edifici civil -masia a la qual s'accedeix per una tanca lateral- de planta de tipus basilical, amb un cos central bastant més elevat que les parts laterals. Coberta per una teulada de dues vessants i carener perpendicular a la façana. Encara que hi ha hagut algunes ampliacions per la banda esquerra, continuant amb la inclinació de la façana -allargant-la-, es pot dir que conserva perfectament la forma original. També es conserva la porta original d'arc de mig punt, formada amb grans dovelles.
Les finestres han estat malmeses, al moment de fer les remodelacions, essent ampliades i eliminant les llindes gòtiques; només una d'elles conserva dos caps esculpits situats a la línia d'impostes.

## Referències

* 1 2 3 «Can Jordana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Abadia de Sant Marçal de Llemotges

L'abadia de Sant Marçal del Llemotges fou un establiment religiós del Llenguadoc, fundat el segle ix. Va existir com a tal fins a revolució (1789) i l'edifici del monestir principal fou demolit a l'inici del segle xix excepte la cripta del segle x (redescoberta el 1960) amb la tomba de Sant Marçal, primer bisbe de Llemotges, i la de sant Valeri un llegendari màrtir dels inicis del cristianisme.
Pipí I d'Aquitània al seu retorn al regne després de l'expedició a les terres frontereres del sud de Septimània (827) i de ser cridat a Lió pel seu pare per una nova campanya contra els sarraïns a la mateixa zona (que no es va portar a terme) va anar a l'abadia de Sant Marçal de Llemotges (828). Alli va trobar a l'abat Willafred de Montoliu (de la diocesi de Carcassona) que li va demanar confirmar la fundació del seu monestir; Pipí hi va accedir. El mateix va fer amb Lleoní, abat del monestir de Sant Hilari.

## Referències

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Jacobus Sinapius

Jacobus Horcicky de Tepenecz (1575-1622), també conegut amb el nom llatí de Sinapius, va ser un alquimista txec d'humil origen que va arribar a ser responsable de la farmàcia reial de Praga i favorit de l'emperador Rodolf II arran de curar-lo d'una malaltia (1608) i rebre el títol nobiliari "De Tepenecz".
Pel que sembla va arribar a acumular una fortuna venent un elixir batejat com "Aqua-Sinapius", potser el mateix amb el qual va guarir l'emperador i va servir per guanyar-se la seva confiança.

## El manuscrit Voynich

Després de la presumpta compra del Manuscrit Voynich per l'emperador a un desconegut, va intentar la seva traducció, però no hi ha notícies que aconseguís cap èxit. Va ser propietari del manuscrit des de la mort de l'emperador (1612), potser rebut del col·leccionista de llibres Pontanus (mort el 1614) i fins a la seva pròpia mort, el 1622, data en el que passa a mans desconegudes (probablement a Georgius Barschius): la seva signatura apareix escrita, amb tinta esvaïda pel temps, en el primer full del manuscrit i avui només és visible amb llum ultraviolada.
Aquest fet sembla una prova que el Manuscrit Voynich realment existia en aquella època (1608) i no és una falsificació moderna —elaborada, per exemple, per part de Voynich cap a 1911-1912— com s'ha proposat recentment.

## Vegeu també

* Rodolf II
* Georgius Barschius
* Athanasius Kircher

## Fonts

* The Voynich Manuscript: An Elegant Enigma. D' Imperi (1978). Aegean Park Press (1980).
* The Queen's Conjuror. Benjamin Wollet (2001), Flamingo, Londres.

## Enllaços externs

* llista de correspondència (digitalitzada)
# Outes

Outes és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca de Noia. Limita amb els municipis de Muros, Mazaricos, Negreira i Noia. Està compost per les parròquies de A Serra de Outes, Cando (San Tirso), Entíns (Santa María), O Freixo de Sabardes (San Xoán), Matasueiro (San Lourenzo), Outes (San Pedro), Roo (San Xoán), San Cosme de Outeiro (San Cosme), Santo Ourente de Entíns (Santo Ourente), Tarás (San Xián) i Valadares (San Miguel)
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 9.160 | 10.025 | 11.303 | 10.128 | 8.050 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||
# Lactat de calci

El lactat de calci (apareix en la literatura abreujat com a CLC) és una sal càlcica de l'àcid làctic. En la indústria alimentària s'utilitza com a conservant natural i es mostra amb el codi E327. S'ha trobat de manera natural en alguns aliments com certs formatges curats.

## Propietats

El lactat de calci és una sal de l'àcid làctic que es neutralitza amb el carbonat de calci. L'àcid làctic sol produir-se en els processos de fermentació de certes fruites. Sol presentar-se en forma de pols blanca soluble en aigua, encara que també amb l'etanol. Posseeix una fórmula (C₃H₅O₃)2Ca •n H₂O (n = 0-5) que pot arribar a presentar-se en una estructura pentahidratada. Sol conviure en mescles racémiques amb els seus estereoisòmers.

## Usos

Es fa servir fonamentalment en la indústria alimentària, en el processament de certs aliments amb l'objecte d'estabilitzar l'estructura interna de la textura de certes fruites, hortalisses i en particular de les patates. En els talls de certes fruites com el meló proporciona una major vida i textura, millorant les prestacions que aporta el clorur de calci. També posseeix una certa activitat antioxidant. Es troba de vegades de manera natural en certs formatges curats. En alguns casos es pot fer servir com a suplement dietètic del calci per la seva absorció intestinal. Arribant a ser un tractament en casos diagnosticats de Hipocalcemia. En algunes ocasions s'inclou en alguns aliments sense sucre amb l'objecte de prevenir la caiguda de les dents. En els xiclets s'afegeix, juntament amb l'edulcorant artificial denominat xilitol amb l'objecte de remineralizar les dents.

## Referències

* ↑ Luna-Guzman, Irene; Diane M. Barrett «Comparison of calcium chloride and calcium lactate effectiveness in maintaining shelf stability and quality of fresh-cut cantaloupes». Postharvest Biology and Technology, 19, 2000, pàg. 16–72. DOI: 10.1016/S0925-5214(00)00079-X.
* ↑ Yiu H. Hui, Stephanie Clark, (2007), Handbook of Food Products Manufacturing: Principles, Bakery, Beverages
* ↑ Mudassir Sibtain Sheikh, M.D., Carol A. Santa Ana, B.S., Michael J. Nicar, Ph.D., Lawrence R. Schiller, M.D., and John S. Fordtran, M.D., Gastrointestinal Absorption of Calcium from Milk and Calcium Salts, N Engl J Med 1987; 317:532-536August 27, 1987
* ↑ Sudaa, R.; T. Suzukia; R. Takiguchib; K. Egawab; T. Sanob «The Effect of Adding Calcium Lactate to Xylitol Chewing Gum on remineralization of Enamel Lesions». Caries Research, 40, 1, 2006, pàg. 43–46. DOI: 10.1159/000088905. PMID: 16352880.
# Mannequin

«Mannequin» té aquests significats:
* Mannequin (pel·lícula de 1926), pel·lícula muda dirigida per James Cruze
* Mannequin (pel·lícula de 1937), protagonitzada per Joan Crawford i Spencer Tracy
* Mannequin (pel·lícula de 1987), en català Maniquí (pel·lícula), protagonitzada per Andrew McCarthy i Kim Cattrall
# Norðurland vestra

Norðurland vestra (en català vol dir: Terra Nord-occidental) és una de les 8 regions d'Islàndia. Ocupa una superfície de 12.737 km² i té una població de 7.810 habitants (2007). la ciutat més gran és Sauðárkrókur, amb 3.000 habitants.

## Vegeu també

* Vatnsnes
# Nyalam

Nyalam (Tibetà: གཉའ་ལམ ; Xinès: 聂拉木) és la capital del comtat de Nyalam, Prefectura Shigatse, al territori del Tibet, prop de la frontera amb el Nepal. Nyalam es troba a 3,750 metres sobre el nivell del mar, i a 35 km de Zhangmu, al mateix comtat, que és un dels pocs punts de pas al Nepal des del Tibet. La localitat és a uns 40 km de la frontera nepalesa, a 150 km de Katmandú, i a 700 km de la capital del Tibet Lhasa.
En el passat era una ciutat d'edificis de pedra i teulades de zinc, coneguda com a Tsongdu (Tibetà: ཚོང་འདུས) i part de l'històrica Província Tsang del Tibet previ a l'annexió de la Xina. Els comerciants nepalesos l'anomenaven Kuti (Nepalès: कुती) i també 'La Porta d'Infern' perquè el camí que baixava cap a la frontera nepalesa era perillós. Avui Nyalam és un poblet que creix ràpidament amb edificis de ciment, en trobar-se al costat de l'"Autopista d'Amistat" entre Lhasa i la frontera amb el Nepal. Al sud de Nyalam la carretera cau abruptament travessant el congost del Matsang Tsangpo o Sol Kosi, com és conegut al Nepal.
El poble és la localitat més poblada propera al pic vuit-mil Sishapangma. La cova de Milarepa (o cova Namkading), a 11 km al nord de Nyalam, és una cova on el gran asceta budista Milarepa passà 24 anys de la seua vida al segle xi.

## Referències

* ↑ Gyume Dorje. Footprint Tibet Handbook with Bhutan (en anglès). Bath, Anglaterra: Footprint Handbooks, 1999. ISBN 0-8442-2190-2.
* ↑ Dorje (1999), p. 305.
* ↑ Mayhew, Bradley and Kohn, Michael. Tibet (en anglès). 6a. Lonely Planet, 2005. ISBN 1-74059-523-8.

## Enllaços externs

* Fotos del trajecte de Nyalam a Zhangmu