OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Pujadas Domingo

Josep Pujadas Domingo (Barcelona, 6 d'abril de 1931) és un empresari, advocat i polític català, diputat en la Primera Legislatura del Congrés dels Diputats.

## Trajectòria

És llicenciat en dret i Diplomat en Direcció d'empreses per l'IESE de la Universitat de Navarra. Durant els darrers anys del franquisme ha treballat com a professor mercantil i instructor de la Comissió Nacional de Productivitat del Ministeri d'Indústria d'Espanya.
El 1964 participà en la fundació de la Jove Cambra Espanyola, de la que en fou nomenat president, i el 1971 fou nomenat vicepresident executiu de la Federació Mundial de Joves Cambres. Posteriorment ha estat secretari general del comitè espanyol de la Lliga Europea de Cooperació Econòmica i membre del consell assessor del Seminari Global de Salzburg.
Políticament durant la transició espanyola milità a Centristes de Catalunya-UCD, del que en fou secretari executiu per a les Relacions Sectorials. Fou candidat per Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 1979, però no resultà escollit. Tanmateix, el març de 1980 substituí en el seu escó Anton Cañellas i Balcells, qui havia dimitit per presentar-se a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980. Fou president de la Comissió de Pressupostos i de la Comissió d'Economia i Comerç del Congrés dels Diputats.
Després de l'ensulsiada de la UCD va acompanyar Adolfo Suárez al Centro Democrático y Social (CDS), partit amb el qual fou el número 2 de la llista per la província de Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 1982, però no fou escollit.

## Obres

* L'Exércit espanyol a la societat de l'any 2000 = El ejército español en la sociedad del año 2000 (1982) conferència pronunciada en català al Col·legi d'Advocats de Barcelona, el 7 de juny de 1982, i en castellà a la Joven Cámara de Madrid, el 22 de juny de 1982.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Los partidos, contra la utilización del Ejército para fines políticos, a ABC, 17 d'octubre de 1982
* ↑ Senillosa será el cabeza de lista del CDS en Barcelona a El País, 28 d'octubre de 1982
* ↑ Candidatura del CDS a les eleccions de 1982
* ↑ Catàleg de la Biblioteca de la URV
# Pseudoescepticisme

Pseudoescepticisme es un terme creat per Marcello Truzzi en una crítica de l'escepticisme científic, que segons ell, és un fals esceptisime. Meynel utilitza el terme com crític a l'ús d'etiquetes de pseudociència, per científics que en les seves crítiques reemplacçarien el llenguatge acadèmic per desqualificacions, per que pretenen que qualsevol fenomen paranormal resulta d'errors o de mentida.

## Referències

* ↑ Truzzi, Marcello «On Pseudo-Skepticism». Zetetic Scholar, 12/13, 1987, pàg. 3–4 [Consulta: 10 octubre 2008].
* ↑ Stoeber, Michael; Meynell, Hugo Anthony. Critical Reflections on the Paranormal. SUNY Press, 1996, p. 16. ISBN 0-7914-3063-4.

## Enllaços externs

* Marcello Truzzi. «On Some Unfair Practices towards Claims of the Paranormal» (en anglès), 1998. Arxivat de l'original el 2007-04-28. [Consulta: 1r maig 2014].
* Hall, Stephanie A. «Folklore and the Rise of Moderation Among Organized Skeptics» (en anglès), 1999. Arxivat de l'original el 2009-05-23. [Consulta: 1r maig 2014].
* Sofka, Michael D. «Myths of Skepticism» (en anglès).
* Beaty, William J. «Symptoms of Pathological Sketicism» (en anglès). Arxivat de l'original el 2010-03-07. [Consulta: 1r maig 2014].
* Kruger, Justin, y Dunning, David. «Unskilled and Unaware of It: How Difficulties in Recognizing One's Own Incompetence Lead to Inflated Self-Assessments» (en anglès). Arxivat de l'original el 2006-02-13. [Consulta: 1r maig 2014].
# Josep Torné i Cubells

Josep Torné i Cubells (el Molar, Priorat, 22 de juny de 1956 - Sabadell, Vallès Occidental, 20 de novembre de 2020) va ser un monjo cistercenc i sacerdot català.
Era llicenciat en Història Medieval per la Facultat de Geografia i Història de la Universitat de Barcelona (1982). Va estudiar al Seminari Conciliar de Barcelona, i fou ordenat sacerdot a la parròquia de la Mare de Déu de les Neus de Barcelona el 18 d'abril de 1984, d'on fou nomenat vicari aquell mateix any juntament amb el de la parròquia de Sant Pere Ermengol. Tres anys més tard, el 1987, fou nomenat rector d'aquestes dues parròquies. El 1990 va ingressar com a monjo al monestir cistercenc de Santa Maria de Poblet, on professà temporalment, a més d'exercir d'arxiver del monestir. L'any 1994 va ingressar al monestir de Santa María de Valdediós, a Astúries. El 1999 va tornar a l'Arxidiòcesi de Barcelona, destinat a la parròquia de Santa Eulàlia de Vilapicina, on estigué fins al 2013. Posteriorment, entre el 2013 i el 2016, exercí de vicari a la parròquia de Sant Josep Oriol de Barcelona. Des del setembre de 2016 era vicari de les parròquies de Sant Roc (al barri de Can Puiggener) i de la Mare de Déu dels Dolors (al barri de Torre-romeu), ambdues a Sabadell.
Torné havia estat també col·laborador científic de la Facultat de Teologia de Catalunya i membre del Seminari de Teologia Medieval catalana. El P. Torné havia estat professor de la Facultat Antoni Gaudí.

## Obres

* Torné i Cubells, Josep; Rambla, Josep M.; Torralba, Francesc. Mestres espirituals cristians: tres mestres, tres èpoques, tres estils. Barcelona: Fundació Joan Maragall: Claret, 2007 (Quaderns; 82). ISBN 978-84-98460-44-5. OCLC 804493170.
* Torné i Cubells, Josep. Catàleg dels pergamins de l'actual arxiu del Monestir de Poblet. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans: Facultat de Teologia de Catalunya: Monestir de Santa Maria de Poblet, 2010 (Corpus scriptorum Cataloniae. Series D. Subsidia; 1). ISBN 978-84-92583-97-3. OCLC 804856774.
* Torné i Cubells, Josep. Oracions de la tradició litúrgica per als salms: sèries africana, romana i hispànica: per ajudar a fer-ne una interpretació cristiana. Barcelona: Centre de Pastoral Litúrgica, 2020 (CPL Libri; 40). ISBN 978-84-91652-87-8.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Defunció del P. Josep Torné Cubells O. Cist.». Bisbat de Terrassa, 21-11-2020. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Mor, Laura «Mor el capellà Josep Torné, estudiós dels pares del desert». Vida Creixent, 30-11-2020.
* ↑ Mor, Laura «Mor el capellà Josep Torné, estudiós dels pares del desert». Catalunya Religió, 22-11-2020.
* ↑ «Fallece en Sabadell Josep Torné, monje cisterciense que participó en la refundación de Valdediós» (en castellà). La Nueva España, 22-11-2020. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ «Ha mort el P. Josep Torné i Cubells, O. Cist». Facultat de Teologia de Catalunya, 23-11-2020. [Consulta: 29 gener 2021].
# Josep Torras i Trias

Josep Torras i Trías (Badalona, ca. 1920 – Barcelona, 1986) fou un empresari, alcalde de Badalona entre 1961 i 1964. També fou president del CF Badalona de 1967 a 1971.

## Biografia

Fill de Josep Torras Riera, militant de la Lliga Regionalista i empresari de la fusta, i de Paquita Trias Pujol, germana dels doctors Trias Pujol. Durant la guerra passà a la zona franquista i tornà a Badalona com a excombatent. El 1946 es titulà com a enginyer industrial a l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Industrial de Barcelona. Concessionari local de la Ford i continuà amb l'empresa familiar.
L'any 1961 va ser nomenat alcalde de Badalona per fer de mitjancer entre faccions locals enfrontades, i tingué un mandat tempestuós, marcat pels enfrontaments amb l'Ajuntament de Barcelona, els constructors i el Governador Civil per les qüestions relacionades amb la recepció dels nouvinguts i el traçat de l'autopista. Quan el substituí en l'alcaldia el seu opositor Felipe Antoja Vigo, presidí el Consejo Provincial de Empresarios de Barcelona i ho va fer durant 11 anys, escollit en diverses ocasions per aclamació.
En dues ocasions va ser diputat provincial, de 1961 a 1964 representant la fracció municipal, i del 1971 al 1979 en nom dels Sindicats; durant aquest segon període, va ser diputat de Patrimoni, Personal i Hisenda, i formà part del primer equip d'en Josep Tarradellas que va posar les bases administratives per reconstituir la Generalitat. En paral·lel, l'any 1971 va ser candidat pel terç familiar, per la província de Barcelona, per les Corts espanyoles; va quedar en tercer lloc, aconseguint 226.000 vots. En aquestes eleccions la participació va ser del 45%. El seu programa tenia com a punts més importants: treballar per aconseguir unes pensions dignes, finançament per a les petites i mitjanes empreses, fer política d'habitatge social de veritat, donar més competències i recursos als municipis i diputacions i crear una administració regional.
Va rebutjar ser cap de llista pel PSC a les primeres eleccions municipals de la democràcia, i un cop va deixar el càrrec a la Diputació Provincial, 1979, es retira de l'activitat política.

## Referències

* ↑ «Han mort dos ex alcaldes». Revista de Badalona, 14-01-1986, pàg. 7.

## Bibliografia

* Martí Marín i Corbera Els ajuntaments franquistes a Catalunya, política i administració municipal 1938-1979 Lleida: Pagès, 2000. ISBN 84-7935-693-6

## Enllaços externs

* Resum biogràfic
* Entrevista a La Vanguardia 20 de maig de 1962
# Joseph Kergueris

Joseph Kergueris (Hennebont, 2 d'octubre de 1938) és un polític bretó.
Va ser professor universitari en gestió empresarial. Ha estat alcalde de Landévant (1971 - 2004) i cap de la Comunitat de Municipis del País d'Auray, així com membre del Consell Regional de Bretanya. Antic membre de la Unió per a la Democràcia Francesa, va decidir no unir-se al Moviment Demòcrata i a les eleccions legislatives franceses de 2002 fou escollit senador per Morbihan per la candidatura d'Unió Centrista. Des del 2004 fins a 2011 fou president del Consell General de Morbihan i del Cantó de Pluvigner.

## Enllaços externs

* Fitxa a la web del Senat francès

## Referències

* ↑ «Les résultats des élections sénatoriales». le Monde, 25-09-2001, pàg. 20. Arxivat de l'original el 2015-07-12 [Consulta: 11 juliol 2015].
# Joseph Knitzer

Joseph Knitzer (Nova York, 11 d'octubre, 1913 - Idem. 1 de juliol, 1967), fou un violinista nord-americà.
Va créixer a Detroit i va començar a actuar a una edat primerenca. El 1923-1930 va estudiar a Nova York amb Leopold Auer, i més tard també va estudiar amb Louis Persinger. El 1927 va debutar amb l'Orquestra Simfònica de Nova York sota la batuta de Walter Damrosch. El 1934 va guanyar el Concurs de Naumburg per a joves intèrprets.
A la dècada de 1930 concertat com a solista, però amb un èxit limitat; Pel que fa al concert de 1937, The New York Times va assenyalar el to elegant i la tècnica fàcil del violinista, assenyalant la manca de profunditat i passió. No obstant això, Knitzer ha actuat amb l'Orquestra de Filadèlfia amb Leopold Stokowski i la Filharmònica de Nova York amb John Barbirolli. El 1941-1954. va dirigir el departament de violí de l'Institut de Música de Cleveland, al mateix temps el 1945-1946. concertista de l'Orquestra de Cleveland (a invitació de George Szell, que, tanmateix, es va veure ràpidament decebut per la seva elecció). El 1954-1955 va ensenyar a la Northwestern University, després el 1955-1964. a l'"Eastman School of Music", on també va dirigir un quartet de corda (al capdavant del qual el 1960 va emprendre una gira amb actuacions a Iugoslàvia, Grècia, Turquia, Líban, Síria, Jordània, Egipte i el Marroc). Des de 1964 fins al final de la seva vida, va ser professor a la Universitat de Michigan.

## Referències

* ↑ https://www.nytimes.com/1937/10/09/archives/knitzers-recital-held-in-town-hall-new-york-artist-appears-in-the.html//от 11 ноября 2022 на Wayback Machine /https://web.archive.org/web/20221111004302/https://cambridge.dlconsulting.com/?a=d&d=Tribune19400105-01.2.60&e=-------en-20--1--txt-txIN-------/ The New York Times, 9.10.1937, p. 17.
* ↑ https://www.cambridgema.gov/cpl.aspx/Архивная копия от 11 ноября 2022 на Wayback Machine // The Cambridge Tribune, 5.01.1940, p. 8.
* ↑ https://www.stokowski.org/Principal_Musicians_Cleveland_Orchestra.htm#Concertmasters_Index_Point/Дата обращения: 11 ноября 2022. Архивировано 11 ноября 2022 года.
* ↑ https://www.esm.rochester.edu/sibley/2022/05/may9-may15//Дата%5BEnllaç+no+actiu%5D обращения: 11 ноября 2022. Архивировано 11 ноября 2022 года.
# José Cardona

José Cardona (Potrerillos, 27 de febrer de 1939 - San Pedro Sula, 30 de gener de 2013) fou un futbolista hondureny de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció d'Hondures.
Fou fitxat pel València CF, que com tenia totes les fitxes de jugadors forans cobertes, el cedí a l'Elx CF. La temporada 1959 fou el màxim golejador de segona divisió amb 23 gols. El 1964 fou traspassat a l'Atlètic de Madrid.

## Referències

* ↑ José Cardona Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Staff «Muere una leyenda; José Enrique la "Coneja" Cardona» (en castellà). El Tiempo (Honduras), 30-01-2013 [Consulta: 31 gener 2013]. Arxivat 2013-02-05 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-02-05. [Consulta: 27 abril 2019].
* ↑ José Cardona a BDFutbol
* ↑ España le hace un homenaje a la Coneja Cardona - El Heraldo (castellà)
# Qeré i ketiv

Qeré i ketiv, de l'arameu qere o q're, קְרֵי ("[què es] llegeix") i ketiv, כְּתִיב ("[què està] escrit"), es refereix a un sistema per marcar les diferències entre el que està escrit en el text consonàntic de la Bíblia hebrea, tal com es conserva per la tradició escriba, i el que es llegeix. En aquestes situacions, el qeré és el dispositiu ortogràfic tècnic utilitzat per indicar la pronunciació de les paraules en el text masorètic de les escriptures, mentre que el ketiv indica la seva forma escrita, heretada de la tradició.

## Referències

* ↑ Denominació segons consulta al Termcat
# José Rodríguez de la Borbolla

José María Rodríguez de la Borbolla Camoyán (Sevilla, 16 d'abril de 1947) és un advocat i polític andalús socialista, segon president de la Junta d'Andalusia. Després de la dimissió de Rafael Escuredo el 1984 fou nomenat President de la Junta d'Andalusia. En 1986 va ser reelegit i va mantenir el càrrec fins a 1990. En 1991 va ser nomenat Fill Predilecte d'Andalusia. El seu besavi Pedro Rodríguez de la Borbolla Amozcótegui de Saavedra fou també un polític destacat durant la restauració borbònica.
# John Rhodes

* Aquest article tracta sobre un pilot d'automobilisme. Si cerqueu el navegant, vegeu «John Rhodes (navegant)».
John Rhodes va ser un pilot de curses automobilístiques britànic que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 18 d'agost del 1927 a Wolverhampton, Staffordshire, Anglaterra.

## A la F1

John Rhodes va debutar a la cinquena cursa de la temporada 1965 (la setzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant al circuit de Silverstone el GP de Gran Bretanya el 10 de juliol del 1965.
Va participar en una única prova puntuable pel campionat de la F1, no aconseguint finalitzar la cursa per problemes mecànics i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1965 | Gerard Racing | Cooper | Climax | SUD | MON | BEL | FRA | GBR Ret | HOL | ALE | ITA | USA | MEX | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Química industrial

La química industrial és la branca de la química que tracta la transformació de matèries primeres en productes industrials, l'anàlisi i l'elaboració de productes tant orgànics com inorgànics, i el control de qualitat dels processos esmentats.
La titulació universitària capacita per a l'exercici d'activitats professionals com:
* Disseny i explotació dels processos de fabricació.
* Realització de tasques d'avaluació tecnicoeconòmica de recursos.
* Realització de plans de seguretat i higiene industrial i prevenció de riscos laborals.
Els principals camps d'estudi són:
* Electricitat i mecànica.
* Dibuix tècnic.
* Química analítica, orgànica i industrial.
Enllaços externs:
# Quint Lutaci Catul

Quint Lutaci Catul (Quintus Lutatius Catulus) és el nom dels següents personatges:
* Quint Lutaci Catul, primer espòs de Popíl·lia, pare del següent
* Quint Lutaci Catul (cònsol 102 aC), pare del següent
* Quint Lutaci Catul (cònsol 78 aC)
# Juan Carlos Marí Grimalt

Juan Carlos Marí Grimalt (Dénia, 1978) és un realitzador valencià de dibuixos animats.
Doctor en Belles arts per la Universitat Miguel Hernández d'Elx, és professor de l'Àrea de dibuix de la nova Facultat de Belles arts de Terol de la Universitat de Saragossa, on imparteix classes d'animació, disseny gràfic i audiovisuals en la carrera de Belles arts.
El 2004 guanya el Premi Goya en la categoria de “Millor curtmetratge d'animació” pel curt Regaré con lágrimas tus pétalos. Aquest curtmetratge rodat en cinema i amb un pressupost de 60.000 Euros va ser subvencionat per la televisió autonòmica valenciana TVV Canal 9, El Ministeri de Cultura ICAA, i la Generalitat Valenciana. A més d'haver estat seleccionat en 35 festivals d'arreu del món, ha obtingut diversos premis internacionals.
Als 14 anys realitza el seu primer curtmetratge de dibuixos animats, Los animales del bosque, i va quedar seleccionat en diversos festivals. Autor, director, productor, animador i actor de doblatge de 7 curtmetratges i 1 sèrie curta, ah obtingut 12 premis internacionals i 39 seleccions. Membre de l'Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques d'Espanya.
Des de 2008 al 2011 ha treballat com a professor associat a la Universitat d'Alacant. Impartint classes en la carrera de Publicitat i Relacions Públiques. En 2011 gana una plaça de Professor Ajudant Doctor i es trasllada a la Facultat de Belles arts de Terol de la Universitat de Saragossa, fent classes de disseny, animació i cinema. Recentment ha signat un contracte amb la productora Level 13 Film Roman.Inc, productora d'Els Simpson, cedint els drets en exclusiva de la seva sèrie de fillers “Backwards”. A més també treballa per a l'ajuntament de Dénia en el disseny i maquetació de revistes mensuals.

## Curtmetratges professionals

* Historia de un gato, una rosa y una gota de agua
* Regaré con lágrimas tus pétalos (2003)
* El violinista de la Torre Eiffel
* La torre (2006)

## Referències

* ↑ https://www.educacion.es/teseo/mostrarRef.do?ref=905499%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ Premios Goya Arxivat 2010-05-21 a Wayback Machine. consultat el 10 de juliol de 2007.
* ↑ Dibunet consultat el 10 de juliol de 2007.

## Enllaços externs

* Web personal de Juan Carlos Marí
* Fiyca de Juan Carlos Marí a la Universitat d'Alacant Arxivat 2010-06-19 a Wayback Machine.
# Juan Bautista Torales

Juan Bautista Torales, anomenat Téju, (9 de març de 1956) és un exfutbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1986 i a la Copa Amèrica de 1979.

## Referències

* ↑ rsssf: Paraguay record international footballers
* ↑ rsssf: Copa América 1979 squads a rsssf
# Juan Bautista Tomás

Juan Bautista Tomás Andrés (València, 1873-1944). Pianista i organista.
Fou organista de la parroquia de San Bartolomé de València, i més tard, professor del conservatori. També fou organista i mestre de la capella de la Casa de la Misericordia.

## Referències

* ↑ CLIMENT, José. "Tomás Andrés, Juan Bautista”, Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 2002, vol.10.
# Ju (estat)

L'Estat de Ju (Dinastia Zhou xinès:虘;xinès tradicional: 莒國, xinès simplificat: 莒国, pinyin: Jŭ Guó) va ser un antic estat dongyi, en l'àrea del que ara és la Província Shandong, durant la Dinastia Zhou (1046-256 aCE). Shuowen Jiezi va dir que Ju significa Taro o una eina de fusta. Es va afeblir i va ser annexionat per l'Estat de Qi.

## Notes

* ↑ «Investigació sobre la toponímia del Comtat de Ju (莒县地名文化调查材料)» (en (xinès)). [Consulta: 23 novembre 2010].
* ↑ 莒国文明注青史 激荡演义六百年
* ↑ «Tres preguntes sobre l'origen de l'Estat de Ju (有关莒国史三个问题的考辨)» (en (xinès)). Arxivat de l'original el 2012-09-13. [Consulta: 23 novembre 2010].
* ↑ «張俊成：莒公孫朝子鐘銘及年代問題». Arxivat de l'original el 2011-07-11. [Consulta: 21 gener 2011].
# Jugement du garde-champêtre

Jugement du garde-champêtre és un curtmetratge mut francès de 1908 dirigit per Georges Méliès considerat actualment com a perdut.

## Sinopsi

Dos vagabunds demanen permís al policia rural per fer un espectacle al carrer. Un d'ells, un acròbata, aconsegueix captar l'atenció d'uns quants espectadors gràcies a exercicis de gimnàstica. Aleshores, el seu company designa un voluntari d'entre ells per a una sessió d'hipnotisme. L'home s'asseu en una cadira i aviat es troba sota l'encís de l'hipnotitzador que aprofita per alliberar-lo del seu rellotge. Quan es desperta, però, ràpidament nota la desaparició. Els dos còmplices són ràpidament perseguits per una turba furiosa que no triga gaire a enxampar-los i portar-los de tornada al lloc que havien deixat corrent. Per castigar-los, el guardià rural decideix llavors regar els nostres dos lladres amb aigua del pou, sentència que la multitud executa immediatament.

## Sortida

La pel·lícula va ser estrenada per la Star Film Company de Méliès i està numerada 1283-1287 als seus catàlegs. Actualment es presumeix perdut.
Com passa sovint amb Méliès, es va donar un títol diferent a l'estrena de la pel·lícula als Estats Units. Si en francès es titulava Judgement du garde-champêtre, va passar a anomenar-se The Two Vagabonds pel seu llançament americà.

## Galeria

* Els dos còmplices fugen, perseguits per la multitud.
* Els dos còmplices són superats per la multitud enfadada.

## Notes

* 1 2 Malthête, Jacques (Octobre 1982), "Sur les traces des 'Star' Films disparus", Les dossiers de la cinémathèque, 10, pp. 52–67
* ↑ "Stories of the Films", Magazine The Moving Picture World, 3 (16), p. 304, 17 Octobre 1908
# Quadrants paradigmes pedagògics

Els Quadrícula paradigmes pedagògics és una teoria elaborada per Coomey i Stephenson el 2001 que proposa un model per caracteritzar els diferents models de pedagogies de l'Aprenentatge virtual i facilitar la comunicació entre els diferents actors que participen en el seu disseny i elaboració.

## Descripció

Aquest model consisteix a disposar dels diferents models pedagògics sobre una quadrícula i establir l'espectre de control dels seus participants. Aquesta quadrícula està organitzada en funció de dos eixos cardinals. L'eix X, l'eix horitzontal representa el grau de control sobre el procés d'aprenentatge. A l'oest (O) de la taula el procés és controlat pel professor, a l'est (E) aquest és controlat per l'alumnat. L'eix Y, l'eix vertical representa el grau de control sobre el contingut i les tasques. Al nord (N) de la taula els continguts i les tasques són controlades pel professor, al sud (S) aquestes són controlades per l'alumnat. Coomey i Stephenson van realitzar 100 estudis de cas i van identificar quatre elements claus per a l'èxit per a tots els enfocaments pedagògics, indiferentment del seu quadrant. Aquests elements clau són el diàleg, la implicació, el suport i el control (DISC).
Al quadrant nord-oest (NO) el procés d'aprenentatge, els continguts i les tasques són controlades pel professor, quedant poc marge per a la iniciativa per part de l'alumne. Al quadrant nord-est (NE) el professor estableix el contingut i les tasques a realitzar però l'alumnat controla el procés, decideix la manera de treballar i la tasca específica a realitzar. Al quadrant sud-oest (SO) el professor controla el procés però és les tasques i el contingut son controlades per l'alumnat. L'alumnat té major llibertat per realitzar les activitats d'aprenentatge perquè són obertes, encara que venen determinades pel professor. Al quadrant sud-est (SE) el procés, el contingut i les tasques són controlades per l'alumnat que és qui controla tota la direcció general del seu propi aprenentatge. L'alumnat també té llibertat per a realitzar les activitats, que són de final obert i gestionades per ell mateix.

## Referències

* ↑ Brian Sutton; Anthony Basiel Teaching and Learning Online: New Models of Learning for a Connected World. Taylor & Francis, 29 agost 2013, p. 46–. ISBN 978-1-136-27700-9.
* ↑ Harry Tomlinson. Educational Management: Major Themes in Education. Taylor & Francis, 30 octubre 2013, p. 1747–. ISBN 978-1-136-93583-1.