OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Stan Okoye

Stan Okoye (Raleigh, 19 de març de 1991) és un jugador de bàsquet nord-americà nacionalitzat nigerià. Amb 1,98 metres d'alçada juga en la posició d'aler.

## Carrera esportiva

Va jugar quatre temporades a l'NCAA amb l'equip de l'Institut Militar de Virgínia. Després de no ser triat en el Draft de l'NBA del 2013, a l'agost va fitxar per l'equip grec del Ikaros Kallitheas B.C., però no va arribar a debutar, i en el mes d'octubre va fitxar pel Elitzur Maccabi Netanya de la lliga israeliana, on va jugar uns pocs partits fins al mes de novembre. En el mes de febrer de 2014 va fitxar pel Perth Redbacks de la State Basketball League, una lliga semiprofessional australiana.
L'agost de 2014 va signar contracte amb el Pallacanestro Varese de la lliga italiana. La temporada següent va canviar d'equip per no de país, fitxant per l'Olimpia Bàsquet Matera de la Sèrie A2, on va romandre fins al mes de febrer de 2016 quan va deixar l'equip per fitxar pel Pallacanestro Trapani, on va acabar la temporada. La temporada 2016-17 va fitxar pel Amici Pallacanestro Udinese. Una temporada després va tornar a les files del Pallacanestro Varese. En el mes de juliol de 2018 es compromet per una temporada amb el Tecnyconta Zaragoza de la lliga espanyola.

## Referències

* ↑ Stan Okoye jugador a l'ACB
* ↑ «El Tecnyconta Zaragoza ficha al alero Stanley Okoye por una temporada» (en castellà). Mundo Deportivo, 28-07-2018 [Consulta: 6 gener 2019].
# Suc e Sentenac

Suc e Sentenac (en francès Suc-et-Sentenac) és un antic municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània. El 1r de gener de 2019 va fusionar amb els municipis Golièr e Olbièr, Vic de Sòs i Sem. El 2018 tenia 55 habitants. La nova entitat es diu Val de Sòs, del qual és un municipi delegat. La nova entitat tenia 656 habitants el 2018.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
* ↑ Lajus, Marie. «Arrêté préfectoral portant création de la commune nouvelle de Val-de-Sos» (en francès). Préfecture de l'Ariège, 16-07-2018. [Consulta: 17 novembre 2023].
# Sweeny

Sweeny és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 3.624 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sweeny tenia 3.624 habitants, 1.338 habitatges, i 974 famílies. La densitat de població era de 752,3 habitants per km².
Dels 1.338 habitatges en un 38% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,8% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 27,2% no eren unitats familiars. En el 23,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.497$ i la renda mediana per família de 42.128$. Els homes tenien una renda mediana de 43.854$ mentre que les dones 25.710$. La renda per capita de la població era de 16.755$. Aproximadament el 10,4% de les famílies i el 9,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sweeny». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sweeny». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Sobre de Manila

Un sobre de Manila o carpeta Manila és un sobre o carpeta de fitxers dissenyada per contenir documents. Generalment, es forma plegant un full gran de cartolina rígida per la meitat. De vegades s'utilitzen diversos colors per diferenciar categories de fitxers.

## Història

La carpeta Manila és una carpeta dissenyada per transportar documents. Està fet de paper Manila gruixut i durador i té una mida perquè els fulls complets de paper d'impressora puguin cabre dins sense plegar. Igual que amb el sobre de Manila, és tradicionalment de color d'ant.
Sovint, el sobre té un mecanisme a la solapa de tancament que permet obrir-lo sense danyar el sobre per a què es pugui reutilitzar. I hi ha dos mètodes principals per aconseguir-ho. El primer incorpora un fermall metàl·lic amb dues pues, que passen per un trau reforçat a la solapa i després es dobleguen per subjectar-los, mentre que l'altre té un botó de cartó ben subjectat a la solapa i un tros de corda subjecta al cos del sobre (o la disposició inversa) s'enrotlla al seu voltant per formar un tancament. En un sentit més general, els sobres fets de paper marró sense blanquejar, utilitzats per ser barats, es descriuen com a sobres de Manila.
El component de Manila del nom prové del cànem de Manila, conegut localment com a abacà, el material principal per a les carpetes de Manila, juntament amb el sobre de Manila i el paper de Manila.

## Referències

* ↑ «An ode to filing» (en anglès). Otago Daily Times Online News, 11-06-2018. [Consulta: 13 desembre 2021].

## Vegeu també

* Carpeta
* Classificador
# Sobre París i França

Sobre París i França és un llibre de Josep Pla que descriu París durant la seva estada com a corresponsal de La Publicitat. Es va publicar el 1967 com el volum 4 de l'Obra Completa.
Està format per dos llibres inèdits escrits després de la dècada de 1920: Notes sobre París (1920 – 1921) i Petits assaigs sobre França.

## Referències

* 1 2 Bonada 1991: p. 192

## Bibliografia

* Bonada, Lluís. L'obra de Josep Pla. Barcelona: Teide, 1991 (El Blau Marí). ISBN 84-307-8434-9.

## Enllaços externs

* Sobre París i França al web de la Fundació Josep Pla Arxivat 2013-01-30 a Wayback Machine.
# Sobraon

Sobraon és una població del Panjab (Índia) situada al sud-est de Lahore i al sud d'Amritsar, a la riba occidental del Sutlej a l'extrem sud del districte de Tarn Taran. La població el 1901 era de 4.701 habitants.
La batalla de Sobraon es va lliurar a l'altre costat del riu, al districte de Firozpur. Sir Hugh Gough (després lord Gough) va derrotar decisivament el 10 de febrer de 1846 els sikhs, cosa que li va permetre ocupar Lahore i posar fi a la primera Guerra Sikh. Els sikhs tenien les seves posicions en aquesta banda de riu i la rereguarda a la població de Sobraon; en la batalla els siikhs van lluitar fins a la mort del darrer home, i molt pocs van travessar el riu. El costat oriental del riu va quedar net de sikhs i els britànics van poder creuar a l'altre costat amb bots, en direcció a Lahore.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Estel matutí alcista

Estel matutí alcista (en anglès: Bullish Morning Star) és un patró d'espelmes japoneses format per tres espelmes que indica un possible canvi en la tendència baixista; rep aquesta denominació perquè la segona espelma representaria el planeta venus en fase decreixent i apareix al matí (l'estel matutí), abans de l'arribada de la claror. És un fort senyal de canvi en la tendència baixista que es forma al capdavall de la tendència.

## Criteri de reconeixement

* La tendència prèvia és baixista
* Es forma una primera espelma negra
* S'obre amb un fort gap a la baixa (per dessota de l'ombra inferior de l'espelma negra)
* Es forma una petita espelma (blanca o negra) que no omple el fort gap baixista
* Finalment es forma una gran espelma blanca que omple el gap i tanca enmig, o per sota, de l'espelma negra

## Explicació

En un context de tendència baixista l'obertura amb un fort gap sembla confirmar la força de la tendència però la petita espelma (blanca o negre) sembla indicar una pèrdua de força relativa dels bears, més encara si aquesta és blanca. La darrera espelma blanca és una evidència que els bears ja no controlen el mercat i els bulls tenen prou força com per omplir el gap i tancar per sobre.

## Factors importants

Aquest patró serà més significatiu si es forma en una zona de suport. A vegades la força dels bulls és prou com per obrir el tercer dia amb gap a l'alça. El color de la segona espelma no és important. A vegades pot haver-hi més d'una espelma. Tot i ser un fort senyal de canvi de tendència es recomana la confirmació l'endemà en forma d'un nou gap alcista, un trencament de tendència si no ho ha fet ja, o una nova espelma blanca amb tancament superior. Per contra, si la cotització ultrapassa els límits de la segona espelma, la significació de canvi de tendència queda invalidada.

## Bibliografia

* «Bullish Morning Star». Candlesticker. [Consulta: 9 maig 2011].
* «Estel matutí alcista». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Steel Azin FC

El Steel Azin Football Club (en persa باشگاه فوتبال استيل آذین) és un club de futbol iranià de la ciutat de Teheran.

## Futbolistes destacats

* Ali Karimi
* Ferydoon Zandi
* Hossein Kaebi
* Ardijan Nuhiji

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-02-03 a Wayback Machine.
# FV de l'Escorpió

FV de l'Escorpió (FV Sco) és un estel variable de magnitud aparent màxima +8,07. S'hi troba a la constel·lació de l'Escorpió, visualment entre HD 155450 i HD 155806 (V1075 Scorpii). La seua paral·laxi mesurada pel satèl·lit Hipparcos (1,60 ± 0,85 mil·lisegons d'arc) situa a FV de l'Escorpió a 625 parsecs (2.040 anys llum) del sistema solar, però l'error en la mesura és tal que podria trobar-se al doble d'aquesta distància.
FV Scode l'Escorpió és una binària propera «despresa», així com una binària eclipsant. El seu període orbital és de 5,7279 dies i el pla orbital està inclinat 80º respecte al pla del cel. La component principal és un estel blanc-blavenc de la seqüència principal de tipus espectral B6V. Amb una temperatura efectiva de 11.630 K, és 697 vegades més lluminosa que el Sol. Té una massa de 6,87 masses solars i el seu radi és 6,58 vegades més gran que el del Sol. La component secundària té tipus A6, encara que també ha estat catalogada com a B9. Amb una temperatura de 9.550 K, la seva lluminositat equival a 147 vegades la lluminositat solar. El seu radi és 4,48 vegades més gran que el radi solar.
La separació entre ambdós estels és de 30 radis solars, equivalent a 0,14 ua. Durant l'eclipsi principal —quan l'estel menys lluminós intercepta la llum de l'estel B6V— la lluentor del sistema disminueix 0,77 magnituds. L'eclipsi secundari suposa un descens de 0,10 magnituds.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Catalogue of two-dimensional spectral types for the HD stars, Vol. 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Pàgina: 0. Data de publicació: 1982. Autor: Nancy Houk.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical supplements to the ASCC-2.5: Ia. Radial velocities of ∼55000 stars and mean radial velocities of 516 Galactic open clusters and associations». Astronomische Nachrichten, 9, 01-11-2007, pàg. 889-896. DOI: 10.1002/ASNA.200710776.
* 1 2 «V* FV Sco -- Eclipsing binary of Algol type (detached)» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 13 desembre 2020].
* 1 2 Budding, E.; Erdem, A.; Çiçek, C.; Bulut, I.; Soydugan, F.; Soydugan, E.; Bakiş, V.; Demircan, O. «Catalogue of Algol type binary stars». Astronomy and Astrophysics, 417, 2004. pp. 263-268.
* 1 2 Brancewicz, H. K.; Dworak, T. Z. «A catalogue of parameters for eclipsing binaries». Acta Astronomica, 30, 4, 1980. pp. 501-524.
* ↑ Malkov, O. Yu.; Oblak, E.; Snegireva, E. A.; Torra, J. «A catalogue of eclipsing variables». Astronomy and Astrophysics, 446, 2, 2006. pp. 785-789.
# Estadi de Silèsia

L'Estadi de Silèsia (en polonès: Stadion Śląski, en silesià: Ślůnski Stadjůn) és un estadi de futbol a Katowice, Chorzów, Silèsia, Polònia.

## Història

Va decidir-se construir l'Estadi de Silèsia el 1950 amb el disseny encarregat a Julian Brzuchowski. Les obres varen trigar diversos anys però fou finalitzat el 1956 juntament amb l'Stadion Dziesięciolecia a Varsòvia. El 22 de juliol de 1956 es realitzà el primer esdeveniment inaugural, un partit amistós contra la selecció de la República Democràtica Alemanya en què guanyaren els alemanys 2-0. Més endavant s'hi feren diverses remodelacions com la il·luminació elèctrica, que fou instal·lada el 1959.
Al començament fou dissenyat per contenir 87.000 espectadors, i fins i tot l'assistència va arribar a ser en algunes ocasions de 90.000 i 100.000 assistents. El 18 de setembre del 1963, amb motiu d'un partit de la Lliga de Campions de la UEFA entre el Górnik Zabrze (Polònia) i el FK Austria Wien (Àustria), va obtenir-se la major assistència de la història de l'estadi amb aproximadament 120.000 espectadors. Tanmateix, avui dia és impossible que hi assisteixi tanta gent a causa de l'enfortiment de la seguretat internacional dels estadis, que força els dirigents a crear totes les places en seients reduint considerablement la capacitat d'aforament.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Estadi de Silèsia
# Stàroie Khmelévoie

Stàroie Khmelévoie (en rus: Старое Хмелевое) és un poble de l'óblast de Tambov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 914 habitants.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «Тамбовская область» (en rus). База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России». Arxivat de l'original el 2022-02-11. [Consulta: 16 febrer 2022].
* ↑ «Gavrilovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-20. [Consulta: 20 març 2022].
# Stávros Tornés

Stávros Tornés (grec: Σταύρος Τορνές, nascut a Atenes el 1932 i mort el 1988) és un actor, director i guionista grec.

## Biografia

Del 1957 al 1967 va treballar en nombrosos rodatges on va ser tècnic i fins i tot actor. Va marxar de Grècia cap a Itàlia i després França durant la dictadura dels coronels. No va tornar a Grècia fins al 1982 i es va embarcar en el cinema experimental. El Festival de Cinema de Torí el va homenatjar l'any 2003.

## Filmografia
### Com a director

* 1973 : Studenti
* 1976 : Addio Anatolia
* 1977 : Coatti
* 1980 : Exopragmatiko
* 1982 : Balamos
* 1984 : Karkalou
* 1986 : Danilo Trelès
* 1988 : Enas erodios gia tin Germania (Ενας ερωδιος για την Γερμανια)

### Actor

* Ī limnī tōn stenagmōn, dirigida per Grīgorīs Grīgoriou (1959)
* To megalo kolpo, dirigida per Chrīstos Theodōropoulos (1960)
* To mystiko tou kokkinou mandya, dirigida per Kōstas Fōteinos (1960)
* To spiti tīs īdonīs, dirigida per Giōrgos Zervoulakos (1961)
* Stegnōsan ta dakrya mas, dirigida per Giōrgos Papakōstas (1961)
* Diavolou kaltsa, dirigida per Grīgorīs Grīgoriou (1961)
* Il cielo (Ouranos), dirigida per Takīs Kanellopoulos (1962)
* Ī ōraia tīs Roumelīs, dirigida per Giōrgos Delerno (1962)
* To mploko, dirigida per Adōnis Kyrou (1965)
* Anoichtī epistolī, dirigida per Giōrgos Stampoulopoulos (1967)
* Kierion, dirigida per Dīmos Theos (1968)
* Uomini contro, dirigida per Francesco Rosi (1970) - no acreditat
* Il caso Mattei, dirigida per Francesco Rosi (1972) - no acreditat
* Uno dei tre, dirigida per Gianni Serra (1972)
* Vogliamo i colonnelli, dirigida per Mario Monicelli (1973) - no acreditat
* Lucky Luciano, dirigida per Francesco Rosi (1973) - no acreditat
* Allonsanfàn, dirigida per Paolo e Vittorio Taviani (1974)
* Anno uno, dirigida per Roberto Rossellini (1974) - no acreditat
* Domani, dirigida per Domenico Rafele (1974)
* Coatti (1977)
* Hotel Locarno, dirigida per Bernard Werber (1978)
* Cristo si è fermato a Eboli, dirigida per Francesco Rosi (1979)
* La città delle donne, dirigida per Federico Fellini (1980) - no acreditat
* Mpalamos (1982)
* Ī parexīgīsī, dirigida per Dīmītrīs Stavrakas (1983)
* Topos, dirigida per Antouanetta Angelidī (1985)
* Afigisi, dirigida per Takīs Dīmītrakopoulos (1985)
* Varieté, dirigida per Nikos Panagiōtopoulos (1985)
* Dolce assenza, dirigida per Claudio Sestieri (1986)
* Danilo Treles: O fīmismenos Andalousianos mousikos (1986)
* Enas erōdios gia tī Germania (1988)

## Referències

* ↑ Alberto Farassino «È morto Stavros Tornes, uomo di un altro tempo, regista di poeti e vagabondi». La Repubblica, 14-08-1988.
* ↑ Kōnstantinos Samaras. «Σταύρος Τορνές: Ενας φτωχός και μόνος καουμπόι». Athens Film Festival.

## Bibliografia

* Michel Démopoulos. Le cinéma grec. París: Editions du Centre Georges Pompidou, 1995, p. 263 (cinéma/pluriel). ISBN 2-85850-813-5. .
# Sorkun

Sorkunde Rubio Antotegui, més coneguda pel nom artístic Sorkun, (Errenteria, 29 de gener de 1977) és una cantant i compositora basca. Ha enregistrat tres discos, ha format part de la banda de rock Kashbad durant la dècada de 1990 i ha col·laborat al costat de bandes i músics com Negu Gorriak, Joxe Ripiau, Flitter o, sobretot, Fermin Muguruza.

## Discografia
### Àlbums en solitari

* Onna (Metak, 2002) CD
* Duna (Kontrakalea-Metak, 2005) CD
* Sorkun & Vice Presidentes (PIAS, 2008) CD
* Ziklomorphosia (Srgntx Koop, 2015) CD

### Participacions en recopilatoris

* «Gizaki hauskorra» a Metak. 2001-2003 (Metak, 2003) CD-llibre
* «Pistola aluan» a Basque Planet (Wagram, 2004) CD
* «Hator» a Gure Irratia (Gure Irratia-Gara, 2005) CD

### Àlbums amb Kashbad

* Kashbad (Esan Ozenki, 1996) CD
* Distantzia (Esan Ozenki, 1997) CD
* Hesiak (Esan Ozenki, 1999) CD
* Arrakala (Bonberenea Ekintzak, 2014) CD/LP.

### Vídeos

* «Lurra» (2002)
* «Heldu nazazu» (2005)
* «Goiz zen» (2008)

## Referències

* ↑ Olano, Mariví. «El concierto de Sorkun abre la agenda cultural de abril» (en castellà). El diario vasco, 29-03-2016. [Consulta: 3 desembre 2021].
* ↑ Mitchell. Global noise: rap and hip-hop outside the USA (en anglès). Wesleyan University Press, 2002, p. 184. ISBN 9780819565020 [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Euskal Herria Sona 2010: Sorkun (rock/alternatiu/experimental) en Centre Cultural Euskal Etxea» (en castellà/català). Atiza.com, 04-12-2010. [Consulta: 11 setembre 2003].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Sorkun Arxivat 2012-03-04 a Wayback Machine.
* Myspace de Sorkun
* Pàgina sobre Sorkun a la discogràfica Metak Arxivat 2011-09-09 a Wayback Machine.
# Faddei Bulgarin

Jan Tadeusz Bułharyn rus: Фаддей Венедиктович Булгарин Faddei Benedíktovitx Bulgarin - Minsk, Belarús, 5 de juliol de 1789 - Tartu, Estònia, 13 de setembre de 1859) fou un escriptor polonès nacionalitzat rus.
L'objectiu de la majoria dels seus escrits era popularitzar les polítiques autoritàries d'Alexandre I de Rússia i Nicolau I de Rússia.
Al llarg de la seva carrera periodística, Bulgarin va ser víctima de constants crítiques i burles pel contingut dels seus escrits. Una de les personalitats russes que es burlava dels seus escrits va ser Aleksandr Puixkin. Tot això va fer que es convertís en un dels periodistes més menyspreats de Rússia.

## Enllaços externs

* Les obres de Bulgarin (rus)
# Supersonic Man

Supersonic Man és una pel·lícula de super herois italo-espanyola escrita i dirigida per Joan Piquer i Simón, estrenada el 1979. Ha estat doblada al català.

## Argument

Kronos és un extraterrestre que ha estat enviat a la Terra per combatre el crims i el mal. Establint-se a Nova York, es converteix en un superheroi, Supersonic. Haurà de fer de cara al diabòlic Dr. Gulk, que ha decidit dominar el món amb la seva organització secreta.

## Repartiment

* Michael Coby: Paul
* Cameron Mitchel: Dr. Gulik
* Richard Yesteran: Kronos / Supersonic
* Diana Polakov: Patricia Morgan / Gordon
* John Caffarel: Professor Morgan / Gordon
* Frank Brana: Peterson
* Javier De Campos: Drunk
* Tito García: George
* Quique Camoiras: l'esbirro

## Referències

* ↑ esadir.cat. Supersonic Man. esadir.cat.
* ↑ IMDb. Supersonic Man (en anglès). IMDb.

## Enllaços externs

* Supersonic Man Arxivat 2016-09-14 a Wayback Machine. a Nanarland
# Syngnathus fuscus

Syngnathus fuscus és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 33 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Depredadors

Als Estats Units és depredat per Morone saxatilis, Pomatomus saltatrix i Centropristis striata.

## Hàbitat

És un peix de clima subtropical que viu entre 5-366 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf de Sant Llorenç (Canadà) fins al nord-est de Florida (Estats Units) i el nord-oest del Golf de Mèxic.

## Referències

* 1 2 3 «Syngnathus fuscus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Lazzari, M.A. i K.W. Able, 1990. Northern pipefish, Syngnathus fuscus, occurrences over the Mid-Atlantic Bight continental shelf: evidence of seasonal migration. Environ. Biol. Fish. 27:177-185.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Dew, C.B., 1988. Stomach contents of commercially caught Hudson River striped bass, Morone saxatilis, 1973-75. Fish. Bull. 86(2):397-401.
* ↑ Buckel, J.A., M.J. Fogarty i D.O. Conover, 1999. Foraging habits of bluefish, Pomatomus saltatrix, on the U.S. east coast continental shelf. Fish. Bull. 97:758-775.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Scott, W.B. i M.G. Scott, 1988. Atlantic fishes of Canada. Can. Bull. Fish. Aquat. Sci. 219: 731 p.
* ↑ Bigelow, H.B. i W.C. Schroeder, 1953. Fishes of the Gulf of Maine. Fish. Bull. 53:1-577.
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* ↑ Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* ↑ Teixeira, R.L. i J.A. Musick, 1995. Trophic ecology of two congeneric pipefishes (Syngnathidae) of the lower York River, Virginia. Environ. Biol. Fish. 43(3):295-309.
* ↑ Wilber, D.H., D.G. Clarke, M.H. Burlas, H. Ruben i R.J. Will, 2003. Spatial and temporal variability in surf zone fish assemblages on the coast of northern New Jersey. Estuar. Coast. Shelf Sci. 56(2):291-304.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Síndrome de Nelson

La síndrome de Nelson és una malaltia endocrina que consisteix en l'aparició d'un tumor productor d'ACTH en la hipòfisi després de practicar una adrenectomia bilateral.

## Etiologia

En extirpar les glàndules suprarenals (a causa d'una síndrome de Cushing o d'altres causes) es crea una important depleció de cortisol en sang, per això s'elimina el mecanisme que inhibeix les cèl·lules productores d'ACTH de la hipòfisi, que proliferen i creixen, arribant a formar un vertader tumor productor d'ACTH. Tot i que són tumors benignes, llur creixement és ràpid i poden arribar a una mida considerable.

## Tractament

La primera opció terapèutica és la cirurgia seguida de radioteràpia. Si no és efectiva pot oferir-se un tractament mèdic pal·liatiu amb diferents fàrmacs.

## Referències

* ↑ http://www.iqb.es/diccio/s/sindromen.htm
* ↑ http://www.nlm.nih.gov/medlineplus/spanish/ency/article/000410.htm
* ↑ http://bases.bireme.br/cgi-bin/wxislind.exe/iah/online/?IsisScript=iah/iah.xis&src=google&base=LILACS&lang=p&nextAction=lnk&exprSearch=202552&indexSearch=ID