OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# No Fun at All

No Fun At All (NFAA) és un grup de hardcore/punk melòdic format a l'estiu de 1991 a Skinnskatteberg, un petit poble de Suècia. Els membres de la formació inicial eren Mikael Danielsson (guitarra), Henrik Sunvisson (baix) i Jimmy Olsson (veu i bateria). El seu nom està inspirat en una barreja del títol de la cançó dels Stooges "No fun" i del grup de hardcore Sick Of It All. La formació va treure els seus àlbums sota el segell discogràfic suec Burning Heart Records. Als Estats Units, però, va ser la marca Theologian Records primer i Epitaph Records més tard, els que van enregistrar els seus discos.
El 1993 Jimmy Olsson va deixar el grup per a centrar-se en la seva altra banda Sober. Va ser llavors quan van entrar tres nous membres: Ingemar Jansson (veus), Krister Johansson (guitarra)i Kjell Ramstedt (bateria). El 1999 Henrik Sunvisson va deixar No Fun At All. Mikael Danielsson va canviar la guitarra pel baix i Stefan Neuman el va substituir. L'11 de novembre de 2001, després de 10 anys i una fantàstica carrera amb més de 250.000 vendes a tot el món, No Fun At All es va separar. No va ser fins al 2004 que es van ajuntar de nou.

## Discografia
### Àlbums

* No Straight Angles (1994)
* Out Of Bounds (1995)
* The Big Knockover (1997)
* State of Flow (2000)
* Low Rider (2008)
* GRIT (Bird Attack Records, 2018)

### EP

* Touchdown (1992) Demo
* Vision (1993) EP
* In A Rhyme (1994) EP
* There Is A Reason To Believe In Miracles (1995) Split EP
* Stranded (1995) EP
* And Now For Something Completely Different (1997)EP
* Should Have Known (1997) CDs
* EP's Going Steady (1998) Compilació
* Live In Tokyo (1999) EP
* Second Best (2000) Single
* NFAA (2000) Promo
* Throw It In EP (Austràlia)
* Master Celebrations (2002) Compilació

## Vídeos

Burning Heart Records va treure un DVD anomenat "Hang The VJ" que contenia sis vídeos musicals de No Fun At All:
* Second Best
* Should Have Known
* Master Celebrator
* In A Rhyme
* Stranded
* Beachparty
El 10 d'octubre del 2004 van rodar un DVD amb 17 cançons en directe i un metratge entre bastidors durant un concert de NFAA a Köln.

## Referències

* ↑ «Entrevista a Ingemar Jansson, vocalista de No Fun At All: ‘Hubo una época donde acabamos rechazando toda la movida punk rock’» (en castellà). Science of Noise, 18-03-2018. [Consulta: 11 juny 2018].

## Enllaços externs

* No Fun At All Pàgina oficial
# Antoní de Piacenza

Antoní de Piacenza (Alt Egipte?, segona meitat del segle iii - Travo, Val Trebbia, prop de Piacenza, Emília-Romanya, Itàlia, 303), segons la tradició, va ésser un militar de l'exèrcit romà i membre de la Legió Tebana. Convertit al cristianisme, fou mort per la seva fe. És venerat com a sant i màrtir per totes les confessions cristianes.

## Vida i llegenda

La majoria de les dades que se'n conserven semblen llegendàries, tot i ésser antigues. Podrien, però, correspondre a un sant màrtir local al qual s'atribuí la llegenda posterior, que el feia membre de la Legió Tebana.
La tradició el fa soldat a la Legió Tebana, composta per cristians de l'Alt Egipte i comandada per sant Maurici. Era, probablement, originari d'Egipte i, amb la legió, destinats a Helvècia, al territori d'Agaunum, l'actual Saint-Maurice (Valais). Probablement desembarquessin a Itàlia i, per alguna raó desconeguda, Antoní es va quedar a Piacenza. Antoní fou detingut en 303 i decapitat a Travo (Val Trebbia).

## Veneració

El primer bisbe de Piacenza, Victori (322-357), el va declarar patró de la ciutat i aixecà la primera capella a la rodalia de la ciutat en 324. Restaurada en 903 i reedificada després és avui la basílica de Sant'Antonino, que conserva les relíquies del sant a l'altar.

## Referències

* ↑ Carpanetto, Dino. Santi e patroni. Dizionario biografico dei patroni di tutti i comuni italiani e di altri santi (en italià). DeAgostini, 2006, p.107. ISBN 8851110379.
# Neosho (Missouri)

Neosho és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 10.505 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Neosho tenia 10.505 habitants, 4.136 habitatges, i 2.725 famílies. La densitat de població era de 271,7 habitants per km².
Dels 4.136 habitatges en un 31,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,5% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 34,1% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 10,8% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.225 $ i la renda mediana per família de 37.790 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.672 $ mentre que les dones 20.632 $. La renda per capita de la població era de 15.847 $. Entorn del 8,7% de les famílies i el 12,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Neosho». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Neosho». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Gabriel Jaraba Molina

Gabriel Jaraba Molina (Barcelona, 10 febrer 1950) és un professor universitari, periodista, escriptor i músic.
Va ser membre de l'equip fundador d'El Periódico de Catalunya (1978) després que va passar per un gran nombre de publicacions, entre elles les revistes en llengua catalana Oriflama, Presència i Canigó. El 1993 va ingressar a l'equip directiu de TV3, Televisió de Catalunya, d'on es va prejubilar el 2011.
És conegut com a crític musical, comentarista cultural, entrevistador, reporter, dissenyador gràfic periodístic i analista dels mitjans de col·laboració. Actualment escriu a Catalunya Plural
El 2017 es va titular com a Doctor en Comunicació i Periodisme per la UAB (Cum Laude) amb una tesi doctoral sobre Twitter i periodisme.

## Llibres

* Periodismo en internet. Cómo escribir y publicar contenidos de calidad en la Red. Ma non Troppo, 2014, ISBN 978-84-1525-669-4
* Twitter para periodistas. UOC, 2015, ISBN 978-84-9064-726-4
* YouTuber. Cómo crear videos de impacto y triunfar con ellos en internet. Ma non Troppo, 2015, ISBN 978-84-15256-81-6
* ¡Hazlo con tu smartphone! Cómo sacarle el máximo partido a tu dispositivo. Ma non Troppo, 2016, ISBN 978-84-945961-0-0

## Referències

* ↑ Arxivat 2017-06-19 a Wayback Machine. Gabriel Jaraba Online
* 1 2 Universitat Autònoma de Barcelona, Jaraba
* ↑ Gabinete, Jaraba
* ↑ «Entrevista». somosperiodismo.es. [Consulta: 18 juny 2020].
* ↑ «Articles». Catalunya Plural. [Consulta: 18 juny 2020].
* ↑ Jaraba Molina, Gabriel. De qué conversan los periodistas españoles en Twitter (Tesi: Doctorat). Universitat Autònoma de Barcelona, 2017-11-23.

## Enllaços externs

* Web oficial
* El Punt Avui, Neil Stokes entrevista a Gabriel Jaraba,
# Galgala

Galgala és una vila de la regió de Bari a l'estat autònom del Puntland, capital del districte del mateix nom. És al mateix temps capital d'un districte de la regió de Bari Occidental, creada per l'estat autònom de Maakhir, però que seria una creació sobre el paper, ja que no consta que hi tingui jurisdicció efectiva. En aquesta ciutat hi vivien fins al segle xix comunitats cristianes que foren massacrades pels warsangeli; es conserven encara algun temples i esglésies. La ciutat té uns 40.000 habitants
Els galgala formen una minoria ètnica que van donar suport al règim comunista de Siad Barre (1969-1991) i quan va caure en van patir les conseqüències; els galgala de Mogadiscio i Jowhar es van haver de refugiar al sud, a Kishmayu on van anar a parar uns cinc mil galgales; els galgala no obstant se identifiquen amb els majeerteen.

## Ecologia

La vila de Galgala està situada a la zona septentrional de l'ecoregió Boscos montans xeròfits somalis.
# Aphileta

Aphileta és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamilia Erigoninae, pertanyent a la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per J. E. Hull l'any 1920.
Es pot trobar a la zona holàrtica (Estats Units i Canadà, Europa i Rússia).

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Aphileta centrasiatica Eskov, 1995
* Aphileta microtarsa (Emerton, 1882)
* Aphileta missera (O. Pickard-Cambridge, 1882) (Espècie tipus)

## Referències

* ↑ Hull, J. E. «The spider family Linyphiidae: an essay in taxonomy.». Vasculum, vol. 6, 1920, pàg. 7–11.
* ↑ «Genus Aphileta». BugGuide. [Consulta: 13 juny 2019].
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).
* ↑ «Gen. Aphileta Hull, 1920». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.

## Enllaços externs

* a ION
* NCBI Taxonomy Browser, Aphileta misera
# Aphelocephala

Aphelocephala és un gènere de petits ocells de la família dels acantízids (Acanthizidae). Són endèmics d'Austràlia on, en general, ocupen el centre àrid del continent. Són moixons vistosos, amb dors fosc i pit i cara blancs. Tenen pics rabassuts i, a diferència de la resta dels acantízids, inclouen grans quantitats de llavors en la seva dieta.

## Llista d'espècies

Se n'han descrit tres espècies dins aquest gènere:
* Aphelocephala leucopsis - carablanc meridional.
* Aphelocephala pectoralis - carablanc pectoral.
* Aphelocephala nigricincta - carablanc barrat.

## Referències

* Del Hoyo, J.; Elliot, A. i Christie D. (editors). (2006). Handbook of the Birds of the World. Volum 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Lynx Edicions. ISBN 9788496553422
* ↑ El gènere Aphelocephala a TAXONOMICON Rev. 11-10-2010
# Félix Álvarez Acevedo

Félix Álvarez Acevedo (+ 1820) fou un militar espanyol que va destacar en la guerra del Francès a les ordres del marquès de la Romana arribant al grau de coronel. Fou comandant general de Galícia per nomenament popular i va prendre part al pronunciament de Rafael de Riego, apoderant-se de Santiago i proclamant la constitució. Va atacar a les forces del governador legitimista comte de San Román, però va resultar mort quan arengava a les tropes. Les corts el van declarar benemèrit de la pàtria.

## Referències

* Gran Enciclopedia del Mundo, Bilbao, 1965.
# Gai Papi

Gai Papi (en llatí Caius Papius) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Pàpia, una família plebea d'origen samnita.
Era tribú de la plebs l'any 65 aC i va ser l'autor d'una llei per la qual tots els peregrinus eren expulsats de Roma. Aquesta llei, la Lex Papia de peregrinis, renovava una llei similar proposada per Marc Juni Penne l'any 126 aC, la Lex Junia de peregrinis. La Lex Papia també castigava als que havien assolit la ciutadania romana sense que hi tinguessin dret.
Valeri Màxim diu que aquesta llei s'hauria aprovat en una època anterior, ja que explica que el pare de Marc Perpenna, que era cònsol l'any 130 aC, va ser acusat per la Lex Papia després de la mort de el seu fill, ja que havia adquirit amb falsedats els drets d'un ciutadà romà. Dió Cassi diu expressament que la llei es va aprovar l'any 65 aC, i Ciceró parla de Gai Papi com a contemporani d'ell. Se suposa que hi ha algun error en la notícia de Valeri Màxim.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 119.
# Anna Garcia-Pineda

Anna Garcia-Pineda (Sabadell, 1982) és una artista llicenciada en belles arts per les universitats de Barcelona i Berlín. Ha participat en exposicions col·lectives a Londres i Nova York. És també cofundadora –juntament amb Haizea Barcenilla– del col·lectiu Damas. El 2008 va rebre la beca BCN Producció per editar Máquinas y Maquinaciones. El 2011 va participar en la Biennal de Turku (Finlàndia) i el 2013 a la Biennal d'Art Leandre Cristòfol a la Panera (Lleida). L'any 2016 ha exposat a l'Espai 13 de la Fundació Miró. Ha participat a Sabadell Obert, projecte de residències de treball i d'exposició endegat per la NauEstruch de l'Estruch i el Museu d'Art de Sabadell l'any 2012, específicament orientat al foment del teixit artístic sabadellenc.

## Referències

* ↑ «Anna Garcia-Pineda guanya el premi Fundació Lluís Coromina a la fira Swab». Fundació Lluís Coromina, 04-10-2014. [Consulta: 19 novembre 2016].
* 1 2 3 «Sabadell Obert 15/16». Museu d'Art de Sabadell. [Consulta: 19 novembre 2016].
* ↑ «La ficció és una realitat per succeir». Fundació Miró. [Consulta: 19 novembre 2016].
# François Mazet

Francois Mazet va ser un pilot de curses automobilístiques francès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 24 de febrer del 1943 a París, França.

## A la F1

Francois Mazet va debutar a la cinquena cursa de la temporada 1971 (la 22a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 4 de juliol del 1971 el GP de França al circuit de Paul Ricard.
Va participar en una única cursa puntuable pel campionat de la F1, aconseguint un tretzè lloc i finalitzant a 5 voltes del guanyador de la cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Posició | Punts |
| 1971 | Jo Siffert Automobiles | March | Cosworth | SUD | ESP | MON | HOL | FRA 13 | GBR | ALE | AUT | ITA | CAN | USA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# François Marius Granet

François Marius Granet (Ais de Provença, 17 de desembre de 1777 - 21 de novembre de 1849). Pintor francès d'estil neoclàssic.

## Biografia

Fill d'un comerciant, tenia grans desigs de ser artista des de jove, que van conduir als seus pares a introduir-ho, després d'un ensenyament preliminar amb un artista italià, en una escola lliure d'art dirigida per M. Constantin, un pintor de paisatges d'una certa reputació. El 1793, Granet va seguir els voluntaris d'Ais al setge de Toló, al final del setge, va obtenir feina com a decorador a l'arsenal. El 1796 s'instal·la a París on es fa pupil de Jacques-Louis David i es guanya la vida fent murals. Es va traslladar l'any 1802 a Roma on es va dedicar a dibuixar els antics monuments i l'escenes de la vida dels artistes. També es va fer conèixer al clergat treballant en els interiors de les esglésies i convents, en un estil de tonalitat molt fosca contràriament a la formació rebuda que era l'estil neoclàssic. L'any 1809 Ingres va pintar el seu retrat.
Va tornar a París i el 1829 és designat conservador del Museu del Louvre, i també de la col·lecció del Palau de Versalles el 1830.
Es va retirar a Ais després de la revolució de 1848. A la seva mort el 1849, el contingut del seu taller, els seus dibuixos i les seves col·leccions d'art holandès i italià del segle de XVII es van donar a la ciutat d'Ais i constitueixen la base del Museu Granet inaugurat el 1838,.
Les col·leccions del Museu Granet ofereixen una bona representació de l'etapa romana d'aquest artista i també testimonien la seva estreta relació amb David (Retrat d'un noi)) i Ingres (Retrat de Granet, Júpiter i Tetis)
També s'hi conserva un retrat escultòric de Granet obra de Jean-François Legendre-Heral.
* La Récolte des citrouilles à la Bastide de Malvalat (1796) Museu Granet, Ais de Provença
* Le Chœur de la Chapelle des Capucins à Rome (1808)
* La Trinité-des-Monts et la Villa Médicis, à Rome (1808) Museu del Louvre, Paris
* Stella en prison (1810) Museu Pouchkin, Moscou

## Referències

* ↑ «Musee Granet - Aix en Provence» (en francès). Arxivat de l'original el 2007-06-07. [Consulta: 4 novembre 2011].

## Bibliografia

* Denis Coutagne, François-Marius Granet (1775-1849), éd. Somogy, 2008 ISBN 9782757201848 (francès)
* J. de Séranon, «M. Granet, peintre», a Revue de Marseille et de Provence, 8 année, Marseille, 1862, pp. 138–149.(francès)

## Enllaços externs

* Web oficial del Museu Granet d'Ais de Provença
# Aranzueque

Aranzueque és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb Yebes, Horche, Armuña de Tajuña, Renera, Hontoba, Loranca de Tajuña i Valdarachas.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 360 | 369 | 363 | 385 | 401 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Frederic Carles de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck

Frederic Carles de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck (en alemany Friedrich Karl Ludwig von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck) va néixer a Königsberg (Prússia) el 20 d'agost de 1757 i va morir a la residència de Wellingsbüttel (Hamburg) el 24 d'abril de 1816. Era fill del príncep Carles Anton (1727-1759) i de la comtessa Frederica de Dohna-Schlobitten (1738-1786). Era un príncep d'una branca menor de la Casa d'Oldenburg, emparentada amb els reis de Dinamarca, i va ser duc de Schleswig-Holstein-Sonderbourg-Beck de 1759 a 1816.

## Matrimoni i fills

El 8 de març de 1780 es va casar a Kaliningrad amb la comtessa Frederica de Schlieben (1757-1827), filla del comte Leopold Carles de Schlieben (1723-1788) i de Maria Elionor de Lehndorff (1723-1800). El matrimoni va tenir tres fills:
* Frederica (1780-1862), casada amb Samuel von Richthofen (1769-1808).
* Lluïsa (1783-1803), casada amb Frederic Ferran d'Anhalt-Köthen (1769-1830).
* Frederic Guillem (1785-1831), casat amb Lluïsa Carolina de Hessen-Kassel, pare del rei Cristià IX de Dinamarca.

## Bibliografia

* Stammbaum Friedrich Karl Ludwig von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck

## Enllaços externs

* ThePeerage.com
* Genealogia de la dinastia Oldenburg
* web.genealogie.free.frArxivat 2008-10-26 a Wayback Machine.
# Shenandoah Heights

Shenandoah Heights és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.298 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shenandoah Heights tenia 1.298 habitants, 549 habitatges, i 376 famílies. La densitat de població era de 611,2 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 549 habitatges en un 25,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 31,5% no eren unitats familiars. En el 28,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,2% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 21,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.958 $ i la renda mediana per família de 43.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.793 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 23.898 $. Entorn de l'1,2% de les famílies i l'1,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shenandoah Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shenandoah Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Paratriaenops

Paratriaenops és un gènere de ratpenats de la família dels rinonictèrids.
En el passat, les tres espècies que formen aquest gènere pertanyien al gènere Triaenops, però estudis de finals de la dècada del 2000 i principis de la del 2010 confirmaren que formaven un grup propi.

## Referències

* ↑ «Paratriaenops» (en anglès). Encyclopedia of Life.
Espècies vivents de rinolofoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Hipposideridae :
Família Megadermatidae :
Família Nycteridae :
Família Rhinolophidae :
Família Rhinonycteridae :
# Colibrí roig de Mèxic

El colibrí roig de Mèxic (Pampa rufus) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita la selva humida, zona de matolls, camps i boscos de les muntanyes de l'est d'Oaxaca, Chiapas, centre de Guatemala i El Salvador.

## Taxonomia

Ubicat adés al gènere Campylopterus, ha estat traslladat a Pampa arran recents treballs.

## Referències

* ↑ «Colibrí roig de Mèxic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 octubre 2024(català)
* ↑ McGuire, Jimmy A; Witt, Christopher C; Altshuler, , Douglas L; Remsen, J V «Phylogenetic Systematics and Biogeography of Hummingbirds: Bayesian and Maximum Likelihood Analyses of Partitioned Data and Selection of an Appropriate Partitioning Strategy» (en anglès). Systematic Biology, 56, 5, 10 2007, pàg. 837–856. DOI: https://doi.org/10.1080/10635150701656360 [Consulta: 12 octubre 2024].
# Winchester Model 1892

La Winchester 1892 és una carabine de caça concebuda per John Browning i fabricada per la Winchester Repeating Arms Company de 1892 a 1942, davant reemplaçar la Winchester 1873 que #vorejar fins al 1925.

## Descripció

Aquesta carabine a palanca de sota-guarda ha construït en bosc i n'acer. El éjection dels douilles es fa per l'altura de l'arma. La majoria de les modeles 1892 han rebut un canó rodó. Els òrgans d'apuntada són simples : alça a crémaillère i gui de làmina. Alguns modeles poden rebre una ullera d'apuntada. La majoria són n'acer bleui.

## Dades tècniques

Producció Winchester :
* Municions : .44-40 WCF (majoria de les armes venudes), .38-40 WCF, .32-20 WCF, 25/20 WCF i 218 Bee (alguns escassos exemplars productes l'any 1936-1938).
* Canó : 20 polzes/51cm, capacitat (del magatzem) : 11 cops (Carabine) ; 24 polzes/ 61 cm, capacitat 15 cops (fusell) ; 76,2 cm, capacitat 17 cops (Musket=fusell d'infanterie)
* Longitud : 100 cm (carabine), 110 Plantilla:Unité (fusell) on 125 Plantilla:Unité (fusell d'infanterie)
* Pes de l'arma buit : 2,52 kg (carabine), 3,85/4 kg (fusell) on 4,10 kg (fusell d'infanterie)

## Difusió, rèpliques i variants

Produïda a 1 007 608 exemplars, aquesta arma de caça americana, practica i manejable, va convèncer de nombrós cow-boys, gauchos i uns altres vaqueros. #Ser popularisée per Hollywood i John Wayne. Les raons són que assemblava a les modeles més antics (mle 1873), que era disponible sobre el mercat a dèbil cost, i que el seu calibre 44-40 a blanc era el mateix que aquell dels revòlvers 1873 single acció igualment utilitzats a la majoria dels films. Es pot doncs la veure a la majoria de les westerns americans dels anys 50 i 60, dels quals la sèrie Al nom de la llei en versió Tolla's leg.
La versió carabine ha #estar utilitzada per de nombroses policies municipals (de les quals el Santa Fé Civilitza Departement) i despatxos de Xèrifs americans. Igualment la Guardia Civil espanyola en va utilitzar sota la forma d'una còpia : la (en) ; aquesta coneixent una feina a la Guerra civil espanyola. De mateix, la carabine Rossi Puma va armar de nombrós policíacs brasilers.
Davant l'èxit dels westerns, dels fabricants italians produeixen reproduccions de la Winchester 1892. De més, existeix rèpliques oficials conegudes com les « Browning B92 » i « Winchester 92 ». La marca Rossi comercialitza la Rossi Puma en diferents calibres per arma de foc curta.

## Fonts

* J.C Alladio, La Winchester, editàvem del Guépard, París, 1981.
* Hi.L. Cadiou, La Llegenda Winchester, editàvem del Portal, 1991.