OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Rodríguez Romero

José Rodríguez Romero fou un obrer tipògraf i un anarcosindicalista barceloní de començaments del segle xx.

## Biografia

Treballava com a obrer tipògraf a Barcelona i milità a la Societat de l'Art d'Imprimir de la Solidaritat Obrera, de la que en fou un dirigent de segona fila. També estava vinculat a l'Escola Moderna de Francesc Ferrer i Guàrdia.
Va assistir al primer Congrés de la Confederació Regional de Societats de Resistència -Solidaritat Obrera del 6 al 8 de setembre de 1908, on va intervenir en l'acte de clausura. Segons algunes versions va formar part del comitè de vaga en la vaga general de 1909 juntament amb Antoni Fabra i Ribas i Miguel Villalobos Moreno Després dels fets de la Setmana Tràgica fou acusat de dirigir barricades al carrer de Sant Pau de Barcelona, però és possible que estigués de marxa cap a París. Entre 1915 i 1916 va recórrer Andalusia en una gira de propaganda de la novament constituïda CNT.

## Referències

* ↑ Dalmau, Antoni. Set dies de fúria. Columna edicions, 2009, p. 134. ISBN 9788466410946.
* ↑ Tanmateix, Fabra va dir que el tercer membre del comitè havia estat Francisco Miranda i no pas ell.
* ↑ Rodríguez Romero, José a veuobrera.org
# Hitchin

Hitchin és una ciutat del comtat de Hertfordshire, Anglaterra, que el 2011 tenia 33.352 habitants.

## Referències

* ↑ Neighbourhood Statistics 2011 census combined population of Hitchin wards Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.. Consulta: 27 març 2013.
# Nefrectomia

Una nefrectomia és l'extirpació quirúrgica d'un ronyó, realitzada per tractar una sèrie de malalties renals, inclòs el càncer de ronyó. També es fa per extreure un ronyó normal sa d'un donant viu o mort, que forma part d'un procediment de trasplantament de ronyó.

## Referències

* ↑ «Nephrectomy». National Kidney Foundation, 07-01-2016. [Consulta: 28 setembre 2019].
# Magalaç

Magalaç (en francès Magalas) és un municipi occità del Llenguadoc, a la regió d'Occitània, en el departament de l'Erau.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Vensilló (els Alamús)

Vensilló o Vencilló (antigament Vensilló d'Urgell) és una petita població agregada als Alamús. S'ubica al sud-est del terme municipal, enclavada al Pla d'Urgell, entre Bell-lloc d'Urgell i Torregrossa. És regada pel Canal d'Urgell. Segons el padró de població, Vensilló comptava el 2018 amb 7 habitants.

## Les Cases de Vensilló

Les anomenades Cases de Vensilló formen un conjunt de dues masies i una ermita inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta d'un conjunt de dues masies idèntiques i una ermita. Les tres construccions són molt senzilles. Les llindes de portes i finestres són de pedra tallada. Les parets són de tàpia i de carreus petits, sobretot a la part baixa. El santuari, dedicat a la Mare de Déu, és un petit edifici d'una sola nau amb un campanar d'espadanya.

## Història

Vensilló fou poblat pels templers i possiblement correspon a la turris d'Avinçalom que modo vocatur d'Albaç, que Ramon Berenguer IV atorgà al Temple i a la qual el 1161 Hug de Barceló o "Barzalon" atorgà carta de poblament (consten el nom dels vint caps de família). Al segle xv el lloc es trobava despoblat. El 1168 apareix esmentada l'església de Santa Maria, que és avui santuari de la Mare de Déu de Vensilló. En una de les masies hi ha una llinda gravada amb l'any 1779. Una de les masies és propietat de Josepa Jové Gías.

## Referències

* ↑ «Vencilló». Padró continu de població. Institut d'Estadística de Catalunya. [Consulta: 14 gener 2020].
* 1 2 3 4 5 «Masies Vensilló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 març 2013].
# Tiffany (cràter)

Tiffany és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 7 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim grec, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Tiffany». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Q4OS

Q4OS és una distribució Linux estable, lleugera, basada en Debian i centrada en KDE. Porta com a entorns d'escriptoris KDE Plasma i Trinity i pot ser emprada en maquinari obsolet. La distribució és coneguda per un instal·lador que permet que es munti dins de Windows i un complement anomenat XPQ4, que afegeix temes destinats a replicar l'aspecte i el comportament de Windows 2000 i Windows XP.

## Referències

* ↑ Arindam. «Top 10 32-Bit Linux Distributions in 2023 [Compared]». Debugpoint, 01-12-2023. [Consulta: 2 desembre 2023].
* ↑ «Q4OS 0.5.18 Is an Almost Exact Linux Replica of Windows XP – Gallery». Softpedia, 09-09-2014. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ «Q4OS Linux Revives Your Old Laptop with Windows' Looks». It's Foss, 22-02-2019. [Consulta: 2 desembre 2023].
* ↑ Nestor, Marius. «Lightweight Distro Q4OS 5.2 "Aquarius" Is Out Based on Debian 12 "Bookworm"» (en anglès americà), 08-07-2023. [Consulta: 2 desembre 2023].
# Kiowa (Oklahoma)

Kiowa és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 693 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kiowa tenia 693 habitants, 293 habitatges, i 200 famílies. La densitat de població era de 207,4 habitants per km².
Dels 293 habitatges en un 28,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.614 $ i la renda mediana per família de 33.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.188 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 17.948 $. Entorn del 16,6% de les famílies i el 20,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kiowa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kiowa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Barbacoll pitblanc

El barbacoll pitblanc (Malacoptila fusca) és una espècie d'ocell de la família dels bucònids (Bucconidae) que habita la selva humida i altres formacions boscoses del sud-est de Colòmbia, sud de Veneçuela, Guaiana, est de l'Equador i del Perú i oest del Brasil.
# Torroella (Navès)

Torroella és una masia situada al municipi de Navès, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 583.
# Bartomeu Campamar Perelló

Bartomeu Campamar Perelló (Palma, 6 d'agost de 1837 - 26 de març de 1917), conegut també com a Bartomeu Perelló, encara que de vegades apareix amb la grafia Campomar, va ser un violinista, director i compositor mallorquí del segle xix.
Es va donar a conèixer al món musical quan tocava el violí en l'orquestra del Círculo Mallorquín. Ingressà a l'Exèrcit el 18 de febrer de 1875 com a músic major, va estar destinat en el Batalló de Reserva de Mallorca, el Regiment d'Infanteria d'Almansa, el Regiment d'Infanteria de les Filipines i en Regiment d'Infanteria Regional de Balears, i es retirà el 1897. Va compatibilitzar la seva activitat de músic militar amb la de compositor, director d'orquestra, comerciant d'instruments i partitures musicals, professor de música a l'acadèmia de violí i de cant que va obrir a l'establiment d'instruments (pianos i harmòniums) i partitures musicals que va fundar a Palma, la Casa Perelló. Va dirigir l'orquestra del Teatre Circ Balear. Va ser empresari al Teatre Balear. Va ser professor de violí i altres instruments en el Conservatori Balear.
És autor de valsos, pasdobles i masurques. Alguns dels títols són No me olvides (1877), Ecos del alma (marxa fúnebre), Pasodoble real, La palmesana, Federico, Brillante, Eduarda, Filipinas, Las amapolas, Cuba, El nuevo guerrero, Cuplets y tientos, El estreno de los tambores, El taurino i Plaza torera.

## Referències

* ↑ Parets i Serra, Joan: Notes per la historia de la música a Mallorca, BSAL, 55, 1999, p. 381-388

## Bibliografia

* Història dels Bandes de Música a Mallorca, volum I. Josep Joaquim Esteve Vaquer.
* La Música a Mallorca. Una aproximació històrica. Servei Arxius i Biblioteques de Palma.
* El Fet Musical a Calvià. Pàgina 7.
* Compositors dels Illes Balears. Joan Parets i altres.
* Gran Enciclopèdia de Mallorca. Vol. 13, pàg. 62.
# Kiotina riukiuensis

Kiotina riukiuensis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults són de color marró fosc a negre amb el cap fosc i amb grans callositats ovals, les antenes marrons, els palps marrons clars, el pronot marró i amb una franja pàl·lida, i les ales i les potes de color marró fosc.
* Les ales anteriors del mascle fan 15.5 mm de llargària i les de la femella 17.
* L'ou fa 0,37 mm de llargada i 0,34 d'amplada.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó: Okinawa.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Rozpr. Ceské. Akad. 16(31):2.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Uéno, 1938. Biogeographica 3:92-99.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Stark, B.P. & I. Sivec, 2008. Systematic notes on Kiotina Klapálek and Hemacroneuria Enderlein (Plecoptera: Perlidae), with description of four new species. Illiesia, 4(17):161-175. «PDF».
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Teizi Kawai, 1968. Stoneflies (Plecoptera) from the Ryukyu Islands in the Bishop Museum, Honolulu. Pacific Insects 10 (2): 231-239. «PDF».
* ↑ Rating Japan Arxivat 2014-12-27 a Wayback Machine. (japonès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:342.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:278.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Azara petiolaris

Azara petiolaris és una espècie un arbustiva perenne de la família de les salicàcies. El seu nom comú castellà és lilén o maquicillo. El seu estat de conservació és bo, ha estat catalogat com a "freqüent" nom genèric Azara fa honor al científic espanyol José Nicolás de Azara. L'epítet específic petiolaris fa referència als pecíols llargs de les fulles.

## Morfologia

És un arbust o arbre petit de fins a quatre metres d'alçada i tres metres d'amplada. L'escorça és rugosa de color gris cendra. Les fulles són grans, coriàcies, amb el marge serrat, brillants. Presenten estípules folioses. En qualsevol època de l'any presenta algunes fulles vermelloses. Les flors, hermafrodites, són de color groc daurat i s'agrupen en raïms o corimbes, són perfumades i apareixen d'agost a desembre. El fruit és una baia de color gris, d'uns 4,5 mm de diàmetre i madura cap a l'estiu. El seu creixement és ràpid i floreixen a partir del tercer any.

## Ecologia

és un endemisme de Xile que es distribueix per les regions xilenes de IV a VII, i creix en vessants d'exposició al sud. Necessiten molta lluminositat i sòls molt humits però ben drenats, de pH neutre a lleugerament àcid. Resisteixen vents i gelades i atrauen insectes i aus. Són molt valorats per les seves fulles i flors i per això es planten en jardins i parcs. Preferentment són de zones litorals.

## Referències

* ↑ «Azara petiolaris a EOL» (en anglès). [Consulta: 4 juny 2015].
* ↑ «Azara petiolaris a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 4 juny 2015].
* ↑ http://www.chileflora.com/Florachilena/FloraSpanish/HighResPages/SH0331.htm
* ↑ http://museo.florachilena.cl/Niv_tax/Angiospermas/Ordenes/Malpighiales/Flacourtiaceae/Azara/celastrina/Azara%20celastrina.htm

## Bibliografia

* Paulina Riedemann y Gustavo aldunate. Flora nativa de valor ornamental de Chile. Andres Bello, 2000, p. 102-105. ISBN 956-13-1738-9.
# Torre d'Algorfa

Les restes de la torre d'Algorfa o torre dels Moros es troben a la partida de terres d'Algorfa, entremig de les dependències del mas de Violí, al límit de la segona terrassa del riberal del Segre.

## Història

Per alguns autors com García Bellido R. Pita Mercé i D. Diez Coronel, la torre és ibèrica, per a altres, com Puig i Cadafalch, J. Lladonosa i F. Lara, és romana. Sense descartar la seva adscripció al món musulmà doncs R. Pita Mercé assenyala que l'any 1949 trobà, superficialment i al voltant d'aquesta edificació, gran quantitat de ceràmica àrab. També, posteriorment, s'hi trobaren unes monedes d'or almohades.
Es tractaria doncs d'un poblat de relativa importància, segons la seva extensió, i, pel material arqueològic recollit, en un context islàmic cristianitzat progressivament després de la Reconquesta. La torre podria pertànyer al sistema defensiu d'una almúnia.
R. Pita assenyala la possibilitat que aquesta torre sigui l'anomenada Torre «Ibn Gania», citada en l'escriptura fundacional de l'església d'Avinganya en 1201.

## Arquitectura

La construcció antiga està envoltada de construccions més modernes que s'hi adossen. Es tracta d'una torre d'estructura quadrangular situada al sud del conjunt amb les cantoneres orientades als quatre punts cardinals. Actualment la seva cota més alta és de 5,20 m però hi ha notícies que encara durant el primer quart del s. XX conservava una alçària de més d'11 m. L'amplada és de 4,9 m. El mur del sud-oest, l'únic visible, és fet de sis a vuit filades superposades de carreus irregulars i de mida gairebé megalítica, sobretot les tres de la base. Les pedres de la base fan 70 cm de llargada per 80 cm d'amplada, de mida mitjana. S'aprecia el sòcol que forma la filada inferior que sobresurt 10 cm. Hi ha indicis de morter però la major part dels carreus són actualment de pedra seca. Per dins l'estructura està coberta per un sostre i un pis de canyissos. A les parets hi ha senyals de moltes modificacions per adequar la vella construcció als nous usos agropecuaris. Al voltant del mas modern hi ha exposades pedres treballades, alguna pica, tambors de columna, etc. Pel camí d'accés s'aprecien encara restes de murs del que devia ser un ampli poblat situat al nord i del qual s'han trobat dues sitges de forma acampanada d'uns 250 cm de fondària. Més al nord, consta que s'han trobat sepultures que, segons referències bibliogràfiques i orals, són del tipus de llosa i amb el mort col·locat en decúbit supí. També s'hi trobà un esquelet posat de costat i amb el cap mirant a l'est, cosa que fa pensar que era musulmà.
La datació se situa al voltant del segle x.

## Referències

* 1 2 González i Pérez, Joan-Ramon; Bolòs i Masclans, Jordi. «Castell i vilatge d'Escarp». A: El Segrià Les Garrigues El Pla d'Urgell La Segarra L'Urgell. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1997, p. 230-231 (Catalunya romànica, XXIV). ISBN 84-412-2513-3.

## Enllaços externs

* Generalitat de Catalunya Jaciments
* Generalitat de Catalunya Arquitectura
# Karl Weigl

Karl Ignaz Weigl (Viena, 6 de febrer de 1881 - Nova York, 11 d'agost de 1949) fou un compositor austríac. Fill d'un funcionari del banc que també era un músic amateur. Alexander Zemlinsky el va agafar com a alumne privat el 1896. Weigl va anar a l'escola Franz-Joseph-Gymnasium i s'hi va graduar el 1899. Després, va continuar els seus estudis a l'Acadèmia de Música de Viena, on va esdevenir deixeble composició de Robert Fuchs, i també es va matricular a la Universitat de Viena, on va estudiar musicologia amb Guido Adler, i on va tenir a Anton Webern com un company de classe. La seva única òpera, Der Rattenfänger von Hameln, es va estrenar a Viena el 1932.
Quan els nazis van ocupar Àustria, el 1938, Weigl va emigrar als Estats Units d'Amèrica, juntament amb la seva segona esposa, músic i compositor Vally Weigl (nascuda Pick), i el seu fill. Allà, va obtenir un nombre de places de mestre cada vegada més importants: a la Hartt School of Music, al Brooklyn College, en el Conservatori de Boston i, a partir de 1948, a l'Acadèmia de Música de Filadèlfia. Va morir a després d'una llarga batalla de càncer de la medul·la òssia.

## Referències

* ↑ «Opera Composers: W». [Consulta: 13 gener 2021].

## Enllaços externs

* Torres, Claude. «Karl and Vally Weigl Works and Discography». Arxivat de l'original el 2007-12-26. [Consulta: 14 novembre 2013].
* http://www.editionsilvertrust.com/weigl-string-quartet-3.htm
* http://www.karlweigl.org
* http://hdl.handle.net/10079/fa/music.mss.0073
* http://unsungsymphonies.blogspot.com/2010/10/weigls-sixth-apocalyptic_25.html
# MEO

MEO és un servei i marca comercial del grup Portugal Telecom, gestionada per l'empresa MEO-Serviços de Comunicações e Multimédia SA (en català, serveis de comunicació i multimèdia). El servei va sorgir després de la separació produïda per PT Comunicações i PT Multimédia, aquesta darrera havent-se canviat el seu nom per ZON Multimédia. L'empresa és doncs un operador de telèfons, mòbils o fixos, però també forneix TV per cable i altres serveis relacionats amb les telecomunicacions.

## Referències

* ↑ http://www.telecom.pt/InternetResource/PTSite/PT/Canais/Media/DestaquesHP/Destaques_2011/ptlancameogo.htm Arxivat 2014-10-27 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* MEO - Lloc web oficial
# Groseller blanc

El groseller blanc o riber blanc és una planta obtinguda per mutació del tipus esport de l'espècie de groseller roig Ribes rubrum. És un arbust caducifoli que fa fins a 1 m d'alt. El groseller blanc es diferencia del groseller roig pel fet de tenir els fruits translúcids blancs i per la sabor d'aquests.
Tant el groseller roig com el blanc es cultiven per a consumir-ne els fruits, dits groselles o ribes, i com a plantes ornamentals. Poden estar a ple sol o a mitja ombra. No requereixen gaire atencions.
El cultivar 'White Grape' va guanyar el premi Award of Garden Merit de la Royal Horticultural Society's. També hi ha cultivars amb fruits grocs i rosats.
Les groselles blanques són un xic més petites i més dolces que les groselles roges. Les seves gelees i melmelades prenen un color rosat. El groseller blanc és una cultivar albina del groseller roig. Les groselles blanques són una bona font de les vitamines B$_1$ i C, i són riques en ferro, coure i manganès. 100 grams tenen una energia de 234 kilojoules

## Referències

* ↑ Klein, Carol. Grow your own fruit. United Kingdom: Mitchell Beazley, 2009, p. 224. ISBN 9781845334345.
* ↑ «RHS Plant Selector - Ribes rubrum 'White Grape'». [Consulta: 30 maig 2013].

## Enllaços externs

* http://www.thegardenguides.com/how-to/tipstechniques/fruitnuts/currants.asp Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* http://www.crfg.org/pubs/ff/currants.html Arxivat 2018-10-25 a Wayback Machine.
# Tespíades

Tespíades és el nom dels següents personatges:
* Tespíades (filles de Tespi)
* Tespíades (Muses)
# Quint Marci Filip

«Quint Marci Filip» té aquests significats:
Onomàstica:
* Quint Marci Filip (cònsol 281 aC), cònsol el 281 aC
* Quint Marci Filip (cònsol 186 aC i 169 aC), cònsol el 186 aC i 169 aC
* Quint Marci Filip (militar), militar romà
* Quint Marci Filip (procònsol), procònsol a Àsia el 54 aC
# Kiowa (Colorado)

Kiowa és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 581 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kiowa tenia 581 habitants, 227 habitatges, i 152 famílies. La densitat de població era de 457,8 habitants per km².
Dels 227 habitatges en un 41,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,4% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 24,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,5% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 36,3% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 7,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.809 $ i la renda mediana per família de 42.353 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.875 $ mentre que les dones 26.071 $. La renda per capita de la població era de 17.885 $. Entorn del 7% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kiowa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kiowa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Barranc dels Confossos

El barranc dels Confossos és un curs d'aigua afluent de la Noguera Pallaresa per la dreta, en el pantà dels Terradets. Pertany a la conca del Noguera Pallaresa. Discorre íntegrament pel terme municipal de Castell de Mur, en el seu antic terme de Guàrdia de Tremp.
Es forma a llevant de Guàrdia de Noguera, a la Bancalada de Manel, des d'on davalla cap a llevant, inflexionant lleument cap al nord. Passa entre el Tros de la Manela del Pere, que queda al nord, i lo Molí, que és al sud. Travessa les vies del tren de la Línia Lleida - la Pobla de Segur i la carretera C-13, i passa pel sud de l'Horta per abocar-se en la Noguera Pallaresa a la cua del Pantà dels Terradets.
# Torre d'Almucatén

La Torre d'Almucatén és una fortificació declarada bé cultural d'interès nacional al terme municipal de Benissanet,

## Descripció

Avui dia no queden restes conegudes de la torre ni tampoc el lloc on estava emplaçada. Popularment es creu que podria correspondre a la torre de Cervelló, encara que altres fonts la situen dins del nucli antic de Benissanet

## Notícies històriques

El primer esment de la torre és de finals del segle xiii, quan partidaris dels Entença la cremaren el 1291, durant les lluites que enfrontaren els templers, els Montcada i els Entença.
Segons Pascual Madoz, a mitjan segle xix era enrunada.

## Notes

* 1 2 3 «Torre d'Almucatén». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 setembre 2018].