OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tarn Taran

Tarn Taran o Tarn Taran Sahib és una ciutat i municipi del Panjab (Índia), capital del districte de Tarn Taran. Consta al cens del 2001 amb una població de 55.587 habitants. La ciutat té diversos gurudwares o temples sikhs destacant les de Sri Tarn Taran Sahib, Guru Ka Khuh (Gurdwara del Pou del Guru), Bibi Bhani Da Khuh, Gurdwara Takkar Sāhib, Lakeer Sāhib, Jhūlnā Mahal i Thattī Khārā.
El 1947 al temps de la partició, Tarn Taran fou l'únic tehsil que va donar majoria de població sikh. Tarn Taran fou el centre de la insurgència sikh entre 1983 i 1992 i els rebels la consideraven la capital del Khalistan. El 2006 es va constituir el districte però el seu desenvolupament ha estat molt lent.

## Enllaços externs

* Lloc web Arxivat 2010-02-10 a Wayback Machine.
# Fiep Westendorp

Fiep Westendorp, amb nom de naixement Sophia Maria Westendorp, (Zaltbommel, 17 de desembre de 1916 - Amsterdam, 3 de febrer de 2004) va ser una il·lustradora neerlandesa, que es va fer molt popular a causa de la seva llarga col·laboració amb l'escriptora Annie M. G. Schmidt. Tres generacions de neerlandesos han crescut amb les seves il·lustracions.
Els dibuixos que va realitzar per a Jip i Janneke, una sèrie d'històries que es van imprimir a Het Parool, el diari regional de la zona metropolitana d'Amsterdam, entre 1953 i 1957, ara existeixen en una gran varietat d'articles, venuts per la cadena de grans magatzems neerlandesos HEMA. El 1997 va obtenir un premi especial d'il·lustració per a la seva trajectòria. Des de 2007, la Universitat d'Amsterdam té una càtedra d'il·lustració en honor de Westendorp.

## Referències

* ↑ Westerlaken, Nell «Jip en Janneke zijn nu echt wees» (en neerlandés). De Volkskrant, 06-02-2004 [Consulta: 2 març 2016].
* ↑ «Jip en Janneke». HEMA. Arxivat de l'original el 2016-03-07. [Consulta: 2 març 2016].
* ↑ Duin, Lieke van «Gouden Griffel nu echte kinderboekenprijs» (en neerlandés). Trouw, 04-06-1997 [Consulta: 2 març 2016].
* ↑ «Leerstoel illustratie bij Universiteit van Amsterdam» (en neerlandés). De Volkskrant, 10-05-2007 [Consulta: 2 març 2016].
# Pacte per la Llibertat

El «Pacte per la Llibertat», també conegut com a Acord per a la transició nacional i per garantir l'estabilitat parlamentària del Govern de Catalunya, és un pacte signat el 2012 entre les dues principals formacions polítiques de Catalunya (Convergència i Unió i Esquerra Republicana de Catalunya) amb l'objectiu de convocar una consulta perquè el poble català pogués decidir democràticament i lliurement sobre la possibilitat que Catalunya esdevingués un Estat en el marc europeu.
En el pacte, signat el 19 de desembre de 2012 al Parlament de Catalunya, s'afirmà que les dues formacions "coincideixen en la voluntat de donar la veu als ciutadans mitjançant una consulta, i en la voluntat de situar Catalunya com un nou Estat d'Europa". D'altra manera, també tingué l'objectiu de garantir l'estabilitat parlamentària del govern de CiU arran de les eleccions al Parlament de Catalunya de 2012 amb el suport d'ERC.

## Vegeu també

* Manifestació "Catalunya, nou estat d'Europa"
* Via Catalana
* Via Catalana 2014
* Consulta sobre la independència de Catalunya

## Referències

* ↑ «Mas i Junqueras acorden fer la consulta el 2014». Ara, 18-12-2012. [Consulta: 18 desembre 2012].
* ↑ Pacte per la Llibertat Arxivat 2013-10-02 a Wayback Machine., Convergència i Unió.
* ↑ Pacte per la Llibertat Arxivat 2013-10-15 a Wayback Machine., Esquerra Republicana de Catalunya.
* ↑ «Artur Mas i Oriol Junqueras segellen el Pacte per la Llibertat». El Singular Digital, 19-12-2012. Arxivat de l'original el 21 de desembre 2012. [Consulta: 27 d’agost 2013].
# Quaderns Crema

L'editorial Quaderns Crema va néixer a Barcelona, on té la seu, l'any 1979. Va ser fundada per Jaume Vallcorba i Plana, que en va ser el director fins a la seva mort el 2014, i des de llavors és dirigida per Sandra Ollo.
Segons Julià Guillamon, la seva creació va suposar, en la perspectiva de l'alta cultura universitària, un fenomen similar al que s'havia produït durant els anys 70 amb la vida nocturna de la ciutat. Enfront de l'art polititzat, Quaderns Crema reivindicava la individualitat i els valors formals de l'obra d'art.
Els dos primers títols que va publicar van ser les Poesies d'Ausiàs March, edició a càrrec de Joan Ferraté, i El preludi, d'Antoni Marí. La línia editorial combina prosa i poesia, autors catalans i estrangers, amb una especial atenció als clàssics (per exemple, Honoré de Balzac, Dante, Edgar Allan Poe, Fernando Pessoa o Lev Tolstoi) que calia incorporar a la literatura catalana. No s'han deixat de banda tampoc els clàssics catalans (per exemple, Bernat Metge, J.V. Foix, Eugeni d'Ors). Gràcies a aquesta editorial s'han donat a conèixer autors que, amb el pas del temps, han esdevingut alguns dels més populars, premiats i traduïts de la literatura catalana. Es podrien esmentar Quim Monzó, Sergi Pàmies i Ferran Torrent. L'any 1999 es va fundar la contrapart en castellà de Quaderns Crema, Acantilado, també amb seu a Barcelona.
L'octubre de 2011 van publicar una edició comentada de Curial e Güelfa.

## Referències

* ↑ «Quaderns Crema». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Moix, Llàtzer «El meu objectiu és l'estima del lector i de les llibreries». La Vanguardia, 26-10-2014, pàg. 56.
* ↑ Guillamon, Julià. La ciutat interrompuda ; seguit de El gran novel·lloide sobre Barcelona. 1. ed. Barcelona: Editorial Anagrama, maig 2019. ISBN 9788433915702.
* ↑ «Quaderns Crema, 40 anys d’aposta per la qualitat». Públic, 14-12-2019. [Consulta: 14 març 2021].
* ↑ «Jaume Vallcorba, premio Nacional a la mejor labor editorial 2002» (en castellà). El País, 27-11-2002. [Consulta: 23 març 2014].
* ↑ «Quaderns Crema publica una edició comentada de 'Curial e Güelfa'». Diari Ara, 07-10-2011. [Consulta: 9 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Pàgina de l'editorial
# Scarborough (Tobago)

Scarborough és la vila més gran de l'illa de Tobago, a la República de Trinitat i Tobago.

## Dades principals

La població de la vila estricta no arriba als 5.000 habitants però, en sentit més àmpli, abasta pràcticament tota la parròquia de Sant Andreu de la que forma part i, per tant, supera els 16.000, que suposen gairebé un terç de tota l'illa. La ciutat està situada a la costa sud-oest i, des de 1991, disposa de port, que permet l'arribada d'embarcacions turístiques i l'enllaç per ferry amb Port-of-Spain, la capital del país.
Scarborough és la capital de Tobago des de 1769 i allà hi ha la seu de l'Assemblea de Tobago que es fa càrrec del govern autònom de l'illa.

## Història

La seva fundació es deu als holandesos el 1654, que la van batejar Lampsinburg. Va anar canviant de mans entre aquests, els francesos i els anglesos. Durant l'ocupació francesa va rebre el nom de Port Louis i els anglesos, quan hi van establir la capital de la colònia, li van canviar el nom a l'actual, que fa referència a la localitat de Scarborough a la costa del Mar del Nord a Yorkshire, Anglaterra. En aquell moment també hi van construir el Fort King George, que domina la ciutat des del seu punt més alt.

## Referències

* ↑ World Gazetter
* ↑ «Central Statistical Office of Trinidad & Tobago». Arxivat de l'original el 2012-11-13. [Consulta: 25 desembre 2012].
# Plectrohyla pycnochila

Plectrohyla pycnochila és una espècie de granota endèmica de Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Santos-Barrera, G. & Canseco-Márquez, L. 2004. Plectrohyla pycnochila. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 6 de gener de 2008.
# Pithecia vanzolinii

Pithecia vanzolinii és una espècie de primat del grup dels micos del Nou Món. És endèmic de l'oest del Brasil. L'espècie, descrita originalment com a Pithecia irrorata vanzolinii, fou anomenada en honor del zoòleg i compositor brasiler Paulo Vanzolini. El 2014 fou elevada a la categoria d'espècie. L'agost del 2017 se n'observà un exemplar viu per primera vegada en 61 anys.

## Referències

* ↑ Marsh, L. K.; Veiga, L. M. Rhynchomys soricoides. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 26 setembre 2017.
# Pithecia pissinattii

Pithecia pissinattii és una espècie de primat del grup dels micos del Nou Món oriünda del centre de la conca de l'Amazones, entre el curs baix del riu Purus i el del riu Madeira. Té una llargada de cap a gropa de 43–55 cm i una cua de 42–52 cm. Fou descrita el 2014 en el marc d'una revisió de la taxonomia dels saquis. L'espècie fou anomenada en honor del veterinari brasiler Alcides Pissinatti.

## Referències

* ↑ Marsh, L. K. 2014. « A taxonomic revision of the saki monkeys, Pithecia Desmarest, 1804». Neotropical Primates, 21: 1-163
# Pithecia rylandsi

Pithecia rylandsi és una espècie de primat del grup dels micos del Nou Món oriünda del nord de Bolívia, el sud-est del Perú i la part adjacent del Brasil. Es tracta d'una de les espècies de saqui més grosses, encara que no es disposa de mesures exactes. Fou descrita el 2014 en el marc d'una revisió de la taxonomia dels saquis. L'espècie fou anomenada en honor del primatòleg britànic Anthony Rylands.

## Referències

* ↑ Marsh, L. K. 2014. « A taxonomic revision of the saki monkeys, Pithecia Desmarest, 1804». Neotropical Primates, 21: 1-163
# Cafè moca

Un café moca és un variant del cafè amb llet. Com ell, acostuma a portar un terç d'espresso i dos terços de llet vaporitzada, però s'afegeix una part de xocolata, normalment en forma de xarop de xocolata, si bé en algunes màquines expenedores es fa servir llet en pols. Els cafès moques contenen xocolata negra o amb llet.
Com el cappuccino, el moca té escuma de llet per sobre, encara que de vegades se serveix amb crema de llet en el seu lloc. Acostuma a empolvorar-se amb canyella o cacau en pols.
Una variant és el cafè moca blanc, fet amb xocolata blanca.
En algunes zones d'Europa i Orient Mitjà es fa servir el terme mocaccino per al·ludir al cafè amb llet i cacau o xocolata, en canvi als Estats Units mocaccino es refereix a un capuccino fet amb xocolata.
El cafè moca pren el nom de la ciutat de Moca del Iemen que ja al segle xv exportava cafè.
També rep el nom de moca a un tipus de gra de cafè procedent de la ciutat de Moca (Moka o Mocha), més petit i més arrodonit que els grans normals, i que recorda al cacau. Per això en alguns llocs d'Europa un cafè moca pot ser simplement un cafè fet amb grans de cafè de moca.
El contingut de cafeïna del cafè moca és aproximadament de 370 mg/L.

## Referències

* «Different coffees you can order». Namaste Cafe. Arxivat de l'original el 2006-11-12. [Consulta: 6 gener 2011].
* «Origin». The Costa Rica Coffee Company Ltd. Arxivat de l'original el 2008-06-11. [Consulta: 14 febrer 2013].
* «Mocha». Dictionary.com. [Consulta: 6 gener 2011].
* ↑ «Caffeine Content of Drinks». [Consulta: 4 juny 2010].
# Cafè tallat

Un tallat o trencat és un cafè exprés amb una mica de llet que es consumeix a la península ibèrica. Té menys quantitat de llet que el cafè amb llet, però més que el macchiato italià, o que el noisette francès.
El tallat se sol beure entre hores, o bé a l'acabament d'un dinar o d'un sopar.
Se sol servir en un gotet petit transparent, per a veure-hi bé el color (la quantitat de llet). Quan és servit a la barra d'un bar, és habitual que hom posi la llet davant de qui el beurà, perquè li digui quanta en vol. Se sol servir molt calent.

## Referències

* ↑ «Drink This Now: Cognoscenti Coffee's On-the-Menu Cortado» (en anglès), 10-02-2011. [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «Café cortado vs Macchiato: ¿Bebidas iguales?» (en espanyol europeu), 27-07-2020. [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ Rodríguez, Maria Victoria. «¿Café au lait, crème o noisette? Cómo pedir un café en París» (en castellà), 19-03-2013. [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «Día Internacional del Café: descubre todos los tipos del cortado al ‘macchiato’» (en castellà). La Vanguardia, 30-09-2018. [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «What's the Difference Between a Flat White and Cortado?» (en anglès americà). [Consulta: 7 febrer 2021].
# Plauci Quintil

Plauci Quintil és el nom dels següents personatges:
* Plauci Quintil I, magistrat i cònsol romà el 159
* Plauci Quintil II, fill de Plauci Quintil I, magistrat romà, fou cònsol el 177
# Plauci Silvà

Plauci Silvà (en llatí Marcus Plautius Silvanus) va ser pretor l'any 24. Va ser famós perquè va tirar a la seva dona Aprònia de dalt a baix per la finestra i la va matar. Va ser acusat de l'assassinat i, anticipant-se a la condemna segura, es va suïcidar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 826.
# Howells

Howells és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 632 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Howells tenia 632 habitants, 281 habitatges, i 182 famílies. La densitat de població era de 435,7 habitants per km².
Dels 281 habitatges en un 27,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 34,9% no eren unitats familiars. En el 33,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 3,5% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.750 $ i la renda mediana per família de 40.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.417 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 17.433 $. Aproximadament l'1,6% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Howells». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Howells». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Howell

«Howell» té aquests significats:
* Howell (Utah)
* Matilda Howell, o Linda Howell (Ohio, 1859 - 1939), tiradora amb arc estatunidenca
* Howell-Bunger, tipus de vàlvules de regulació de cabal de desguàs, de concepció simple i robusta
* Musaranya de Howell (Sylvisorex howelli), espècie de mamífer de la família de les musaranyes endèmica de Tanzània
# Hyphessobrycon haraldschultzi

Hyphessobrycon haraldschultzi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical entre 22 °C - 26 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Araguaia.

## Referències

* ↑ «Hyphessobrycon haraldschultzi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Post, A. 1965. Vergleichende Untersuchungen der Chromosomenzahlen bei Süßwasser-Teleosteern. Z. Zool. Syst. Evol. Forsch. 3:47-93.
* Weitzman, S.H. i L. Palmer 1997. A new species of Hyphessobrycon (Teleostei: Characidae) from Neblina region of Venezuela and Brazil, with comments on the putative 'rosy tetra clade'. Ichthyol. Explor. Freshwat. 7(3):209-242.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Hyphessobrycon flammeus

Hyphessobrycon flammeus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,5 cm de llargària total.

## Reproducció

En captivitat, la femella diposita 200-300 ous que trigaran a descloure's entre 2-3 dies.

## Alimentació

Menja cucs, crustacis petits i matèria vegetal.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical entre 22 °C - 28 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius costaners de l'Estat de Rio de Janeiro (Brasil).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.
# Platja de la Rabassada

Platja de la Rabassada és una pintura a l'oli realitzada per Modest Urgell i Inglada, també conegut com a Katúfol. Actualment s'exposa a la sala 16 del Museu d'Art de Girona. Molt probablement l'autor es va inspirar en els paisatges de l'anomenada platja de l'Arrabassada, a la província de Tarragona. Al quadre hi destaca, a mà dreta, una barcassa grossa damunt d'escoes. Al centre de la composició, a la ratlla límit entre platja i mar, un home i una dona arrosseguen una barca cap a la sorra. A primer terme a l'esquerra s'hi observen restes d'una foguera, encara fumejant. Més a l'esquerra i arran de mar, hi observem dues barques amarrades. A segon pla la franja que divideix la franja de mar i la línia de l'horitzó s'hi observa una barqueta de vela. El cel, en un darrer terme, ocupa dues terceres parts del total del quadre. Aquesta era una característica constant en les composicions d'Urgell: una part de terra i dues terceres parts de cel. Salvador Dalí es va inspirar en les composicions de les platges d'Urgell per a les seves pròpies composicions.
En la pintura hi destaca una gamma d'ocres i colors terra. Tant al cel com al color del mar hi abunda el color blanc, amb diverses gradacions, accentuant així la sensació de fredor. La sensació d'horitzontalitat es fa palesa, especialment en la divisió dels espais (sorra, aigua, cel). La pinzellada és en general, plana i llisa. En alguns punts, per marcar l'herba ha fet incisions a la pintura a la manera de raspatge. Les marines solitàries com aquesta són un dels temes més recurrents d'Urgell, i també els paisatges desolats. En destaca l'ambient trist i misteriós, la perspectiva atmosfèrica i el punt de llum imprecís.

## Exposicions

* Primera mostra del Patrimoni artístic de la Diputació de Girona. Octubre de 1979, Fontana d'Or de Girona. Catàleg número 86.

## Bibliografia

* Claudio Girbal, Enrique; Catálogo de los cuadros del Museo Provincial de Gerona Edit. Imprenta y librería de Paciano Torres, Girona 1882
* Pla i Cargol, Joaquim; Catálogo de las obras de Pintura y Escultura existentes en el Museu Provincial de Gerona. Edit. Talleres Dalmau Carles, Pla. S.A. Girona 1932.
# Platja de la Ribera (Port de la Selva)

La platja de la Ribera, o platja del Port de la Selva, és una platja urbana del municipi del Port de la Selva (Alt Empordà) situada a la badia del Port de la Selva, que constitueix un refugi natural. S'estén al llarg de la població, flanquejada per un passeig marítim arbrat, des del Port del Port de la Selva a llevant, fins a la riera de la Selva, que la separa de la platja de l'Erola, a ponent. Té una longitud de 522 m i una amplada mitjana de 30 m, de sorra de gra mitjà i un pendent d'entrada a l'aigua suau. Disposa de dutxes, vigilància, servei de neteja, quiosquet, lloguer de caiacs i, al passeig marítim, nombrosos bars i restaurants. Hi ha un aparcament a peu de platja i unes rampes, per la qual cosa resulta de fàcil accés per a persones amb mobilitat reduïda. Disposa d'una àrea per a gossos.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent. Està guardonada amb la Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis.
El nom de la Ribera li ve del fet que forma part del desguàs natural de la Ribera de Rubiés, riera sobre la que es va construir el Pont Vell.

## Referències

* 1 2 «Platja de la Ribera». Ajuntament de Port de la Selva.
* 1 2 3 «Platja del Port de la Selva». Agència Catalana de l'Aigua.
* 1 2 «El Port de la Selva». Catalunya.com.
* ↑ «96 platges i 24 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2023». Generalitat de Catalunya, 04-05-2023.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 130-131. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ «El Pont Vell». Ajuntament del Port de la Selva.
# Caixa Geral de Depósitos

La Caixa Geral de Depósitos, S.A. (CGD), també coneguda com Caixa, és la major institució financera de Portugal i el major banc del país, propietat del Govern de la República Portuguesa. Operant com a banc universal, la CGD opera al sector de la banca comercial i minorista de Portugal, així com en serveis financers especialitzats, banca d'inversió i assegurances. Internacionalment, el Grup està enfocat en el creixement de la seva posició, particularment a la Xina, al Brasil i a l'Àfrica. El primer semestre de 2022, va tenir 486 milions d'euros de beneficis.

## Referències

* ↑ «Caixa Geral de Depósitos apresenta os Resultados Consolidados do 1º semestre de 2022». Caixa Geral de Depósitos. [Consulta: 6 octubre 2022].