OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hisao Suzuki

Hisao Suzuki (Yamagata, 1957) és un fotògraf japonès d'arquitectura establert a Catalunya.
Va estudiar fotografia al Tokyo College of Photography i va començar la seva trajectòria al costat del fotògraf Tahru Minowa. Conèixer les obres d'Antoni Gaudí en una exposició del fotògraf Eikoh Hosoe, a finals de la dècada del 1970, el va marcar profundament. Uns anys més tard, a finals de la dècada del 1980, va viatjar a Barcelona per veure-les i es va quedar a viure en una ciutat en transformació que estava preparant els Jocs Olímpics del 1992. La seva primera feina a Barcelona com a fotògraf d'arquitectura va ser documentar la construcció del Palau Sant Jordi, un encàrrec de l'arquitecte Arata Isozaki.
Ha fotografiat edificis emblemàtics d'arreu del món. Des del 1993 i durant uns anys va ser el principal fotògraf de la revista d'arquitectura El Croquis. El 2021 va fer una donació de 46.000 imatges, un dels grans arxius mundials de fotografia d'arquitectura, a la fundació RCR Bunka dels arquitectes RCR d'Olot. Les imatges més antigues són del 1987. Aquesta donació es va fer pública el 2022. Va rebre la Creu de Sant Jordi el 2022.

## Exposicions rellevants

* Les ombres i la llum - 2022 al Museu de la Garrotxa

## Referències

* ↑ Roura, Jordi. «L’obra d’Hisao Suzuki, prestigiós fotògraf d’arquitectura, arriba a Olot», 01-06-2022. [Consulta: 2 juliol 2022].
* ↑ «Matèria Bosc: Hisao Suzuki | COL·LEGI D'ARQUITECTES DE CATALUNYA». [Consulta: 2 juliol 2022].
* ↑ Redacció. «RCR difon l'arxiu de fotografia d'arquitectura d'Hisao Suzuki - 01 juny 2022». [Consulta: 2 juliol 2022].
* 1 2 Tur, Antoni Ribas. «Un dels grans arxius mundials de fotografia d'arquitectura es queda a Catalunya», 30-05-2022. [Consulta: 2 juliol 2022].
* ↑ «La Generalitat atorga la Creu de Sant Jordi a Estopa, Tortell Poltrona i als Laboratoris Hipra» (en castellà), 29-06-2022. [Consulta: 2 juliol 2022].
# Heinz Prüfer

Heinz Prüfer (alemany: Ernst Paul Heinz Prüfer) (Wilhelmshaven, 10 de novembre de 1896 - Münster, 7 d'abril de 1934) va ser un matemàtic alemany.

## Vida i Obra

El seu pare era un enginyer que treballava per la Marina Imperial a la gran base naval de Wilhelmshaven fins que va ser traslladat a Berlín per treballar al departament de transports. Per això, Prüfer va ser escolaritzat primer a Wilhelmshaven i després a Berlín, on va acabar els estudis secundaris el 1915. El mateix any va començar els estudis universitaris a la universitat de Berlín. Es va graduar el 1921 després d'una interrupció de varis anys per la Primera Guerra Mundial en el que va haver de treballar pel servei cartogràfic alemany.
Després d'uns anys d'assistent a les universitats d'Hamburg i de Jena, el 1927 va ser nomenat professor de la universitat de Münster on va romandre fins a la seva mort el 1934 per un càncer de pulmó.
En la seva curta vida, Prüfer va publicar nou articles científics i, de forma póstuma, es va publicar el llibre de geometria projectiva amb els seus apunts e classe de teoria de nusos. Son importants els seus treballs en teoria de grups (quatre articles entre 1920 i 1926) on desenvolupa conceptes com el grup de Prüfer i el domini de Prüfer.

## Referències

* ↑ Mader, 1987, p. 1.
* ↑ Behnke i Köthe, 1935, p. 32.
* ↑ Behnke i Köthe, 1935, p. 33.
* ↑ Mader, 1987, p. 2.
* ↑ Mader, 1987, p. 3 i ss.
* ↑ Dlab i Williams, 2020, p. 199.
* ↑ Dlab i Williams, 2020, p. 366.

## Bibliografia

* Behnke, H.; Köthe, G. «Heinz Prüfer» (en alemany). Jahresbericht der Deutschen Mathematiker-Vereinigung, Vol. 45, 1935, pàg. 32-40. ISSN: 0012-0456.
* Dlab, Vlastimil; Williams, Kenneth S. Invitation To Algebra (en anglès). World Dcientific, 2020. ISBN 978-981-121-997-9.
* Mader, Adolf. «Heinz Prüfer and his Papers on Abelian Groups». A: Rüdiger Göbel, Elbert Walker (eds.). Abelian Group Theory (en anglès). Gordon & Breach, 1987, p. 1-8. ISBN 2-88124-166-2.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Heinz Prüfer» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Hiro Nakamura

Hiro Nakamura és un personatge de ficció de la sèrie de la NBC Herois, que posseeix la capacitat de manipular l'espai-temps. Això vol dir que Hiro és capaç d'alterar el flux del temps, la teleportació i el viatge en el temps. Al programa, és interpretat per l'actor japonès Masi Oka.

## Història del personatge

Hiro Nakamura és un oficinista japonès de 24 anys que treballa a l'empresa del seu pare, Kaito Nakamura. A més a més també té una germana major anomenada Kimiko Nakamura, vicepresidenta de l'empresa. A Hiro li encanten els còmics i els personatges anime, i treballar en l'empresa de son pare no li agrada prou.
La primera manifestació dels seu poder succeeix en el seu lloc de treball en Tòquio, aconseguint que un dels rellotges de l'oficina retrocedeixi un segon. La segona manifestació la té en el viatge de retorn a casa. Hiro viatja amb el metro i pensant en el que havia passat de matí amb el rellotge, inconscientment aconseguix tele-transportar-se a Nova York, dos mesos cap al futur. En eixe viatge trobarà l'estudi d'Isaac Mendez i, en ell, el propietari mort en estranyes circumstàncies. Poc després arribarà la policia, que el creurà culpable de l'assassinat, però en eixe instant es produeix l'explosió d'una bomba atòmica de la que aconseguix escapar i tornar al metro de Tòquio en temps present com si haguera transcorregut tan sols un segon. A partir d'eixe moment, i imbuït per la mística dels herois del còmics, decideix emprendre un viatge cap a Nova York amb el seu amic, Ando Masahashi, per intentar aturar la bomba.

## Poders

L'habilitat que té Hiro d'alterar la continuïtat de l'espai/temps li confereix:
* Teletransportar-se al lloc que vulgui
* Viatjar a través del temps, tant endavant com cap enrere
* Manipular el temps, fent que vaja més a poc a poc i fins i tot parar-lo

## Referències

* 1 2 McHenry, Jackson. «'Heroes Reborn': Here's who we want back | EW.com». Popwatch.ew.com, 16-06-2014.
* ↑ «Our Hiro - latimes». Articles.latimes.com, 12-09-2007.
* ↑ «It's awesome fun, saving the world - latimes». Articles.latimes.com, 29-10-2006.
* ↑ «A superhuman love story - latimes». Articles.latimes.com, 29-12-2007.
* ↑ Yano, Greg «A Hiro's Welcome: Masi Oka on Asian Stereotypes, Ad-libbing and His Role on NBC's Hit Show 'Heroes'». Nichi Bei Times, 01-01-2007. Arxivat 2008-06-24 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-06-24. [Consulta: 18 desembre 2022].
# Arashiyama

Arashiyama (japonès: 嵐山) és el nom d'una muntanya i, per extensió, d'una zona de l'oest de la ciutat de Kyoto, al Japó. Es troba al nord del districte d'Ukyō i al sud de Nishikyō. La zona està dominada per la muntanya que li dona nom i s'estén al voltant de la riba del riu Katsura (japonès: 桂川, Katsura-gawa), que és conegut a aquest punt com a riu Hozu (保津川, Hozugawa).
Des de fa segles, Arashiyama és coneguda com una àrea recreacional de la noblesa japonesa, que hi va impulsar la construcció de diversos temples budistes. En temps més recents, ha esdevingut una atracció turística de la ciutat, principalment pels sakura que floreixen en primavera al voltant de la zona del pont de Togetsukyō.
Arashiyama, a nivell nacional, va ser designat com un lloc històric i de remarcable bellesa escènica.

## Llocs turístics destacats

Algunes de les atraccions d'Arashiyama són:
* El bosc de bambú d'Arashiyama
* El Tenryū-ji, el principal temple de la branca Rinzai del budisme zen.
* El Togetsukyō, el pont sobre el riu Hozu, pintat per artistes famosos al llarg dels segles.
* El parc Iwatayama Monkey Park on viuen més de cent micos salvatges.
* La tomba dels cortesans Heike Kogo de Sagano.
Una de les activitats més conegudes és fer la baixada del riu Katsura en barca des de la ciutat de Kameoka fins a Arashiyama. Aquesta baixada pels ràpids del riu Hozu (un altre nom pel mateix riu) en un vaixell tradicional de fusta (Hozugawa kuntaro), és una activitat que es practica des de fa més de cinc-cents anys. El descens, Plantilla:Unit, dura dues hores, des de l'estació de Kameoka fins al pont de Togetsu. Des d'Arashiyama es pot anar a Kameoka fent servir un tren turístic.
Des del centre de Kyoto es pot arribar a Arashiyama amb autobús, amb el tramvia municipal Keifuku i amb tren (Hankyu o JR).

## Togetsukyō

Togetsukyō (渡月橋) és un pont que creua el riu. És el tema d'una de les impressions d'ukiyo-e Vistes famoses de les seixanta-tantes províncies. Els japonesos van utilitzar principalment formigó el 1934 per reconstruir el pont Togetsukyo, a diferència de la versió original de fusta destruïda del pont de 836.
El riu té tres noms diferents que denoten els trams superior, mitjà i inferior. Es diu riu Oigawa al curs superior, riu Hozugawa al curs mitjà i riu Katsuragawa al curs inferior.

## Referències

* ↑ «嵐山». Arxivat de l'original el 23 de julio de 2012. [Consulta: 10 febrer 2012].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-07-23. [Consulta: 2 abril 2023].
* ↑ «Mapa del curs» (en anglès). Hozugawa Yusen Sightseeing Boat Association. [Consulta: 2 abril 2023].
* ↑ Hannah. «20 PLACES YOU MUST SEE IN KYOTO», 12-06-2018.
# Arashni

Arashni fou una ciutat de Fenícia de localització desconeguda esmentada a les cartes d'Amarna com a enemiga de Biblos. A la meitat del segle xiv aC era governada per Miya.

## Referències

* 1 2 Amarna Tablet 75. Letter from Rib-Hadda to the Pharaoh.
# Bananity

Bananity va ser una xarxa social catalana creada per Pau Garcia-Milà, Sergio Galiano i Albert Martí el novembre de 2011. Apadrinada per Andreu Buenafuente i Cristina Garmendia, el web tenia l'objectiu de crear un espai virtual on els usuaris poguessin compartir els seus gustos, preferències i opinions. Va rebre una bona acollida general, aconseguint 800.000 euros en diferents rondes de finançament i 50.000 nous usuaris els primers mesos. Tanmateix, a causa de la competència amb altres xarxes socials i la manca de demanda suficient a Espanya, el projecte va perdre popularitat progressivament. El 2013 va reconvertir el seu disseny web assemblant-se a un format semblant al de Facebook, Twitter i Pinterest. Tanmateix, aquell mateix any Pau Garcia-Milà va desvincular-se de l'empresa per centrar-se en la venta d'un altre projecte seu, eyeOS. El gener de 2015, la xarxa social va presentar un concurs de creditors voluntari, dissolent-se poc després.

## Referències

* ↑ «La red social de Andreu Buenafuente y Cristina Garmendia quiebra». Economia Digital, 10-02-2015. [Consulta: 18 maig 2020].
* ↑ Jané, Carmen. «"Bananity es el futuro de los motores de recomendación"» (en castellà). El Periódico, 25-09-2012. [Consulta: 18 maig 2020].
* 1 2 Amat, Marc. «A Bananity ningú li feia clic». Emprenem, 21-01-2018. [Consulta: 18 maig 2020].
* ↑ FM, Yúbal. «La red social Bananity quiebra tras no conseguir hacerse con un hueco en la red» (en castellà). Genbeta, 10-02-2015. [Consulta: 18 maig 2020].
* ↑ Pont, Àlex. «Bananity, a concurs de creditors». Tot Sant Cugat, 19-02-2015. [Consulta: 18 maig 2020].
# Bad Ragaz

Bad Ragaz és un municipi del cantó de Sankt Gallen (Suïssa), situat al districte de Sarganserland.

## Agermanaments

* Krummhörn (Alemanya)

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Hendrik Bogaert

Hendrik Bogaert (nascut el 30 d'agost del 1968) és un polític belga de Flandes i membre del partit CD&V (Christen-Democratisch en Vlaams). D'ençà 2003 és membre de la cambra belga de representants. Bogaert va estudiar un màster d'economia a la KU Leuven a Lovaina. Posteriorment també va obtenir un Màster en administració d'empreses a l'Escola de Negocis Harvard. També va ser batlle de Jabbeke del 2007 al 2011.

## Referències

* ↑ «Portret: Hendrik Bogaert» (en neerlandès). Knack. [Consulta: 25 setembre 2021].
* ↑ «Hendrik Bogaert» (en neerlandès). CD&V. [Consulta: 30 desembre 2018].
# Hiroshi Ishii

Hiroshi Ishii (japonès: 石井宏) (Tòquio, 21 de setembre de 1939) és un nedador japonès, ja retirat, especialista en estil lliure, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on guanyà la medalla de plata en els 4x200 metres lliures del programa de natació. Formà equip amb Makoto Fukui, Tsuyoshi Yamanaka i Tatsuo Fujimoto. En aquesta cursa establí un nou rècord olímpic. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata en els 1.500 metres lliures dels Jocs Asiàtics de 1958.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Hiroshi Ishii». [Consulta: 8 juliol 2021].
# Aulnoye-Aymeries

Aulnoye-Aymeries és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 8.870 habitants. Es troba a la conca del Sambre i és un important nus ferroviari.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 111 | 104 | 146 | 134 | 165 | 172 | 200 | 273 | 322 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 338 | 409 | 431 | 644 | 818 | 1.085 | 1.402 | 1.386 | 1.457 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1.586 | 1.686 | 1.956 | 3.169 | 4.399 | 4.924 | 5.442 | 4.724 | 7.286 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 9.405 | 9.750 | 9.917 | 10.086 | 9.882 | 9.203 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Bernard Baudoux | PCF |
# Aulohalaelurus labiosus

Aulohalaelurus labiosus és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Les femelles poden assolir 67 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia Occidental.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.
* ↑ Michael, S.W., 1993. Reef sharks and rays of the world. A guide to their identification, behavior, and ecology. Sea Challengers, Monterey, Califòrnia, Estats Units. 107 p.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Échebrune

Échebrune és un municipi de la regió de la Nova Aquitània, departament del Charente Marítim, a França.
# Barkhera Panth

Barkhera Panth fou un estat tributari protegit a l'agència de Malwa, Índia central.
La superfície era de 12 km² i la població de 375 habitants el 1901. Els ingressos s'estimaven el mateix any en 2.800 rúpies. El sobirà portava el títol de thakur i era un rajput rathor.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908. , article Malwa Agency
# Barkhàtovo (Altai)

* Per a altres significats, vegeu «Barkhàtovo».
Barkhàtovo (en rus: Бархатово) és un poble de la república de l'Altai, a Rússia, que el 2016 tenia 9 habitants, pertany al districte d'Ongudai.

## Referències

* ↑ http://www.ongudai-ra.ru/index.php/%D0%BD%D0%BE%D0%B2%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B8/peredvizhnoj-fap-nachal-rabotu-v-ongudajskom-rajone
* ↑ https://www.lawmix.ru/zakonodatelstvo/1955751
# Hergla

Hergla (àrab: هرڨلة, Hargla) és una ciutat de Tunísia a la costa de la governació de Sussa, situada uns 25 km al nord de la ciutat de Sussa. Té 6.332 habitants segons el cens del 2004, però ha esdevingut centre turístic i augmenta la seva població a l'estiu. És capçalera d'una delegació amb 8.000 habitants (cens del 2004).

## Economia

La principal activitat econòmica és el turisme. Els hotels de la zona tenen capacitat per a 30.000 llits.
Els habitants que no treballen en el turisme es dediquen a la pesca i l'artesanat.

## Història

Ocupa el lloc de l'antiga Horrea Coelia, anomenada Heraklium pels romans d'Orient. De la ciutat romana només en queden unes petites ruïnes.
La ciutat musulmana va sorgir entorn de la tomba de Sidi Bou Mendel, un sant marroquí que es va instal·lar en aquest lloc en tornar de la peregrinació a la Meca al segle xiii. La mesquita de la ciutat porta el seu nom.

## Infraestructures

Es troba a només 10 km de l'aeroport internacional d'Enfhida i està comunicada amb Sussa i Tunis per autopista.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 31 59 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en tres sectors o imades:
* Hergla (31 59 51)
* El Aribet (31 59 52)
* Essouieh (31 59 53)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 31 19).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 77-81. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 146-147. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# BV-1248

La BV-1248 és la carretera que enllaça Sabadell amb Matadepera, al Vallès Occidental. S'inaugurà el 1889 i en fou un dels promotors Miquel Ustrell i Serrabogunyà.

## Referències

* ↑ «BV-1248». Diputació de Barcelona. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2015. [Consulta: 13 maig 2015].
* ↑ Nomenclàtor. «Carrer d'Ustrell». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 13 maig 2015].
# Hilarió Soler i Alomà

Hilarió Soler i Alomà (Altafulla, 1825 - Barcelona, 1903) fou un jugador d'escacs i editor català, impulsor dels escacs a Catalunya a les darreries del segle xix.
Soler estigué vinculat als inicis dels escacs a la ciutat de Barcelona. Era un dels aficionats que a la dècada dels 1860 (juntament amb altres aficionats com Eusebi Riu i Canal o Carles Bosch de la Trinxeria, varen constituir un Cercle d'escacs, al Cafè del Liceu de Barcelona, traslladat posteriorment al Cafè Cuyàs. L'any 1862, juntament amb Eusebi Riu i Canal, fundà la revista mensual El Ajedrez, primera publicació d'escacs a l'Espanya peninsular La revista, dedicada bàsicament a l'àmbit de la composició de problemes d'escacs, va durar només fins al número 13, de maig de 1864. El 1865, quan ja s'havia deixat d'editar, es van publicar tots els exemplars en un sol tom en rústica, amb el títol El Ajedrez. Colección de trabajos Teórico-Prácticos relativos a este noble juego que algunos socios del Círculo de Barcelona dedican a los ajedrecistas españoles.

## Referències

* ↑ Martín: FCE: 75 Anys d'Història 1925-2000, pàg.16
* ↑ Martín: FCE: 75 Anys d'Història 1925-2000, pàg.15
* ↑ És anterior la Revista Mensual de ajedrez fundada a Cuba (llavors territori espanyol) el 1861).
* ↑ Chessbase:: Escacs espanyols al segle XIX (castellà)
* ↑ Escacultura:: Revista El Ajedrez (castellà)

## Vegeu també

* Història dels escacs a Catalunya

## Bibliografia

* Martín González, Àngel; López Manzano, Antonio. Federació Catalana d'Escacs. FCE: 75 Anys d'Història 1925-2000, 2001, p. 367 pàg.. ISBN 84-607-1908-1.

## Enllaços externs

* Travesset, Joaquim. «Hilarió Soler i Alomà (1825 - 1903), uno de los primeros patriarcas, pionero del ajedrez catalán». ajedrez365. [Consulta: 26 octubre 2020].
# Barranc de Campells I

Barranc de Campells I és un abric que conté pintures rupestres d'estil llevantí. Està situat en el terme municipal de Mequinensa (Aragó). Abric localitzat a mig vessant d'aquest barranc, en un dels afloraments rocosos i obert al Sud. A causa d'un procés natural de despreniment del suport, només s'ha conservat en un extrem del sostre de la petita cavitat, un figura pintada en vermell i en general molt bé conservada. Es tracta d'un antropomorf cruciforme.
L'abric està inclòs dins de la relació de coves i abrics amb manifestacions d'art rupestre considerats Béns d'Interès Cultural en virtut del que es disposa en la disposició addicional segona de la Llei 3/1999, de 10 de març, del Patrimoni Cultural Aragonès. Aquest llistat va ser publicat en el Butlletí Oficial d'Aragó del dia 27 de març de 2002. Forma part del conjunt de l'art rupestre de l'arc mediterrani de la península ibèrica, que va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la Unesco (ref. 874-651). També va ser declarat Bé d'Interès Cultural amb el codi RI-51-0009509.
Una de les hipòtesi que explica el significat d'aquesta pintura rupestre és la possessió d'aquest abric per part d'una persona o un col·lectiu. La pintura va ser estudiada per l'arqueòleg Ignacio Royo i el motiu pictòric és similar a altres oposats i descrits al nord del jaciment, ja a la població propera de la Granja d'Escarp.

## Referències

* ↑ Aragón, Gobierno de. «BOA» (en castellà). www.boa.aragon.es. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ «Arte rupestre del arco mediterráneo de la Península Ibérica» (en anglès). UNESCO World Heritage Centre. [Consulta: 6 gener 2020].

## Bibliografia

* ROYO GUILLÉN, J.I. I GÓMEZ LECUMBERRI, F. Prospeccions arqueològiques en el terme municipal de Mequinenza (Saragossa). Campaña de 1989, Arqueologia aragonesa, 1988-1989. D.G.A, Zaragoza.
* ROYO GUILLÉN, J.I. The set of shelters with rock art of Mequinenza (Saragossa). Bolskan 5, 1988.
# Hubal

Húbal (àrab: هبل, Hubal) és una deïtat del panteó àrab preislàmic.
El culte a Húbal fou desenvolupat a la Meca pel khuzaïta Amr ibn Luhayy des del segle iii. Aviat va ser personificat amb trets humans per una estàtua a la que mancava el braç dret que els quraixites van substituir per un braç d'or. El seu culte està testimoniat per primer cop entre els nabateus el 198 dC i tindria arrels mesopotàmiques.

## Bibliografia

* Hitti, History of the Arabs 1937, pàginess 96-101.
# Bardoňovo

Bardoňovo és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1269.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ «História». [Consulta: 25 gener 2022].