OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joana de Valois i d'Anjou

Joana de Valois (1435 - 1482), princesa de França i duquessa consort de Borbó (1456-1482).

## Orígens familiars

Nasqué el 1435 sent filla del rei Carles VII de França i la seva esposa Maria d'Anjou. Per línia paterna era neta del rei Carles VI de França i Elisabet de Baviera, i per línia materna del duc Lluís II d'Anjou i Violant d'Aragó. Fou germana del també rei Lluís XI de França.

## Núpcies i descendents

Es casà el 1447 al castell de Moulins amb el futur duc Joan II de Borbó, descendent del rei Lluís IX de França. D'aquesta unió no tingueren fills.
# Sis dones per a l'assassí

Sis dones per a l'assassí (títol original en italià: Sei donne per l'assassino) és un pel·lícula italiana dirigida per Mario Bava, estrenada el 1964. Ha estat doblada al català.

## Argument

El taller «Christian» és una casa d'alta costura molt reputada que té per a marc un verdader petit castell la propietària del qual, la Comtessa Como, és igualment la directora de l'establiment. Està associada a Max Morlachi, un home d'aparença austera que s'ocupa essencialment de la part administrativa. La Comtessa, vídua, ha heretat del seu marit mort en un accident de cotxe. Té per empleats dos modelistes: Cesar i Marco, i una desena de models. Els problemes comencen quan Christiana descobreix el cadàver d'Isabelle, una de les seves models, en un armari...

## Repartiment

* Cameron Mitchell: Massimo Morlacchi
* Eva Bartok: la Comtessa Cristina Como
* Thomas Reiner: l'inspector Silvestri
* Arianna Gorini: Nicole
* Dante Di Paolo: Franco Scalo
* Mary Arden: Peggy Peyton
* Franco Ressel: el Marqués Richard Morelli
* Claude Dantes: Tao-Li
* Luciano Pigozzi: Cesar Lazzarini
* Lea Krugher: Greta
* Massimo Righi: Marco
* Francesca Ungaro: Isabelle, la primera víctima
* Giuliano Raffaelli: Inspector Zanchin
* Harriet Medin: Clarice la dona de fer feines
* Mary Carmen: una model

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge va tenir lloc a Roma, del 22 novembre del 1963 al 8 de gener de 1964.
* Sis dones per a l'assassí marca la tercera col·laboració entre l'actor Cameron Mitchell i el cineasta, després de L'ultimo dei Vikinghi i Gli invasori, totes dues rodades el 1961. Els dos treballaran una última vegada junts el 1966 a I coltelli del vendicatore. Luciano Pigozzi havia ja per la seva part rodat sota la direcció de Bava La Frusta e il corpo (1963) i tornarà llavors en Il Rosso segno della follia (1970) i Gli Orrori del castello di Norimberga (1972).

## Referències

* ↑ esadir.cat. Sis dones per a l'assassí. esadir.cat.
* ↑ «Sei donne per l'assassino». The New York Times.
# Petrell gegant antàrtic

El petrell gegant antàrtic (Macronectes giganteus) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae) que habita als oceans meridionals. En gran part de la seva distribució coincideix amb el seu proper parent, el petrell gegant del nord, encara que en general arriba una mica més cap al sud. És l'espècie amb més grandària de la seva família.

## Morfologia

* Té una llargària de 86-99 cm i una envergadura de 185 - 205 cm, amb un pes d'uns 5 kg el mascle i una mica menys les femelles, el que el fa el major procel·làrid.
* El bec és molt gran amb la punta de color verd, que el diferencia del petrell gegant del nord, que la té marró. Potes marrons.
* Hi ha dues variants de color, una fosca, molt semblant al petrell gegant del nord, de color general marró grisenc molt més clar al cap, coll i gola. Altra variant molt menys abundant consisteix en un plomatge blanc gairebé pur.
* Els joves tenen un color marró xocolata que va fent-se més clar a mesura que passen els anys.

## Reproducció

Arriba ala maduresa sexual als 6 - 7 anys però normalment no es reprodueix fins als deu. La seva temporada de reproducció comença a l'octubre. Al cel ras o protegit per herbes fa un niu que consisteix en un munt de molsa, herba i pedres amb una depressió al centre. Crien en colònies laxes, excepte a les Malvines, on les colònies són molt més grans. Ponen un únic ou que coven durant 55-66 dies.

## Alimentació

S'alimenten de krill, calamars i deixalles dels vaixells, tant en aigües costaneres com mar endins, i a diferència de la majoria de la resta dels Procellariiformes, mengen carronya i ataquen petits ocells marins Els mascles expulsen les femelles de les carronyes de les que s'alimenten.

## Hàbitat i distribució

Pot ser observat tant a les costes com mar endins, en una zona que va des de l'Antàrtida a les regions subtropicals de Xile, Àfrica i Austràlia. Es reprodueix a nombroses illes de tots els oceans del sud, amb grans colònies a les Malvines, Geòrgia del Sud, Òrcades del Sud, illa de Los Estados, Shetland del Sud, illa Heard, illa Macquarie, illes del Príncep Eduard, Crozet i altres, a més d'alguns indrets del continent Antàrtic.

## Referències

* ↑ Gerald S. Tuck. A field guide to the seabirds of Britain and the world/Guia de campo de las aves marinas de España y del mundo. 1978/1980. ISBN 84-282-0578-7
* 1 2 3 4 Maynard, B. J. (2003). "Shearwaters, petrels, and fulmars (Procellariidae)". In Hutchins, Michael; Jackson, Jerome A.; Bock, Walter J. et al.. Grzimek's Animal Life Encyclopedia. 8 Birds I Tinamous and Ratites to Hoatzins. Joseph E. Trumpey, Chief Scientific Illustrator (2 ed.). Farmington Hills, MI: Gale Group. pp. 123–133. ISBN 0 7876 5784 0.
* 1 2 3 Harrison, Colin; Greensmith, Alan (1993). "Non-Passerines". In Bunting, Edward. Birds of the World (First ed.). New York, NY: Dorling Kindersley. p. 42. ISBN 1 56458 295 7.
* 1 2 BirdLife International (2009). Petrell gegant del sud Rev. 03-06-2011.

## Enllaços externs

* El petrell gegant del sud a AVES DE CHILE Rev. 02-06-2011 (castellà)
* Jacob González-Solís Bou. Carronyers antàrtics. Els petrells gegants, PDF Rev. 02-06-2011
# Sisè Exèrcit Alemany

El Sisè exèrcit (en alemany: 6. Armee) alemany participà en la Primera i la Segona Guerra Mundial dins de l'Exèrcit Imperial i del Heer, respectivament. Aquest exèrcit és conegut per haver estat encerclat i destruït en la batalla de Stalingrad per l'Exèrcit Roig.

## Primera Guerra Mundial
### Ofensiva francesa de Lorena (França): agost de 1914

El Sisè exèrcit va ser creat el 1907, sent el general Colmar von der Goltz el seu primer Inspector General.
L'agost de 1914, el príncep hereu de Baviera, Rupert de Baviera, va rebre el comandament del 6è Exèrcit, compost per tres cossos d'exèrcit bavaresos, 1 Cos prussià i un altre cos bavarès a la reserva. El general Konrad Krafft von Dellmensingen va ser nomenat Cap de l'Estat Major del Sisè Exèrcit.
L'ofensiva francesa a Lorena es va iniciar el 14 d'agost de 1914, comandat pel general Noël de Castelnau, a Sarrebourg.

### Bèlgica i nord de França: juny de 1914 - novembre de 1918

La batalla del Marne aturà l'ofensiva alemanya i va fer substituir el general Moltke. El nou comandant en cap de l'Exèrcit alemany va ser Erich von Falkenhayn.

## Segona Guerra Mundial

Després d'haver participat en la invasió de Polònia de 1939, el X Exèrcit, al comandament del general Walter von Reichenau, va ser traslladat al front occidental el 10 d 'octubre de 1939 i renomenat com el 6è Exèrcit. El general Von Reichenau va continuar al capdavant d'aquesta força, amb el general Friedrich Paulus com el seu cap d'Estat Major. Fins a l'inici de la batalla de França el 6è Exèrcit va estar protegint la frontera alemanya al voltant de Cléveris.

## Referències

* ↑ Crown Prince Rupprecht of Bavaria, 1869-1955. History of War. Consultado el 15/02/2008.
# Miguel de Capriles

Miguel de Capriles (castellà: Miguel Angel de Capriles) (Ciutat de Mèxic, 30 de novembre de 1906 - San Francisco, 24 de maig de 1981) va ser un tirador d'esgrima estatunidenc que va competir entre les dècades de 1930 i 1950. Entre el 1961 i 1964 fou president de la Federació Internacional d'Esgrima. Era germà del també tirador d'esgrima José de Capriles.
Nascut a Mèxic, emigrà als Estats Units el 1920 i s'inicià en l'esgrima mentre era estudiava a la Universitat de Nova York. Durant la seva carrera esportiva va participar en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1932, als Jocs de Los Angeles, va guanyar la medalla de bronze en la prova d'espasa per equips del programa d'esgrima. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, fou cinquè en la competició d'espasa per equips. El 1948, als Jocs de Londres, va guanyar la medalla de bronze en la prova d'sabre per equips.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles als Jocs Panamericans de 1951, dues d'or i una de plata, així com 10 títols nacionals individuals. El 1961 va ser elegit president de la Federació Internacional d'Esgrima (FIE), sent el primer no europeu a ocupar aquest càrrec.
Llicenciat en dret per la Universitat de Nova York, va escriure desenes d'articles sobre dret corporatiu. Va exercir com a degà i posteriorment vicepresident i conseller general de la Universitat de Nova York. El 1974 passà a fer de professor de dret a l'Escola de Dret Hastings de la Universitat de Califòrnia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Olympedia – Miguel de Capriles». [Consulta: 1r setembre 2023].
* ↑ «Miguel de Capriles Ex-Dean of NYU Law School». NY Times, 28-05-1981 [Consulta: 12 març 2013].
# Lloro cuacurt

El lloro cuacurt (Graydidascalus brachyurus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids i única espècie del gènere Graydidascalus. Habita zones boscoses del sud-est de Colòmbia, est de l'Equador i del Perú i Brasil amazònic i sud-oriental. Els seus relatius més propers són l'amazona caragroga (Alipiopsitta xanthops) i els ocells del gènere Pionus.
Actualment es considera una espècie en risc mínim d'extinció.

## Referències

* ↑ Duarte, JMB; Caparroz «Cytotaxonomic analysis of Brazilian species of the genus Amazona (Psittacidae, Aves) and confirmation of the genus Salvatoria (Ribeiro, 1920)». Braz J Genet, 18, 1995, pàg. 623-628.
* ↑ Russello, MA; Amato, G «A molecular phylogeny of Amazona: implications for Neotropical parrot biogeography, taxonomy, and conservation». Mol. Phylogenet. Evol., 30, 2004, pàg. 421-437.
* ↑ «Graydidascalus brachyurus». IUCN Red List of Threatened Species. BirdLife International, 2016. [Consulta: 13 juliol 2024].
# Sis nits d'Alger

Les Sis nits d'Alger era una cursa de ciclisme en pista, semblant a les curses de sis dies, que es corria a Alger, quan aquesta ciutat pertanyia a França. Només es va disputar l'edició de 1953.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1953 | Miquel Poblet Ferdinando Terruzzi | Jang Goldschmit Ferdi Kübler | Georges Senfftleben Maurice Lauze |

## Referències

* ↑ «6 Nuits d'Alger (Algérie)». [Consulta: 19 desembre 2022].
* ↑ FredCultureCyclisme. «Six Nuits d'Alger 1953» (en francès). [Consulta: 19 desembre 2022].
# Jesús Alonso Fernández

Jesús Alonso Fernández (l'Havana, 24 d'abril de 1917 - Madrid, 9 d'agost de 1979), anomenat Chus Alonso, fou un futbolista hispano-cubà de la dècada de 1940.
Fou 3 cops internacional amb la selecció espanyola.
Pel que fa a clubs, destacà a Reial Oviedo, Reial Valladolid, Reial Madrid CF i Reial Saragossa.

## Referències

* ↑ Realmadrid.com profile
* ↑ Jesús Alonso Fernández a BDFutbol
* ↑ «Perfil a corazonblanco.com». Arxivat de l'original el 2008-10-13. [Consulta: 26 maig 2019].
# Sala Ovalada

La Sala Ovalada del Museu Teyler va ser la primera part del museu que va ser inaugurada el 1787. El 1779 la direcció de la Fundació Teyler va encarregar a Leendert Viervant la construcció de la Sala ovalada al jardí de l'antiga casa de Pieter Teyler. El Museu Teyler, amb la seva sala ovalada, va ser el primer museu obert al públic als Països Baixos. A aquesta sala hi havia una habitació per a una biblioteca i una altra per a mostrar experiments al públic. El generador electroestàtic sempre hauria funcionat a aquesta sala. El saló es caracteritza per la seva forma ovalada, la biblioteca a la segona planta i la vitrina central. En els seus primers anys, el moble central no era una vitrina, sinó una taula sobre la qual s'haurien fet els experiments. La taula central es trobava sobre uns rails que permetien desplaçar-la quan s'anava a engegar el generador electroestàtic. Els dibuixos i minerals de la col·lecció es guardaven en el moble central, i els instruments en les vitrines del primer pis.

## Referències

* ↑ «The architectural drawings for the Oval Room» (en anglés). Museu Teyler. Arxivat de l'original el 24 de desembre 2013. [Consulta: 22 gener 2012].
* 1 2 Revista: Teylers Ovale Zaal, Het oudste en eerste museum van Nederland
# Petrell gon-gon

El petrell gon-gon (Pterodroma feae) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics que habita l'àrea tropical i subtropical de l'est de l'Atlàntic Nord, criant a les Illes de Cap Verd. S'ha considerat coespecífic de Pterodroma madeira i Pterodroma deserta, espècies que crien a l'arxipèlag de Madeira.
# Mirosław Rybaczewski

Mirosław Rybaczewski (Varsòvia, 8 de juliol de 1952) és un jugador de voleibol polonès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Montreal, on va guanyar la medalla d'or en la competició de voleibol.
Entre 1973 i 1980 fou 167 vegades internacional per Polònia. En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or al Campionat del Món de voleibol de 1974 i una medalla de plata al Campionat d'Europa de voleibol de 1975. A nivell de clubs jugà a l'AZS Olsztyn, amb qui va guanyar tres lligues poloneses (1973, 1976 i 1978) i dues copes poloneses ((1972 i 1982). El 1978 fou subcampió de la CEV Cup.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Mirosław Rybaczewski». [Consulta: 12 maig 2024].
* 1 2 «Mirosław Rybaczewski» (en polonès), 24-06-2020. [Consulta: 12 maig 2024].
# Lloro d'orelles grogues

El lloro d'orelles grogues (Ognorhynchus icterotis) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids i única espècie del gènere Ognorhynchus (Bonaparte, 1857). Habita boscos i palmerars als Andes de Colòmbia i nord de l'Equador.
# Whiting (Vermont)

Whiting és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 380 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Whiting tenia 380 habitants, 155 habitatges, i 101 famílies. La densitat de població era de 10,7 habitants per km².
Dels 155 habitatges en un 31% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,9% hi vivien parelles casades, en un 5,8% dones solteres, i en un 34,8% no eren unitats familiars. En el 24,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 31,6% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.985 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 26.563 $. La renda per capita de la població era de 20.101 $. Entorn del 3,8% de les famílies i el 4,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Whiting». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Whiting». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ariel (detergent)

Ariel és una marca de lleixiu que pertany a l'empresa Procter & Gamble.

## Història

Procter & Gamble desenvolupà el lleixiu Ariel en el seu centre tècnic europeu, instal·lat a Brussel·les. El producte, que conté sobretot enzims, és comercialitzà sota la marca Ariel l'any 1967. L'any següent, fa la seva aparició al mercat francès
Una «nova fórmula», llançada l'any 1981, va permetre reduir les temperatures del rentat. En el transcurs de la dècada del 1980, Procter & Gamble posa a la venda noves versions del producte, de les quals Ariel Líquid, Ariel Color i Ariel Ultra, un lleixiu en pols sota la descripció de «compacte»; Ariel Ultra Líquid és comercialitzà a principis dels anys 90. Aquest producte fou la resposta a la sortida de Skip Micro Líquid produït pel gran competidor, Unilever.
L'any 1993, Nawfal Trabelsi fou anomenat responsable de màrqueting de la marca L'any 1994, Ariel era la marca número u a França amb una quota de mercat del 35%.

## Referències

* 1 2 «Ariel Lessive, produit du jour LSA». Libre Service Actualités (LSA), 15-05-2014.
* ↑ «Nawfal Trabelsi : Tout savoir sur Nawfal Trabelsi, Président de McDonald's France». www.lsa-conso.fr. [Consulta: 7 octubre 2016].
* ↑ Estelle Saget. «Les lessiviers font parler la poudre». L'Expansion, 1er juillet 1994.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Jesús Arellano

Jesús Arellano (8 de maig de 1973) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1998.

## Referències

* ↑ Jesús Arellano Article (In Spanish)
* ↑ Profile and Statistics (In Spanish)
* ↑ Football Database.com provides Jesús Arellano's profile and stats
# Sala Palatului

La Sala Palatului (en català: la Sala del Palau) és una sala de reunions i conferències que es troba a Bucarest (Romania). Està ubicat al centre de la capital romanesa a la part posterior del Museu nacional d'Art de Romania, que era el palau reial dels Reis de Romania fins a l'any 1947. La Sala Palatului va ser construïda l'any entre els anys 1959 i 1960, en plena època comunista de Romania. Construït utilitzant un estil de tipus majestuós i desproporcionat la Sala Palatului estava concebut per ser la seu dels diferents organismes comunistes com el Congrés de la Joventut romanesa entre d'altres, però sobretot els congressos del Partidul Comunist Român, el darrer Congrés d'aquest partit es va celebrar al novembre de 1989 on Nicolae Ceausescu va ser reelegit com a Secretari General del PCR. L'estètica de la sala principal, així com la seva estètica va estar concebuda per fer d'aquests congressos un espectacle impressionant per reafirmar la fortalesa del PCR i l'autoritat del seu líder, Ceausescu, tant a dins com a fora de Romania. Així al llarg del congressos del PCR era normal veure com els aproximadament 4100 congressistes aplaudien repetidament i de forma ordenada mentre cridaven: Ceausescu! PCR!. Això va fer que la Sala Palatului esdevingués un dels símbols del règim comunista. A més els discursos del dictador romanès pronunciats des de la tribuna a la Sala Palatului arribaven a tot el país contínuament i sovint eren l'únic que la Televisió Romanesa donava en les dues hores que emetia al llarg del període comunista.
Amb la caiguda del comunisme i la desaparició del PCR (22 de desembre de 1989) la Sala va restar un temps inactiva, fins que el seu propietari, l'Estat Romanès, va intentar donar-li un altre ús, per així esborrar la imatge que tenien els romanesos d'aquest recinte. Així es va constituir un organisme per gestionar aquesta sala (així com altres edificis i sales d'aquestes característiques). Ençà l'any 1990 la Sala Palatului ha estat la seu del Congrés Mundial sobre la Població i el Congrés Mundial de l'Energia de les Nacions Unides, així com el Congrés Europeu de la Creu Roja. Actualment la Sala Palatului acolleix diverses conferències i concerts de música.
La sala principal té cabuda per unes 4.060 persones i una molt bona acústica. El hall de l'entrada té una superfície de 2.000 m² i s'utilitza com a espai d'exposicions. A part de la sala principal hi ha sales secundàries on es poden reunir 50 persones.

## Enllaços externs

* Sala Palatului Arxivat 2006-07-14 a Wayback Machine. en ici.ro (romanès)
* Pàgina oficial de la Sala Palatului (romanès) i (anglès)
# Elazar Shach

Elazar Menachem Man Shach (en hebreu: אלעזר מנחם מן שך) (nascut el 22 de gener de 1898 - mort el 2 de novembre de 2001), fou un rabí ultraortodox europeu molt destacat i reconegut rabí antisionista que es va radicar i va viure a Israel.
El rabí Sach fou el director de la Ieixivà de Ponevezh ubicada a Bené-Berac, i va fundar el partit polític Déguel HaTorah, que representava als jueus asquenazites lituans a la Knesset israeliana.
Molts jueus el consideraven com el Gadol HaDor ("líder religiós suprem de la seva generació") i feien servir el nom honorífic de Maran ("el nostre mestre") per referir-se a ell.

## Referències

* ↑ www.jewishvirtuallibrary.org/
* ↑ www.people.ucalgary.ca/
# Lloro capnegre

El lloro capnegre (Pionites melanocephalus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos i sabanes del sud-est de Colòmbia, sud i nord-est de Veneçuela, Guaiana, est de l'Equador, nord-est del Perú i nord del Brasil.

## Referències

* ↑ Lloro de cap negre al TERMCAT Rev. 05/09/2012
# Whitlockita

La whitlockita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany i dona nom al subgrup whitlockita. Va ser descoberta l'any 1940 en una mina de Groton, Nou Hampshire, als Estats Units, sent nomenada així en honor de Percy Whitlock, mineralogista nord-americà.

## Característiques

És un fosfat anhidre de calci i magnesi amb fórmula Ca₉Mg(PO₄)₆(HPO₄). Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 5. És un mineral estructuralment relacionat amb la wopmayita. Tots els exemplars de whitlockita trobats en meteorits són considerats actualment com merrillita. Pot ser emprada en joieria com a gemma.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la whitlockita pertany a «08.AC: Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: howardevansita, alluaudita, arseniopleita, caryinita, ferroalluaudita, hagendorfita, johillerita, maghagendorfita, nickenichita, varulita, ferrohagendorfita, bradaczekita, yazganita, groatita, bobfergusonita, ferrowyllieita, qingheiita, rosemaryita, wyllieita, ferrorosemaryita, qingheiita-(Fe$^{2+}$), manitobaita, marićita, berzeliita, manganberzeliita, palenzonaita, schäferita, brianita, vitusita-(Ce), olgita, bario-olgita, strontiowhitlockita, merrillita, tuita, ferromerrillita, bobdownsita, chladniita, fil·lowita, johnsomervilleita, galileiita, stornesita-(Y), xenofil·lita, harrisonita, kosnarita, panethita, stanfieldita, ronneburgita, tillmannsita i filatovita.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari inusual que apareix en complexos de roques pegmatites de tipus granit. També s'ha trobat en jaciments de roques amb fosfats, així com en coves a partir del guano. Sol trobar associada a altres minerals com: ludlamita, fairfieldita, trifilita, siderita, apatita, quars o hidroxilapatita.
A Catalunya s'ha descrit només a la pedrera del turó de Montcada (Montcada i Reixac).

## Referències

* ↑ «Whitlockite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 maig 2015].
* ↑ «Whitlockite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 maig 2015].
* ↑ Dowty, E., 1977. "Phosphate in Angra dos Reis: structure and composition of the Ca3(PO4)2 minerals». Earth and Planetary Science Letters, 36: 347-351.
* ↑ «Whitlockite gemstone information» (en anglès). Gemdat.org. [Consulta: 1r maig 2015].
* ↑ «Mineral Location Search». [Consulta: 24 juny 2017].
# Argàs

Argàs (en rus: Аргас) és un poble de la República de Sakhà, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 556 habitants. Pertany al districte de Sangar.

## Referències

* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Кобяйский улус (район)» Республики Саха (Якутия)». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия). Arxivat de l'original el 2019-10-17. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Географические и природные условия». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия).