OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reial Acadèmia de Doctors d'Espanya

La Reial Acadèmia de Doctors d'Espanya, oficialment i en castellà Real Academia de Doctores de España, és una corporació de caràcter científic, tècnic, humanístic i social, d'àmbit nacional, amb personalitat jurídica pròpia i seu a Madrid. Va ser fundada el 1925, rellevant a dues institucions, el Claustre extraordinari de Doctors (1845) i el Deganat i la Federació de Doctors Espanyols (1915).
Segons els seus estatuts, entre els seus objectius es troben:
* Contribuir al desenvolupament de les Ciències, les Lletres, les Arts i de tot allò que tendeixi a la difusió de la Cultura.
* Actuar com a entitat científica, tècnica i cultural, per a la coordinació interdisciplinar.
* Servir de nexe entre els seus membres i els doctors d'altres països, per promoure l'intercanvi cultural i les relacions entre entitats científiques.
* Fomentar la col·laboració amb altres Reials Acadèmies, així com amb les corporacions, organismes o institucions que tinguin entre els seus fins a l'estudi, la investigació i l'ensenyament.
* Assessorar els ens públics i privats que ho sol·licitin sobre qualsevol assumpte inherent a la Cultura, la Ciència i la Tecnologia.

## Seccions

La Reial Acadèmia de Doctors està integrada per deu seccions:
* Teologia
* Humanitats
* Dret
* Medicina
* Ciències Experimentals
* Farmàcia
* Ciències Polítiques i de l'Economia
* Enginyeria
* Arquitectura i Belles Arts
* Veterinària

## Acadèmics

120 acadèmics componen la Reial Acadèmia de Doctors d'Espanya són: de número, Corresponents, Supernumeraris i d'Honor. Els Acadèmics de Número, Corresponents i Supernumeraris es distribueixen en les deu seccions que integren l'Acadèmia.

## Presidents

Des de la seva fundació fins a l'actualitat han estat presidents de l'Acadèmia:
* Ignacio Bauer Landauer (1922 - 1932) (Fundador)
* José Puig de Asprer (1932 - 1938)
* Francisco Carrillo Guerrero (1938 - 1949)
* Eduardo Aunós Pérez (1949 - 1967)
* Jaime Masaveu Masaveu (1967 - 1970)
* Rafael Díaz-Llanos y Lecuona (1970 - 1993)
* Gustavo Villapalos Salas (1993 - 2001)
* Alberto Ballarín Marcial (2001 - 2006)
* Alejandro Mira Monerris (2006 - 2010)
* Luis Mardones Sevilla (2010 - 2014)
* Jesús Álvarez-Fernández Represa (2014 -)

## Referències

* 1 2 López-Nieto y Mallo, Francisco. Honores y protocolo: Parte general, Volum 1. El Consultor, 2006, p.267-268. ISBN 9788470523878 [Consulta: 11 juliol 2014].
* «Real Decreto 398/2013, de 7 de junio, por el que se aprueban los Estatutos de la Real Academia de Doctores de España.» (en castellà). BOE, 10-07-2013 [Consulta: 11 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Reial Acadèmia de Doctors d'Espanya, pàgina oficial
# 1477

El 1477 (MCDLXXVII) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments
### Resta del món

* Cristòfor Colom viatja a Islàndia i comença a pensar en el seu viatge cap a les Índies.

## Naixements
### Resta del món

* 25 de gener: Nantes: Anna de Bretanya, reina de França i duquessa de Bretanya (m. 1514).

## Necrològiques
### Resta del món

* Carles I de Borgonya, dit el temerari.

## Referències

* ↑ «Anna I de Bretanya | enciclopèdia.cat». [Consulta: 10 desembre 2021].
# El gos indomable

El gos indomable (títol original: The Call of the Wild: Dog of the Yukon) és una pel·lícula canadenca. És una adaptació de la novel·la de Jack London La crida del bosc. Ha estat doblada al català.

## Argument

Adaptació de la famosa novel·la del nord-americà Jack London "The Call of the Wild", sobre un gos anomenat Buck, les aventures del qual han delectat a petits i grans durant gairebé un segle. Buck és l'estimada i mimada mascota del Ranxo del jutge Miller a Califòrnia. Un dia, Buck és robat per un treballador i venut per pagar un deute de joc. Apallissat i portat a Yukon, Buck serà ensinistrat com a gos de trineu sota la llei de: matar o morir; menjat o ser menjat. Al cor de la foscor àrtica es trobarà amb John Thornton (Rutger Hauer) que després d'una agitada baralla aconsegueix alliberar-lo i junts comencen una nova i apassionant aventura a la recerca d'un tresor preat. Buck aconsegueix tornar el favor a Thornton salvant la seva vida en una baralla però ara ha arribat el moment d'elegir entre la fidelitat que estableixi cap al seu amo i la crida de les seves arrels salvatges que és cada vegada més forta.

## Repartiment

* Rutger Hauer
* Bronwen Booth
* Charles Edwin Powell
* Burke Lawrence
* Luc Morrissette
* Robert Pierre Côté
* John Novak
* Raymond Ducasse

## Referències

* ↑ El gos indomable
* ↑ «The Call of the Wild: Dog of the Yukon». The New York Times.
# El gos dels Baskerville (pel·lícula de 2002)

El gos dels Baskerville (títol original: The Hound of the Baskervilles) és un telefilm britànic dirigit per David Attwood, estrenat l'any 2002. Ha estat doblada al català.

## Argument

La intriga segueix la trama de la novel·la homònima d'Conan Doyle tot prenent-se algunes llibertats:
* Holmes comet un error que el posa a mercè del criminal a les arenes movedisses i Watson el salva.
* Una escena de mort a la forca que no apareix al novel·la
* El gos no és fosforescent
* La posada en escena sembla més orientada cap a l'acció i l'espectacular que en les altres adaptacions.

## Repartiment

* Richard Roxburgh: Sherlock Holmes
* Ian Hart: Watson
* Richard E. Grant: Jack Stappleton
* Matt Day: Sir Henry Baskerville
* John Nettles: Dr. Mortimer
* Ron Cook: Barrymore
* Geraldine James: Mrs. Mortimer
* Neve McIntosh: Berryl Stappleton
* Liza Tarbuck: Mrs. Barrymore
* Paul Kynman: Selden
* Dany Webb: Inspector Lestrade

## Al voltant de la pel·lícula

* Algunes escenes han estat filmades prop dels llocs on Conan Doyle hauria situat el seu decorat original (Buckfastleigh, Devon)
* Un error geogràfic: en una seqüència que mostra el tren que es dirigeix cap a l'oest de Paddington (Centre oest de Londres) cap a Dartmoor (Devon), es distingeix clarament la catedral de Saint Paul enrere del pla. Ara bé, Saint Paul està situat a la City de Londres, a diverses milles a l'est de Paddington.
* 2002: Nominada en els premis BAFTA de televisió al millor so.

## Referències

* ↑ «El gos dels Baskerville». Esadir.
* ↑ «The Hound of the Baskervilles». IMDB.
# 1409
## Esdeveniments
### Països Catalans

* 10 de març, Montserratː una butlla papal de Benet XIII converteix el monestir de Montserrat de priorat en abadia.
* Primer centre per a malalts mentals a Espanya, l'asil dels innocents de València.

### Resta del món

* Pisa: Concili de Pisa: En el marc del Cisma d'Occident s'escull com a Papa Alexandre V, excomunicant Benet XIII d'Avinyó i Gregori XII. Tot i que la intenció era d'acabar amb el cisma, es passa de tenir dos papes rivals a tenir-ne tres.

## Naixements
### Resta del món

* 7 d'octubre - Visegrád (Regne d'Hongria): Elisabet de Luxemburg, consort d'Hongria i Bohèmia, i duquessa consort d'Àustria.

## Necrològiques
### Resta del món

* Beatriu de Portugal, reina de Portugal i reina consort de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Montserrat | enciclopèdia.cat». [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ «Beatriu de Portugal | enciclopèdia.cat». [Consulta: 3 febrer 2021].
# Uyutma

Uyutma són unes postres tradicionals de la cuina turca. Aquest plat s'elabora especialment a la Regió de l'Egeu, i es fa amb figues seques i llet fresca.
Uyutma literalment significa "fer dormir". Tradicionalment aquestes postres s'elaboraven així: les figues seques es deixaven "dormir" tota una nit en llet acabada de munyir (tèbia) amb una flassada a sobre, i la llet es fermentava i es convertia en un iogurt amb fruita. Aquest dolç es pot considerar l'únic iogurt amb fruita de la cuina turca on el iogurt normalment es fa servir agre com una salsa (com al iogurt amb all) o acompanyament de menjars.
La preparació actual es tracta de cuinar les figues seques partides, prèviament suavitzades en aigua tèbia, amb llet i sucre i servir després de refredar. Algunes receptes afegeixen també una cullerada de canyella molta o nous picades a sobre.

## Vegeu també

* Sütlaç

## Referències

* ↑ Helen Saberi. Cured, Smoked, and Fermented: Proceedings of the Oxford Symposium on Food and Cooking, 2011. Oxford Symposium, 2011, p. 330–. ISBN 978-1-903018-85-9.
* ↑ http://www.klasiktatlar.com/incir-uyutmasi-1751.html
* ↑ http://www.tatlitarifleri.co.uk/incir-uyutmasi-tatlisi-tarifi.html Arxivat 2016-01-12 a Wayback Machine.
* ↑ http://mutfaksirlari.com/incir-uyutmasi-incir-telemesi.html
* ↑ http://www.lezzet.com.tr/yemek-tarifleri/tatli-tarifleri/sutlu-tatlilar/incir-uyutmasi-2994
# Unionville (Nova York)

Unionville és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 536 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Unionville tenia 536 habitants, 197 habitatges, i 140 famílies. La densitat de població era de 827,8 habitants per km².
Dels 197 habitatges en un 36,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,8% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 28,9% no eren unitats familiars. En el 22,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 31,7% entre 25 i 44, un 25,7% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.222 $ i la renda mediana per família de 41.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 30.000 $. La renda per capita de la població era de 16.753 $. Entorn del 7% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Unionville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Unionville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Txurkin

Txurkin (en rus: Чуркин) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 58 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Nothobranchius rachovii

Nothobranchius rachovii és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Moçambic i Sud-àfrica.

## Manteniment en captivitat

Es tracte d'una espècie amb un comportament pacífic i tranquil, exceptuant entre els mascles de la pròpia espècie per la qual cosa és recomanable mantenir-los en petits grups en aquaris específics per aquests. No els agrada que hi hagi gaire corrent en l'aquari i prefereixen les zones amb abundant vegetació amb amagatalls respectant un cert espai lliure per on puguin nedar.

## Referències

* 1 2 «Nothobranchius rachovii» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Àngel Cánovas i Marc Puigcerver: Peces tropicales de agua dulce, Barcelona: Ediciones Omega, S.A., 2002.
# Bredene Koksijde Classic 2022

La Bredene Koksijde Classic 2022 fou l'11a edició de la Bredene Koksijde Classic. La cursa es disputà el 18 de març de 2022 a la província de Flandes Occidental, Bèlgica, sobre un recorregut de 200,9 km. La cursa formava part del calendari UCI ProSeries 2022 amb una categoria 1.Pro.
El vencedor fou l'alemany Pascal Ackermann de l'equip UAE Team Emirates. El podi fou completat pel francès Hugo Hofstetter (Arkéa-Samsic) i el belga Tim Merlier (Alpecin-Fenix).

## Equips

A la cursa prenen part 20 equips: nou WorldTeams, nou UCI ProTeams i dos equip continental:

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Pascal Ackermann se estrena con el UAE ganando la Bredene...» (en castellà). [Consulta: 30 març 2022].
* ↑ «Startlist for Bredene Koksijde Classic 2022». [Consulta: 30 març 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Wilhelm Müller

Wilhelm Müller (Dessau, 7 d'octubre de 1794- 30 de setembre de 1827) fou un poeta líric alemany.

## Vida

Wilhelm Müller va néixer a Dessau i fou fill d'un sastre. Va estudiar a l'institut de la seva ciutat natal i a la Universitat Humboldt de Berlín, on va fer estudis filològics i històrics. El 1813-1814 va participar, com a voluntari, en l'aixecament nacional contra Napoleó. El 1817 va visitar Itàlia, i el 1820 publicava les seves impressions dins Rom, und Römer Römerinnen. El 1818 fou nomenat professor de literatura clàssica a l'escola de Dessau, i el 1820 bibliotecari a la biblioteca ducal.

## Müller i Schubert

A Müller no se'l considera una figura essencial de la literatura alemanya, i el seu treball seria probablement menys conegut si el seu contemporani, el compositor Franz Schubert, no hagués posat música a una part de la poesia de Müller. Els dos cicles de cançons Die schöne Müllerin i Winterreise de Schubert estan basats en col·leccions de Müller.
El fill de Müller, Friedrich Max Müller, va ser investigador orientalista i fundador de la disciplina de la religió comparada.
L'escriptor espanyol Andrés Neuman, qui havia traduït els poemes de Müller al castellà, va guanyar el Premi Alfaguara amb una novel·la titulada El viajero del siglo (2009), inspirada en els poemes de Viatge d'hivern (Winterreise), en què donava vida a uns quants dels seus personatges.

## Referències

* ↑ Müller, Wilhelm: Viaje de invierno. Traduït per Andres Neuman. Barcelona: Acantilado, 2003.
* ↑ Notícia a El País

## Bibliografia

* Wilhelm Müller Gedichte varen ser compilades per primer cop el 1837 (4a edició., 1858); editat pel seu fill, Friedrich Max Müller (1868)
* Altres moltes edicions, especialment una de Reclam Universalbibliothek (1894)
* Edició crítica per J. T. Hatfield (1906)
* Müller Vermischte Schriften editat amb una biografia per Gustav Schwab (3 vols., 1830).
* L'article de Max Müller en el Allgemeine deutsche Biographie
* O. Franck, Zur Biographie des Dichters W. Müller (Mittellungen des Vereins fur anhaltische Geschichte, 1887)
* Andreas Dorschel: 'Wilhelm Müllers Die Winterreise und die Erlösungsversprechen der Romantik', in: The German Quarterly LXVI (1993), nr. 4, pp. 467-476.
* Jt Hatfield W. Müllers unveröffentlichtes Tagebuch und seine ungedruckten Briefe (Deutsche Rundschau, 1902).
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.

## Enllaços externs

* Biografia i treballs al Projecte Gutenberg (alemany)
# Wilhelm Molterer

Wilhelm Molterer (Steyr, Alta Àustria 1955) Fou president del Partit Popular d'Àustria (ÖVP), i fou Vice Canceller d'Àustria des del 2007 fins al 2008.

## Biografia

Va néixer el 14 de maig de 1955 a Steyr a la regió de l'Alta Àustria. Va realitzar els seus estudis al Col·legi d'Agricultura de Sankt Florian, i més tard va estudiar economia a la Universitat de Linz, on va graduar-se el 1974.
El 1980 va afiliar-se al Partit Popular d'Àustria (ÖVP). Des de 1981 a 1984 va estar a l'Associació de Granjers d'Àustria. El 1987 va treballar al Ministeri d'Agricultura, per sota dels ministres Josef Riegler i Franz Fischler. El 29 de novembre de 1994 el Cenceller Franz Vranitzky el nomenà Ministre d'Agricultura, en substitució de Jürgen Weiss. Va ocupar aquest càrrec durant nou anys, per tant va estar en diferents governs. El 28 de febrer de 2003, abandonà el Ministeri per convertir-se en cap del grup parlamentari de l'ÖVP, càrrec que ocupà fins al 2007.

## Vicecanceller d'Àustria (2007-2008)

Després de les eleccions legislatives de l'1 d'octubre de 2006, donant la victòria al SPÖ, però amb majoria insuficient per governar, van veure's obligats a fer un govern de gran coalició, i des de l'11 de gener de 2007, exerceix de Vice Canceller d'Àustria. El 7 de juliol de 2008 va abandonar la coalició de govern i van convocar eleccions anticipades. Molterer es va presentar com a candidat a la Cancelleria, però aquestes eleccions les va guanyar el SPÖ, i el seu candidat, Werner Faymann esdevingué nou Canceller.
Després de la derrota, el 29 de setembre de 2008 presentà la dimissió com a president del seu partit, i el 2 de desembre de 2008 abandonà els càrrecs del govern. Fou succeït als dos càrrecs per Josef Pröll.
# Anatoli Bixovets

Anatoli Bixovets (rus: Анатолий Бышовец) (Kíiv, 23 d'abril de 1946) és un exfutbolista rus, ucraïnès de naixement, de la dècada de 1960 i entrenador.
Fou 39 cops internacional amb la selecció soviètica amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1970.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Dinamo de Kíev.

## Entrenador

Com a entrenador ha treballat al Dynamo Kyiv, la selecció soviètica, Rússia o Corea del Sud i clubs com el Zenit.
| Club | País | Any |
| FK Dinamo Moscou | Unió Soviètica | 1986-1988 |
| FK Dinamo Moscou | Unió Soviètica | 1988-1990 |
| Unió Soviètica | Unió Soviètica | 1990-1992 |
| AEL Limassol | Xipre | 1992-1993 |
| Corea del Sud | Corea del Sud | 1994 |
| Corea del Sud | Corea del Sud | 1994-1995 |
| Zenit de Sant Petersburg | Rússia | 1997-1998 |
| Rússia | Rússia | 1998 |
| FC Xakhtar Donetsk | Ucraïna | 1998-1999 |
| Club Sport Marítimo | Portugal | 2003 |
| FC Tom Tomsk | Rússia | 2005 |
| FK Lokomotiv Moscou | Rússia | 2006-2007 |
| FK Kuban Krasnodar | Rússia | 2009 |
| FK Ufa | Rússia | 2011 |

## Referències

* ↑ «Profile at RussiaTeam» (en russian). Arxivat de l'original el 2012-12-30. [Consulta: 11 desembre 2018].
* ↑ «Profile at LiveJournal». Arxivat de l'original el 26 de gener 2012. [Consulta: 11 desembre 2018].
* ↑ Anatoli Bixovets a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Анатолий Бышовец: «Светочи делятся своими знаниями. Они учат людей»
* ↑ Profile at zenit-history.ru
# Vitold Fokin

Vitold Pàvlovitx Fokin (nascut el 25 d'octubre del 1932 a Novomikolaivka, Província de Zaporíjia) és un polític ucraïnès, fill d'una família de mestres.
Fou nomenat Primer ministre d'Ucraïna el 18 d'abril del 1991, però va dimitir el 8 d'octubre del 1992. Fins al maig del 1994 fou vicepresident de la Verkhovna Rada. També ha exercit com a cap de supervisió d'AOZT Devon.

## Referències

* ↑ Resolució de la Rada Suprema Про призначення Прем'єр-міністра Української РСР. 18 abril 1991.
* ↑ «New Leader in a Lament for Ukraine» (en anglès). The New York Times, 9 novembre 1992.
# Guillem Ramon de Montcada i de Peralta

Guillem Ramon de Montcada i de Peralta (? - 1398) va ser un noble català.
Es desconeix el lloc i la seua data de naixement, però se sap que era fill de Mateu de Montcada i Sclafani, governador i un dels caps de la facció catalana al Regne de Sicília, aleshores en l'òrbita de la Corona d'Aragó. Guillem Ramon apareix en la crisi successòria d'aquest regne a la mort, en 1377, de Frederic III de Sicília, quan va segrestar a la futura reina Maria de Sicília al castell d'Agosta, propietat dels Montcada i la va lliurar després a les tropes de Pere III de Catalunya-Aragó. A més, va gestionar el casament de Maria de Sicília amb Martí el Jove, tot sent recompensat amb diverses senyories catalanes. Entre elles, la baronia de Cervelló i les viles de Piera i Sant Vicenç dels Horts, que intercanviaria amb Pere II d'Urgell per la meitat de les baronies valencianes de Bunyol, Xestalgar i Xiva, al Regne de València.
Més tard va embarcar cap els ducats d'Atenes i Neopàtria, on exercí la pirateria. Va aconseguir la relíquia del cap de Sant Jordi, que va donar a Joan I de Catalunya-Aragó. Al seu retorn a Sicília va disposar de diversos càrrecs a la cort de Maria de Sicília i Martí el Jove: assessor reial, conseller, conestable i mestre justicier. A més del comtat d'Agosta, heretat de son pare, va obtindre diverses senyories sicilianes i el marquesat de Malta. En 1398 va ser acusat de fellonia i li van confiscar tots els béns, però va ser declarat innocent de manera pòstuma.

## Referències

«Guillem Ramon de Montcada i de Peralta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Guillem Ramon de Vich i Vallterra

Guillem Ramon de Vich i Vallterra (València, 1460/1470 — Veroli, Laci, Itàlia, 25 de juliol de 1525) va ser un cardenal valencià.
Fill de Lluís de Vich i de Corbera i de Damiata de Vallterra, i germà del diplomàtic Jeroni Vich i Vallterra. Encaminat a la vida esclesiàstica, fou ardiaca de Xàtiva i canonge de València. Fou elevat a cardenal pel papa Lleó X l'any 1517. El 1518 va ser nomenat bisbe de Cefalù i entre 1519 i 1521 va ser bisbe coadjutor de Barcelona tot i que mai no va residir a la capital catalana. Participà en els conclaves que van elegir els papes Adrià VI i Climent VII.
Va morir el 1525 a l'abadia de Casamari a la diòcesia de Veroli. Està soterrat a la basílica de Santa Croce in Gerusalemme de Roma.

## Bibliografia

* (castellà) Article Vich i Vallterra, Guilem Ramon de de l'Enciclopedia de la Comunidad Valenciana. Editorial Prensa Valenciana. València, 2005. ISBN 84-87502-56-3

## Enllaços externs

* Catholic Hierarchy
* Els Vich i Xeresa a La Cisterna 4. Com érem. Desembre de 2000
# Graomys domorum

Graomys domorum és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 600 i 3.700 msnm al nord-oest de l'Argentina i el centre-sud de Bolívia. Els seus hàbitats naturals són els boscos de transició i els herbassars. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Dunnum, J. et al. Graomys domorum. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 30 març 2017.
# Guennadi Ivànovitx Gueràssimov

* Per a altres significats, vegeu «Guennadi Gueràssimov».
Guennadi Ivànovitx Gueràssimov (rus, Геннадий Иванович Герасимов, 3 de març de 1930 - 14 de setembre de 2010) va ser l'últim ambaixador soviètic, i posteriorment rus, a Portugal des de 1990 a 1995. Anteriorment va ser portaveu d'afers exteriors de Mikhail Gorbatxov i secretari de premsa d'Eduard Shevardnadze.
És conegut per haver encunyat l'expressió "Doctrina Sinatra" en referència a la política de no intervenció de Gorbatxov respecte a altres membres del Pacte de Varsòvia. Quan se li va preguntar, durant la visita de Mikhaïl Gorbatxov a Praga el 1987, quina era la diferència entre la Primavera de Praga i la perestroika, Gueràssimov va respondre: "dèneu anys".
Va ser reconegut l'any 1990 com a Comunicador de l'Any per l'Associació Nacional de Comunicadors del Govern (American) (NAGC).
S'esmenta a la cançó de Billy Bragg "Moving the Goalposts".

## Referències

* ↑ Diário Digital / Lusa. «Rússia: Morreu o último embaixador soviético em Portugal». Diário Digital, 16-09-2010. Arxivat de l'original el 2011-09-29. [Consulta: 17 setembre 2010].
* ↑ «Russia’s Media Revolution: From Party Control to Money Control». East-West Center. Arxivat de l'original el 11 d’agost 2017. [Consulta: 7 setembre 2010].
* ↑ «His Way». [Consulta: 7 setembre 2010].
* ↑ Jacques Levesque, The Enigma of 1989: The USSR and the Liberation of Eastern Europe (Berkeley-London: Berkeley, University of California Press, 1997), p. 62.
* ↑ «Former Russian Official To Speak At Muhlenberg». Morning Call. Arxivat de l'original el 2012-03-22. [Consulta: 7 setembre 2010].
* ↑ Bragg, Billy. A Lover Sings: Selected Lyrics (en anglès). Faber & Faber, 2015-11-02. ISBN 978-0-571-32861-1.