OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Shui Qingxia

Shui Qingxia (xinès simplificat: 水庆霞, pinyin: Shuǐ Qìngxiá; Funing, 18 de desembre de 1966) és una entrenadora de futbol i exjugadora xinesa, seleccionadora de la selecció femenina de la Xina entre el 2021 i el 2023. Com a jugadora, va competir com a migcampista a la selecció als tornejos olímpics de futbol de 1996 i 2000.

## Trajectòria

Shui va jugar la major part de la seua carrera al Shanghai, amb una breu experiència amb el Suzuyo Shimizu japonés.
El 1996, Shui va guanyar la medalla de plata amb la selecció xinesa, jugant els cinc partits.
Quatre anys després va formar part de la selecció xinesa que va acabar cinquena en el torneig femení, però no va jugar cap partit.

## Carrera com a entrenadora

El setembre de 2021, Shui va entrenar l'equip unit, format en gran part per jugadores internacionals, als Jocs Nacionals de la Xina de 2021. El 18 de novembre de 2021, va ser nomenada entrenadora de la selecció femenina de la Xina, convertint-se en la primera dona xinesa a dirigir l'equip. Va dirigir l'equip que va guanyar la Copa asiàtica femenina de l'AFC 2022, el primer títol de la Copa asiàtica femenina del país en setze anys. Tanmateix, i després d'una mala sèrie de resultats, va ser cessada per la Federació el novembre del 2023.

## Referències

* 1 2 «Shui Qingxia, nueva entrenadora de la selección femenina de fútbol de China». CGTN, 19-11-2021. [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ Reuters, 19-11-2021.
* ↑ Roy, Shilarze Saha. «Shui Qingxia, the Chinese showstopper». FIFA, 20-01-2023. [Consulta: 11 juliol 2023].
* ↑ CGTN. «The rise and fall of China's title-winning coach Shui Qingxia» (en anglès). [Consulta: 28 novembre 2023].
# Torrent de can Gomis

* No s'ha de confondre amb Torrent del Gomis.
El torrent de can Gomis, també anomenat torrent de Penitents, riera de Fragadell, torrent de la Font del Roure, torrent de Llacsalí o Jacsalí, és un torrent del barri de Vallcarca i els Penitents de Barcelona, en la conca de la riera de Vallcarca.
S'inicia per sota de la carretera de les Aigües, on hi havia la font d'en Falcó, o font de Vall Par, amb aigua bicarbonatada, que es va explotar comercialment als anys 1930. Segueix entre l'avinguda d'Adrià Gual i el carrer de Vallpar, únic tram del torrent que encara es conserva natural, passava per l'esquerra de la plaça d'Alfonso Comín, on hi havia la casa palau can Gomis, que li donava nom. Seguia per l'actual carrer d'Esteve Tarradas, on hi havia la masia can Llacsalí, i prop d'ella la font del Roure, fins a desembocar a la riera de Vallcarca, just abans del viaducte de Vallcarca.

## Referències

* ↑ Corbera, Joan; Fernández, Juanjo; Giménez, Carlota; Macià, Jaume; Sanz, Carles «Atles de l'aigua d'Horta-Guinardó». El Pou. Grup d'Estudis de la Vall d'Hebron i la Muntanya Pelada, 01-06-2019, pàg. 28-29. ISSN: 2604-6938.
* ↑ Giménez i Compte, Carlota. Rutes de l'aigua als barris d'Horta-Guinardó. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2009, p. 80.
* ↑ Díez i Quijano, Desideri. Les masies d'Horta. Quarta edició. Barcelona: El Tinter, SAL, abril 2003, p. 86-88.
* ↑ Fabre, J.; Huertas Claveria, J.M.. Tots els barris de Barcelona. volum 4. Edicions 62, 1976.
# Catharina Bååt

Catharina Bååt (Suècia, s. XVII) va ser una genealogista sueca.
És coneguda per haver estat autora d'uns comentaris genealògics corregint moltes de les errades que contenia l'obra de l'historiador Johannes Messenius Theatrum nobilitalis suecance, publicada originalment el 1616, sobretot els escuts d'armes, que va refer amb reproduccions de gran qualitat. Tot i rebre molts elogis per la seva obra, aquesta va restar inèdita i en mans de l'alemany Johann Heinrich Boeckler.
Alguns autors, entre ells l'historiador i genealogista Gustaf Elgenstierna, la identifiquen amb Catharina Sparre, muller del conseller reial suec Lars Eriksson Sparre, que encara vivia el 1685.

## Referències

* 1 2 Schefferi, Joannis. Svecia literata seu de scriptis et scriptoribus gentis sveciae (en llatí). Hamburg: Gothofredus Liebezeit, 1698, p. 206.
* ↑ Díez Canseco, Vicente. Diccionario biográfico universal de mujeres célebres (en castellà). vol. 1. Madrid: Imprenta de José Félix Palacios, 1844, p. 19.
* ↑ Bernd, Christian Samuel Theodor. Allgemeine Schriftenkunde der gesammten Wappenwissenschaft (en alemany). Bonn: J. M. G. Weigel, 1830, p. 594-595.
* 1 2 Anrep, Gabriet. Svenska Adelns Ättar-Taflor (en suec). Estocolm: P. A. Norstedt a Söner, 1858, p. 368.
* ↑ Theil, Erster. Historische Merkwürdigkeiten, die Königinn Christina von Schweden (en alemany). Leipzig i Amsterdam: Pierre Mortier, 1751, p. 343.
* ↑ Svenskt konstnärslexikon (en suec). vol. 5. Malmö: Allhems Förlag, 1952-1967, p. 223.
# Pseudis paradoxa

Pseudis paradoxa és una espècie de granota que es troba al nord de la conca del riu Amazones i a l'illa de Trinitat.
És la granota més gran del gènere Pseudis. El nom científic paradoxa li ve de la paradoxal diferència entre la mida del capgròs, que pot arribar a fer uns 25 cm, i la de la granota adulta, que no passa dels 7,5 cm. Aquesta contracció de les mides corporals en fer la metamorfosi, en comptes de la dilatació habitual en la gran majoria d'anurs, és típica del gènere.
Els seus hàbits són totalment aquàtics.

## Referències

* 1 2 3 4 Cochran, Doris M. Los anfibios. Barcelona: Seix Barral, 1961, pags. 136 i 153.
* Rodrigues, M.T., Acosta-Galvis, A., Mijares, A., Lavilla, E., Lajmanovich, R., Faivovich, J. & Hardy, J. (2004). Pseudis paradoxa. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 8 de gener de 2008 (en anglès). (anglès)
# Thomas Cech

Thomas Robert Cech (Chicago, Illinois, 8 de desembre de 1947) és un químic, bioquímic i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1989.

## Biografia

De ben petit la seva família es traslladà a la ciutat d'Iowa, situada a l'estat del mateix nom. Va estudiar química al Grinnell College, on es graduà el 1970, i posteriorment realitzà el seu doctorat a la Universitat de Berkeley l'any 1975. Aquell mateix any entrà a treballar a l'Institut Tecnològic de Massachusetts, i el 1978 fou nomenat professor de química i bioquímica a la Universitat de Colorado.

## Recerca científica

L'àrea principal de la recerca de Thomas Cech és la del procés de transcripció genètica del nucli de les cèl·lules, observant com el codi genètic de l'ADN es transcriu en ARN. En col·laboració amb Sidney Altman va descobrir que per aconseguir la unió de fragments d'ARN era necessari la presència del nucleòsid, component bàsic de l'ARN, sense la necessitat de ser-hi present qualsevol altra activitat catalítica.
L'any 1989 fou guardonat, juntament amb Sidney Altman, amb el Premi Nobel de Química pels descobriments dels processos químics de propietats catalitzadores de l'àcid Ribonucleic.

## Enllaços externs

* «Thomas Cech» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Gaby: A True Story

Gaby: A True Story és una pel·lícula estatunidenco-mexicana dirigida per Luis Mandoki, estrenada el 1987.

## Argument

Adaptació de la biografia de l'escriptora mexicana Gaby Brimmer, que va néixer amb una paràlisi cerebral que li impedia qualsevol moviment o expressió, llevat del seu peu esquerre. Gràcies a l'ajuda de la seva 'nana', Gabriela va accedir a l'educació, inclosa la universitària. La pel·lícula, rodada al costat de discapacitats -els actors principals no ho són- de Cuernavaca (Mèxic), és un cant reivindicatiu a la normalització educativa, sexual i social dels discapacitats.

## Repartiment

* Liv Ullmann: Sari
* Norma Aleandro: Florencia
* Robert Loggia: Michel
* Rachel Chagall: Gaby
* Lawrence Monoson: Fernando
* Robert Beltran: Luis
* Beatriz Sheridan: Mare de Fernando
* Tony Goldwyn: David

## Al voltant de la pel·lícula

* Una magnífica actuació de Norma Aleandro, l'actriu argentina que va fer de protagonista a The Official Story (i té aquí el seu primer paper al cinema parlant en anglès), i contribueix en gran manera a donar versemblança a la pel·lícula. Aleandro transmet tant la timidesa com el ficar-se pel mig d'algú que viu en una situació tan simbiòtica, envermellint de manera enfadada cada vegada que Gaby espera que tradueixi un comentari mal educat.
* En aquest film es té en compte l'amor i les relacions sexuals, al mateix temps que és un al·legat contra la invisibilitat del discapacitat, ja que advoca per una integració total en la societat.

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1988. Oscar a la millor actriu secundària per Norma Aleandro
* 1988. Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Rachel Chagall
* 1988. Globus d'Or a la millor actriu secundària per Norma Aleandro

## Referències

* ↑ Maslin, Janet. «'Gaby,' Story of Determination» (en anglès). New York Times, 30-10-1987.
* ↑ Martínez-Salanova Sánchez, Enrique. «Cine y discapacidad» (en castellà).
# Skuodas

Skuodas ( escoltar (?·pàg.), (en samogitià: Skouds) és una ciutat del districte municipal de Skuodas, al comtat de Klaipėda i nord-oest de Lituània vora la frontera amb Letònia. El riu Bartuva travessa la ciutat.

## Història

Skuodas va ser esmentada per primera vegada en fonts escrites el 1253. El 1572 se li van concedir a Skuodas els drets de ciutat gràcies a Jonas Chodkiewicz que era amo de la ciutat. El mateix any, després que els drets de la ciutat se'ls hagués concedit, una nova part dels habitants es van instal·lar a la riba dreta del riu Bartuva. En el centre d'aquesta nova ciutat es va construir una nova plaça rectangular amb l'ajuntament i edificis comercials.
Després de l'era de Chodkiewicz la ciutat va passar sota el poder de la família Sapieha fins al 1832. El 1776 Skuodas va perdre els drets de ciutat i va passar a ser una ciutat fronterera amb una duana.
El 1821 es va construir una església Evangèlica Luterana i el 1847 l'actual església catòlica amb maçoneria de pedra i maons i amb les característiques de l'arquitectura del neoromànic. Aquesta església va ser consagrada pel bisbe Motiejus Valančius el 1850. El 1614 s'havia creat la primera escola parroquial.
L'any 1911 es va establir la impremta i el ramal ferroviari Priekulė-Klaipeda va ser construït el 1915.
La ciutat tenia una comunitat jueva al segle xix, amb quatre sinagogues. El 1897, quasi 2.300 jueus formaven el 60% de la població i dominaven el comerç a Skuodas. El 1941, després de la invasió alemanya, i l'establiment de les persecucions pels nacionalistes lituans, els jueus van ser assassinats.
Durant el període d'entreguerres Skuodas tenia uns 4.410 habitants. Va ser coneguda per la seva fàbrica de sabates «Kontinent». Skuodas també tenia un cinema amb equips moderns. La ciutat va patir greument durant la Segona Guerra Mundial. Després de la guerra va ser reconstruïda la plaça que havia quedat en ruïnes. L'any 1992 es va aprovar l'escut d'armes de Skuodas.

## Ciutats agermanades

* Lindås, Noruega

## Referències

* ↑ «Istuorėjė» (en lituà). [Consulta: 16 desembre 2013].
* ↑ Spector, Shmuel. The Encyclopedia of Jewish Life Before and During the Holocaust. Nova York University Press, 2001, p.1197.
* ↑ «Dėl Skuodo miesto istorinio herbo patvirtinimo» (en lituà). Lietuvos Respublikos.

## Enllaços externs

* Skuodas - Lloc web oficial (lituà) (anglès)
* Guia de Skuodas (anglès)
# Raigs delta

Els raigs delta són electrons secundaris amb suficient energia per a escapar a una distància significativa del feix de radiació primari i produir una major ionització.: $^{:25}$  Aquest terme s'usa a vegades per a descriure qualsevol partícula addicional causada per ionització secundària. El terme va ser encunyat per Joseph John Thomson (1856-1940).

## Característiques

Un llamp delta té la característica d'estar format per electrons molt ràpids produïts en quantitat per partícules alfa o altres partícules ràpides carregades d'energia que expulsen electrons de les seves òrbites atòmiques. En conjunt, aquests electrons es defineixen com a radiació delta quan tenen una energia suficient per a ionitzar més àtoms mitjançant interaccions posteriors per si sols. Els llamps delta apareixen com a branques en la trajectòria principal d'una cambra de boira (veure les figures 1 i 2). Aquestes branques en veuen més prop de l'inici de la trajectòria d'una partícula fortament carregada, on s'imprimeix més energia als electrons ionitzats.

## Raigs delta en acceleradors de partícules

També anomenat electró d'efecte en cadena, el terme raig delta també s'usa en física d'altes energies per a descriure electrons individuals en acceleradors de partícules que exhibeixen una desacceleració característica. En una cambra de bombolles, els electrons perdran la seva energia més ràpidament que altres partícules a través de la radiació de frenat i crearan una trajectòria en espiral a causa de la seva petita massa i al camp magnètic. La taxa de Bremsstrahlung és proporcional al quadrat de l'acceleració de l'electró.

## Raigs èpsilon

Un raig èpsilon o radiació èpsilon és un tipus de partícula beta. Son una forma de radiació corpuscular i estan composts per electrons. El terme va ser encunyat per Joseph John Thomson, però rares vegades s'ha utilitzat a partir de 2019.

## Vegeu també

* Annex:Taula de partícules
* Física de partícules
* Radioactivitat
* Radiació:
** Raigs α (alfa), càrrega +
** Raigs β (beta), càrrega −
** Raigs X
** Raigs γ (gamma), sense càrrega

## Referències

* ↑ Podgorsak, E. B.. Radiation Oncology Physics: A Handbook for Teachers and Students. Vienna: International Atomic Energy Agency, 2005. ISBN 978-92-0-107304-4.
* ↑ «EC Electron capture». Arxivat de l'original el 2005-02-15.

## Bibliografia

* "Rac Delta" en Britannica Online
* "Electrons delta" en l'Enciclopèdia McGraw-Hill de ciència i tecnologia en línia
# Torrent de Vilamala (Aigua d'Ora)

El Torrent de Vilamala és un afluent per la dreta de la Rasa de Valielles.

## Descripció

Neix al Grau de Vilamala (terme municipal de Navès) a 1.250 msnm. El primer tram del seu curs (uns 500 metres) el fa en direcció cap al nord per, tot segit, tombar cap a l'est, direcció en la qual farà els següents 700 metres. En l'indret on fa aquest tomb passa a menys d'un centenar de metres de la masia de Vilamala que li dona nom. L'últim tram del seu curs el torna a fer en direcció cap al nord fins a desguassar a la Rasa de Valielles, però de seguida entra a l'enclavament de Valielles (municipi de Montmajor) a 928 msnm.
Tota la seva conca està integrada en el Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN) de la Generalitat de Catalunya i més concretament en l'espai Serres de Busa-Els Bastets-Lord.

## Municipis per on transcorre

Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Navès | 227 | 15,3% |
| Per l'interior del municipi de Montmajor | 1.259 | 84,7% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Torrent de Vilamala està integrada per un total de 2 cursos fluvials. La totalitat de la xarxa suma una longitud de 2.455 m. dels quals 1.707 transcorren pel terme municipal de Montmajor i els 748 restants pel de Navès.

## Referències

* 1 2 3 4 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 29 maig 2010].
# Meló coreà

El meló coreà o chamoe (en coreà: 참외, literalment "veritable meló"), també conegut com a meló oriental, és un tipus de meló cultivat a la Àsia de l'Est.

## Producció

En 2017 a Corea del Sud, 41.943 hectàrees de terra es van utilitzar per al cultiu, produint prop de 166.281 tones de melons coreans. El comtat de Seongju, a la província de Gyeongsang del Nord, és famós per ser el centre de cultiu de meló coreà, amb granges de la regió que representen un 70% de la producció total del país.

## Consum

El meló fresc, amb pell fina i llavors petites, es pot menjar sencer. És notablement menys dolç que les varietats occidentals de meló, i consta d'un 90% d'aigua. Té un gust que ha estat descrit com a barreja de meló i cogombre.
La fruita és bastant consumida a Corea, on es considera una fruita representativa de l'estiu. En la cuina coreana, els melons també s'escabetxen per fer una menja que s'anomena jangajji.

## En la cultura

Els números 94 i 114 dels Tresors nacionals de Corea es formen en forma de meló coreano.

## Galeria

* Meló coreà
* Melons verds
* Melons madurs
* Flors
* Fulles
* Secció transversal
* Secció longitudinal
* Chamoe-jangajji
* Ampolla celadon en forma de meló, de Goryeo (918–1392), al Museu Nacional de Corea
* Ampolla celadon en forma de meló amb patró de peònia i crisantem incrustat, de Goryeo, al Museu Nacional de Corea

## Vegeu també

* Llista de fruits comestibles
* Llista de plantes comestibles

## Referències

* ↑ Shin, Ah-Young; Kim, Yong-Min; Koo, Namjin; Lee, Su Min; Nahm, Seokhyeon «Transcriptome analysis of the oriental melon (Cucumis melo L. var. makuwa) during fruit development» (en anglès). PeerJ, 5, 2017, pàg. e2834. DOI: 10.7717/peerj.2834. ISSN: 2167-8359. PMC: PMC5217523. PMID: 28070461 [Consulta: 29 octubre 2018].
* ↑ Katzir, Nurit; Paris, Harry S. Cucurbitaceae 2000 : proceedings of the 7th Eucarpia Meeting on Cucurbit Genetics & Breeding (en anglès). 510. Leuven, Belgium: International Society for Horticultural Science, 2000, p. 391 (Acta horticulturae). ISBN 9066058528. OCLC 44083803.
* ↑ «채소생산량(과채류)» (en coreà). Korean Statistical Information Service. Statistics Korea, 06-09-2018. [Consulta: 29 octubre 2018].
* 1 2 3 Lim, T. K.. Cucumis melo (Makuwa Group) (en anglès). Dordrecht: Springer, 2012, p. 219–221. DOI 10.1007/978-94-007-1764-0_34. ISBN 978-94-007-1763-3 [Consulta: 29 octubre 2018].
# Mones Quintela

Mones Quintela és una localitat del departament d'Artigas, al nord de l'Uruguai. Es troba a l'oest del departament, dins del sector 7. Limita a l'oest amb el riu Uruguai i al nord amb el rierol Itacumbú. Al sud-est limita amb Cainsa i Tomás Gomensoro.

## Població

Segons les dades del cens de 2004, Mones Quintela tenia una població aproximada de 601 habitants.
| Any | Població |
| 1963 | - |
| 1975 | - |
| 1985 | - |
| 1996 | 616 |
| 2004 | 601 |
| 2011 | 531 |
Font: Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai

## Referències

* ↑ «Cens de 2004 del Departament d'Artigas» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 4 desembre 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963–1996 / M» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. Arxivat de l'original el 2011-11-23. [Consulta: 4 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de l'INE de Mones Quintela (castellà)
# Els Caterins

Els Caterins fou un grup de grallers del Vendrell que es formà l'any 1936 a partir del grup Els Casimiros, després que Casimir Coll abandonés la colla. El nom del grup ve del nom del local on assajaven: la Taverna del Caterí. La Taverna era regentada pel fill d'Isidre Mercadé i Vidal («Isidro Caterí»), on aquest, Casimir Coll i Salvador Carbó i Puig («Rateta») assajaven. El grup sembla que va estar format per Isidre Mercadé Vidal («Isidro Caterí»), Salvador Carbó i Puig («Rateta») i Joan Mallofré («Ros Camat»). Només hi ha una actuació documentada d'aquest grup al III Concurs de Gralles de la Història celebrat al Poble Espanyol de Barcelona (14 de juny de 1936), on també participaren grups com Els Felius, i en el que quedaren en quarts posició.

## Referències

* 1 2 Arroyo i Julivert, Salvador «Els grallers del Vendrell: Les colles de la Renaixença Castellera (1926-1936)» (en línia). Miscel·lània penedesenca, 1995, pàg. 593-634 [Consulta: 21 juliol 2021].
# Raikoke

Raikoke (en rus: Райкоке; en japonès: 雷公計島) és una illa volcànica deshabitada que es troba al centre de les illes Kurils, al mar d'Okhotsk, al nord-oest de l'oceà Pacífic.

## Geografia

Raikoke té una forma circular, amb una longitud de 2,5 km i una amplada de 2,0 quilòmetres. La seva superfície és de 4,6 km². L'illa és un estratovolcà, la lava del qual es compon principalment de basalt. El con s'eleva per sobre d'una terrassa submarina amb una profunditat de 130 metres fins a una alçada màxima de 551 msnm. El cràter fa 700 metres d'ample i 200 de profunditat, amb colades de lava que s'estenen al llarg de la meitat oriental de l'illa. Les darreres erupcions del volcà foren el 1765, 1778, 1924 i 2019. L'erupció de 1778 va destruir el terç superior de l'illa i va provocar la mort de 15 persones per la caiguda de bombes de lava.

## Història

L'illa rebia visites dels ainus que hi anaven a pescar i caçar, però sense cap població permanent. L'illa apareix en un mapa oficial que mostra els territoris del Clan Matsumae, un domini feudal del Japó del període Edo datat el 1644, i aquestes possessions van ser confirmades oficialment pel shogunat Tokugawa el 1715. El 1855 la sobirania russa va ser reconeguda pel Tractat de Shimoda. L'illa va ser transferida a l'Imperi del Japó pel Tractat de Sant Petersburg (1875) juntament amb la resta de les illes Kurils. Després de la Segona Guerra Mundial l'illa va quedar sota el control de la Unió Soviètica, i ara està administrada com a part de l'oblast de Sakhalin de la Federació Russa.

## Fauna

L'illa acull una de les cinc grans colònies de lleons marins de Steller a les illes Kurils. Durant la primavera i l'estiu hi nia el fulmar boreal, el gavotí emplomallat, el gavotí cotorra, el somorgollaire columbí i la gavineta de tres dits.

## Referències

* ↑ «International Kuril Island Project（IKIP）». University of Washington Fish Collection or the respective authors.
* ↑ «Raikoke». www.volcanodiscovery.com.
* 1 2 «Raikoke». Volcano World, August 2, 2011.
* ↑ «Global Volcanism Program | Raikoke» (en anglès). [Consulta: 15 abril 2024].
* ↑ Krasheninnikov, Stepan Petrovich, and James Greive. The History of Kamtschatka and the Kurilski Islands, with the Countries Adjacent. Chicago: Quadrangle Books, 1963
* ↑ Rees, David. The Soviet Seizure of the Kuriles. New York: Praeger, 1985. ISBN 0-03-002552-4
* ↑ Takahashi, Hideki, and Masahiro Ōhara. Biodiversity and Biogeography of the Kuril Islands and Sakhalin. Bulletin of the Hokkaido University Museum, no. 2-. Sapporo, Japan: Hokkaido University Museum, 2004.
* ↑ Kondratyev, A. Y., Litvinenko, N. M., Shibaev, Y. V., Vyatkin, P. S., & Kondratyeva, L. F. (2000). The breeding seabirds of the Russian Far East. Seabirds of the Russian Far East, 37–81.
# Tàngara melera cama-roja

La tàngara melera cama-roja (Cyanerpes cyaneus) és una espècie de petita ocell de la família Thraupidae. Es distribueix en els tròpics del Nou Món, des del sud de Mèxic fins a Perú, Bolívia, el centre del Brasil i les Guaianes. També a Trinitat i Tobago, i a Cuba, illa on possiblement hagi estat introduït.

## Referències

* ↑ «Tàngara melera cama-roja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Cornelius Freundt

Cornelius Freundt (Plauen, 1535 $^{(Gregorià)}$ - Zwickau, 26 d'agost de 1591), conegut també com a Cornelius Bonamicus, fou un compositor religiós alemany.
Va pertànyer a l'església reformada. Va treballar com a cantor a Borna i es va convertir en cantor a St. Marien i professor a l'escola del consell de Zwickau el 1565. Els musicòlegs en les biografies sobre aquest polifonista, el classifiquen entre els músics més notables del seu temps, tant per la puresa de la seva escriptura, com per la elevació del seu sentiment religiós.
Cornelius Freundt va escriure motets de cançons ocasionals; dels 28 conjunts dels llibres nadalencs recollits per ell.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 24, pàg. 1266. (ISBN 84-239-4524-3)