OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Roques d'Aguiló

Les Roques d'Aguiló és una entitat de població del municipi de Santa Coloma de Queralt, a la comarca de la Conca de Barberà. L'any 2007 tenia 7 habitants.
Es troba aproximadament a 640 m d'altitud i a uns 6 km al nord-est del nucli urbà de Santa Coloma, a prop de la riera de Clariana, ja a la conca de l'Anoia. S'hi accedeix des de la Pobla de Carivenys.
Hi destaquen l'antic casal de la família Requesens, que té un escut de l'any 1536 a la façana, i l'església romànica de Sant Pere, del segle xi.
Fins al segle xix havia format part de l'antic municipi d'Aguiló.

## Referències

* ↑ «Ajuntament de Santa Coloma de Queralt - Entitats que el formen». Municat.
* ↑ «Les Roques d'Aguiló». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Les pedanies de Santa Coloma de Queralt». Ajuntament de Santa Coloma de Queralt. Arxivat de l'original el 2011-06-10. [Consulta: 9 juny 2011].
* ↑ «Les Roques d'Aguiló». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Salvation (àlbum de Bill Hicks)

Salvation és un doble àlbum en directe a títol pòstum del comediant i satíric Bill Hicks el 2005, publicat per Rykodisc. L'àlbum va ser gravat a l'Oxford Playhouse. És una versió ampliada del disc Shock and Awe.

## Llista de cançons

Primer disc
* "Intro"
* "Ding Dong"
* "Puppet People"
* "Kennedy & The Warren Commission"
* "Smoking"
* "Polls"
* "Dick Jokes"
* "News/Movies/Religion"
Segon disc
* "Religion/Drugs"
* "Film"
* "Kids"
* "Fries"
* "Backed Up"
* "Sleep & The Message"
# 80S

Els 80S són ribosomes presents en els eucariotes. La seva subunitat petita és 40S i la gran és 60S. Els ribosomes presents en els eucariotes difereixen de moltes maneres dels que es donen en els procariotes, com ara el fet que són més grans, contenen més proteïnes i més grans, i tenen quatre molècules d'ARN en lloc de tres.

## Referències

* ↑ «Difference Between 70S Ribosomes and 80S Ribosomes, RNA, Micromolecules». www.microbiologyprocedure.com. [Consulta: 6 agost 2009].
* ↑ «80S Ribosomes, Eukaryotic Ribosomes, Prokaryotic Ribosomes, Nucleic Acids, Sedimentation Coefficient». www.microbiologyprocedure.com. [Consulta: 6 agost 2009].

## Bibliografia

* «Còpia arxivada». emnavi.protein.osaka-u.ac.jp. Arxivat de l'original el 2012-12-19. [Consulta: 19 setembre 2009].
* Giavalisco P, Wilson D, Kreitler T, et al. «High heterogeneity within the ribosomal proteins of the Arabidopsis thaliana 80S ribosome». Plant Mol. Biol., 57, 4, Març 2005, pàg. 577–91. DOI: 10.1007/s11103-005-0699-3. PMID: 15821981.
* «Còpia arxivada». www.cs.stedwards.edu. Arxivat de l'original el 2009-03-20. [Consulta: 19 setembre 2009].
# Saint-Nizier-sur-Arroux

Saint-Nizier-sur-Arroux és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 119 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| ? - | Daniel Mangematin | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 158 | 164 | 173 | 134 | 109 | 110 | 119 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Sala Muntaner

La Sala Muntaner era un espai teatral ubicat al carrer de Muntaner, 4 de Barcelona.

## Història

Anteriorment havia estat una sala de festes i discoteca anomenada Emporio. Va començar la seva activitat l'any 1996. L'any 2005 van començar unes obres de remodelació que van durar fins a l'octubre del 2006, quan es va reinaugurar. La crisi econòmica va fer que tanqués el setembre del 2018.

## Referències

* ↑ Polo Bettonica, Toni «La Sala Muntaner anuncia que tanca definitivament». El País, 25-09-2018.
# Saint-Médard (Charente Marítim)

Saint-Médard és un municipi francès situat al departament del Charente Marítim i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 85 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Médard era de 85 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família i 6 eren segones residències. Tots els 39 habitatges eren cases. Dels 34 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Médard el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 1 | 85 a 89 | 2 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 1 | 75 a 79 | 1 |
| 2 | 70 a 74 | 4 |
| 3 | 65 a 69 | 2 |
| 2 | 60 a 64 | 3 |
| 1 | 55 a 59 | 1 |
| 1 | 50 a 54 | 1 |
| 3 | 45 a 49 | 1 |
| 2 | 40 a 44 | 3 |
| 4 | 35 a 39 | 1 |
| 3 | 30 a 34 | 3 |
| 3 | 25 a 29 | 3 |
| 0 | 20 a 24 | 2 |
| 4 | 15 a 19 | 2 |
| 2 | 10 a 14 | 2 |
| 2 | 5 a 9 | 2 |
| 1 | 0 a 4 | 1 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 55 persones, 41 eren actives i 14 eren inactives. De les 41 persones actives 39 estaven ocupades (20 homes i 19 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 14 persones inactives 3 estaven jubilades, 10 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Médard a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Médard a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Lederhosen

Els Lederhosen ('calçons de cuir' en alemany), en singular Lederhose; són uns pantalons de cuir; de camals curts o fins a l'alçada del genoll. El model més llarg es pot anomenar també Kniebundlederhosen.
Més que un vestit tradicional alemany, els Lederhosen han estat durant molt de temps la roba emprada tant per a la feina com per a l'oci de les classes treballadores dels Alps germànics.
Els Lederhosen tradicionals consten de dues parts: el calçó i uns tirants, també de cuir. Sovint ambdues parts estan decorades a l'estil tradicional alpí, amb sanefes i dibuixos brodats.
Fins al 1970 era comú que els nens vestissin Lederhosen fins als setze anys, i canviessin als pantalons ordinaris amb el pas a la maduresa.

## Vestit tradicional bavarès

Els Lederhosen foren àmpliament utilitzats pels homes dels Alps i voltants, especialment a Baviera, el Tirol i Àustria. D'aquests, tant Baviera com el Tirol consideren els Lederhosen com el seu vestit característic.

## Explotació política

En diversos períodes, força militants d'extrema dreta ultranacionalista (nazis inclosos) s'han exhibit en vestimenta bavaroalpina tradicional, Lederhosen inclosos, tot explotant-los com a símbols populistes de germanitat ancestral i incontaminada. En aquest sentit, els Lederhosen (com la jaqueta curta a joc) estan integrats en la simbologia völkisch.

## Enllaços externs

* Austrian traditional costumes Arxivat 2018-09-29 a Wayback Machine.
* Lederhosen Arxivat 2018-02-19 a Wayback Machine. Web de l'Historical Boys' Clothing
* Treu dem Guten Alten Brauch Arxivat 2008-01-16 a Wayback Machine.
# San Pietro Avellana

San Pietro Avellana és una ciutat italiana de 496 habitants a la província d'Isernia a Molise, coneguda per la bellesa de la zona i reconeguda com «la patria de la tòfona blanca».

## Referències

* ↑ «Statistiche demografiche ISTAT». [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ Atlante cartografico dell'artigianato, vol. 2, Roma, A.C.I., 1985, p. 22.

## Enllaços externs

* «Comune di San Pietro Avellana Arxivat 2019-12-11 a Wayback Machine.». [Consulta: 13 gener 2020].
# San Pietro a Maida

San Pietro a Maida (en calabrès Sammpiatru a Mmàida) és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. L'any 2023 tenia 3786 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 4.151 | 4.103 | 3.772 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |
# San Pietro al Natisone

San Pietro al Natisone (friülà San Pieri dai Sclavons , eslovè Špietar) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. Forma part de l'Eslàvia friülana. L'any 2007 tenia 2.255 habitants. Limita amb els municipis de Cividale del Friuli, Prepotto, Pulfero, San Leonardo, Savogna i Torreano. Segons el cens de 1971, el 87,8% de la població són eslovens.

## Fraccions

Altovizza/Atovca, Azzida/Ažla, Becis/Bečja, Biarzo/Bjarč, Cedron, Chiabai/Čabaji, Clenia/Klenje, Cocevaro/Kočebar, Correda/Koreda, Costa/Kuosta, Macorins/Mohorin, Mezzana/Mečana, Oculis/Nokula, Podar, Ponteacco/Petjag, Ponte San Quirino/Muost/Puint, Puoie/Puoje, Sorzento/Sarženta, Tarpezzo/Tarpeč, Tiglio/Lipa, Vernassino/Gorenj Barnas, Sotto Vernassino/Pod Barnas, Vernasso/Dolenj Barnas

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004-2014 | Tiziano Manzini | Centredreta |
| 2014- | Mariano Zufferli | Centredreta |

## Galeria fotogràfica

* La font
* L'institut magistral
* La façana de l'església parroquial
* L'Església de San Quirino
# Sant Joanet de Sant Martí de Canals

Sant Joanet és una petita ermita del poble de Sant Martí de Canals, pertanyent al municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Fins al 1969 formava part del terme municipal d'Hortoneda de la Conca.
No es tracta pròpiament d'una ermita convencional, amb edifici propi, sinó d'un oratori de muntanya fet a partir d'una petita bauma o clivella de la muntanya, amb els elements religiosos situats a la mateixa paret de roca natural.
És al nord-est de Sant Martí de Canals, al nord del Pla de la Torre, a l'extrem nord-occidental dels Feixancs de la Tremor. És a llevant de Sant Martí de Canals, al capdamunt d'un dels barrancs afluents des del sud-est del barranc de Sant Martí.

## Bibliografia

* AYMAMÍ I DOMINGO, Gener i PALLARÈS-PERSONAT, Joan. "El trogloditisme al Pallars. Estat de la Qüestió". A: Collegats. Anuari del Centre d'Estudis del Pallars 1997, 7. Tremp: Centre d'Estudis del Pallars i Garsineu Edicions, 1997. ISBN 84-88294-64-6
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ligny-en-Cambrésis

Ligny-en-Cambrésis és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.687 habitants. Limita al nord amb Fontaine-au-Pire, al nord-est amb Caudry, a l'est amb Montigny-en-Cambrésis, al sud-est amb Clary, al sud amb Caullery, al sud-oest amb Walincourt-Selvigny i a l'oest amb Haucourt-en-Cambrésis.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.934 | 2.034 | 1.914 | 1.711 | 1.652 | 1.658 | 1.687 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michèle Brulant | |
# Abu-Yahya Abu-Bakr II

Abu-Yahya Abu-Bakr (II) al-Mutawàkkil (àrab: أبو يحيى أبو بكر المتوكل, Abū Yaḥyà Abū Bakr al-Mutawakkil) fou emir hàfsida del 1318 al 1346. Era fill d'Abu-Zakariyyà Yahya III ibn Ibrahim.
Després del 1309, quan el seu germà Abu-l-Baqà Khàlid I ibn Yahya va pujar al poder a Tunis, li va donar el govern de Constantina, i es va revoltar vers el 1310. El 1311 el seu germà fou enderrocat i Abu-Yahya Abu-Bakr II va aprofitar el moment per apoderar-se de Bugia el 1312 sense que l'emir de Tunis Zakariya I ben al-Lihyani pogués reaccionar. El 1315 o 1316 va començar els atacs cap a Tunis; el 1317 Zakariyyà I ibn al-Lihyaní va fugir del país i va abdicar en favor del seu fill Abu-Darba Muhàmmad III ibn Zakariyyà que va resistir nou mesos més, però a començaments del 1318 Abu-Yahya Abu-Bakr II feia la seva entrada a la capital.
Abu-Darba va intentar fomentar revoltes i també Ibn al-Imran, gendre de Zakariyyà I ibn al-Lihyaní, sostinguts pels àrabs del país o pels abdalwadites de Tlemcen. Els intents entre 1318 i 1332 foren nombrosos però Abu-Yahya Abu-Bakr II sempre va poder controlar la situació. Entre 1319 i 1330 el soldà abdalwadita de Tlemcen va atacar cada any territori hàfsida i finalment l'emir de Tunis es va lliurar de l'amenaça signant una aliança amb els marínides de Fes, dels quals l'hereu presumpte (Abu-l-Hàssan) es va casar amb una filla de l'emir hàfsida. Aquestes dificultats van provocar la defecció de moltes localitats del sud (Gabès, Gafsa…). Per mantenir la cohesió dels seus estats va confiar el govern de les províncies a partir del 1320 als seus fils assistits per camarlencs.
Després del 1330 va ascendir a les més altes posicions el xeic almohade Ibn Tafragin que el 1343 va esdevenir principal camarlenc i va afavorir l'estrenyiment de les relacions amb els marínides i l'ascens de la influència del gendre de l'emir, Abu-l-Hàssan, ara emir de Fes i veí dels hàfsides després d'haver annexionat l'estat abdalwadita de Tlemcen. En aquests anys com a mèrits cal considerar l'atenuació de la turbulència dels beduïns, l'atenuació de la dissidència, i la recuperació de Gerba als catalans en 1335. Bugia va romandre lligada estretament a Tunis.
A la seva mort el 1346 el va succeir el seu fill Abu-l-Abbàs Àhmad (I).

## Referències

* ↑ «Abu-Yahya Abu-Bakr II». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Swasey (cràter)

Swasey és un petit cràter d'impacte que es troba en el terminador oriental de la Lluna, prop de la vora sud-est de la Mare Smythii, a l'oest de la plana emmurallada del cràter Hirayama. Al voltant d'un diàmetre al nord-est es troba Hume, i al sud-oest apareix la parella de cràters fusionats formada per Kao i Helmert.
* Localització de Swasey (centre inferior esquerra de la imatge)
* Vista obliqua des de l'Apollo 17
La vora exterior d'aquest cràter és aproximadament circular, amb un petit cràter cobrint el costat nord-oest. Aquest cràter adjunt també s'uneix a la vora exterior sud-est del petit cràter Lebesgue.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Platja d'Arnielles

La platja d'Arnielles, o Arnelles es troba en el concejo asturià de Cuaña i pertany a la localitat de Foxos. Forma part de la Costa Occidental d'Astúries, presentant protecció per ser ZEPA i LIC.

## Descripció

La platja té forma de petxina, una longitud d'uns 150 m i una amplària mitjana d'uns 40-45 m i les sorres són de color torrat de gra fi i té en els caps de setmana una assistència massiva, ja que és, juntament amb la de Foxos, l'única platja del concejo que és de sorres fines. El seu entorn és rural i amb un grau d'urbanització mitjà. L'accés per als vianants és d'uns cinc-cents m de longitud però molt complicats i difícils de recórrer.
Els nuclis poblacionals més propers són els de Foxos i Ortiguera. Per accedir a la platja cal fer-ho per un camí d'escales que baixa pel vessant del cap de San Agustín, on està situada una urbanització. Una altra forma d'accedir a la platja és per la carretera que va cap a la platja de Foxos i en arribar a una bifurcació prendre el camí de l'esquerra, ja que la platja de Arnielles està a l'oest de la de Foxos.
A la platja desemboca el rierol de La Ferrería, està equipada amb servei de vigilància, de neteja i disposa d'un aparcament. És una platja molt apta per a tota la família i es recomana als banyistes que visitin el Castro de Cuaña.

## Referències

* ↑ «Playa de Arnelles» (en espanyol europeu). [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «Playa de Arnielles… en un escarpado entorno cerca del bello puerto pesquero de Ortiguera | GUÍA TURISMO ASTURIAS» (en castellà), 02-08-2017. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ Del Río, Alejandro (2013). Nobel, ed. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel. p. 38. ISBN 978-84-8459-669-1
# Collada del Santet

La Collada del Santet és un coll a 1.243,2 m. alt. del terme municipal de Sarroca de Bellera, en el Pallars Jussà.
Està situada al nord-est de Xerallo i al sud de Buira, i hi passava un dels vells camins de bast de Buira a Erdo (un altre passava per la propera Collada d'Erdo, situada a prop i al nord-est de la del Santet.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Nucli estriat

El nucli estriat o cos estriat és una estructura subcortical del telencèfal. Constitueix el límit inferior dels ventricles laterals. És l'estació d'entrada (input) dels ganglis basals. Engloba dos nuclis: el nucli caudat i el nucli lenticular.

## Història

Als segles XVII i XVIII, el terme cos estriat s'utilitzava per designar molts elements diferents, profunds i infracorticals de l'hemisferi. Els Vogts (Cécile i Oskar, 1941) simplificaren la nomenclatura proposant el terme nucli estriat o simplement estriat per a totes aquelles estructures constituïdes per elements estriatals: el nucli caudat i el nucli lenticular.

## Estructura

EL nucli estriat és una massa llarga i contínua, que és travessada per la càpsula interna, deixant el nucli caudat lateralment i el nucli putamen més medial.
El nucli estriat és homogeni quant a composició neuronal, ja que està constituït per quatre tipus de neurones:
* Neurones espinoses. Estan relativament a prop de les neurones piramidals del còrtex. Presenten espines dorsals. Constitueixen el 96% de les neurones del nucli estriat.
* Neurones leptodendrítiques o de Deiter(2%). Presenta dendrites llargues però poc ramificades.
* Interneurones colinèrgiques de Spidery(1%). Són diferents en primats i en rates.
A més presenta una sèrie de neurotransmissors:
* Parvalbúmina GABAèrgica, sintetitzada per les interneurones. Són d'acció ràpida.
* Calretinina GABAèrgica, sintetitzada per les interneurones.
* Somatostatina GABAèrgica, sintetitzada per les interneurones.

## Aferències

L'aferència més important en termes de quantitat d'axons és la connexió corticoestriada, és a dir, la via que l'uneix amb el còrtex cerebral. Les neurones corticals que projecten sobre el nucli estriat estan situades a la làmina V. Acaben normalment a les espines dorsals de les neurones espinoses. És una connexió excitadora, ja que el neurotransmissor és el GABA.
Una altra aferència ben coneguda és la connexió nigroestriada, és a dir, amb la substància negra (pars compacta). També hi ha una connexió amb el tàlem (connexió o via talamoestriada. A més rep altres aferències dels ganglis basals tals com el nucli subtalàmic (neurotransmissor: glutamat) o el globus pàl·lid extern (neurotransmissor:GABA).

## Eferències

La principal eferència és sobre la substància negra. Aquesta via és molt densa i està formada per axons molt poc mielinitzats. També presenta eferències amb els globus pàl·lid extern i intern.

## Funció

EL nucli estriat intervé en el plantejament i la modulació de les vies del moviment. També està involucrat en processos cognoscitius que impliquen la funció executiva.

## Patologia associada

La malaltia de Parkinson és causada per la pèrdua de la innervació dopaminèrgica cap a l'estriat -i cap a altres ganglis basals-, el que provoca una cascada de conseqüències. La lesió de l'estriat també està implicada en la malaltia de Huntington, corees i discinèsies. També està relacionat amb l'addicció.
# Caroline Corr

Caroline Georgina Corr (Dundalk, 17 de març de 1973) és la tercera dels quatre germans que formen la banda irlandesa The Corrs. És l'encarregada de tocar la bateria, el bodhran (tambor típic irlandès), el piano, a la vegada que realitza tasques de composició i fa els cors. Va estudiar amb les seves germanes en el convent 'Dun Lugaidh Convent School' a Dundalk, lloc de naixement de la seva família. El piano va ser el primer instrument que va aprendre a tocar, gràcies al seu pare. Com ella mateixa reconeix, va aprendre a tocar el bodhran veient vídeos de músics irlandesos des de jove. Als 18 anys aprèn a tocar la bateria, necessària per a formar el grup. Ja tenia nocions d'aquest instrument gràcies a un antic al·lot que era fan d'U2.

## Vida privada

Eestà casada amb en Frank Woods (immobiliari). Es varen casar a Deià, (Mallorca), el juliol de 2002 i tenen un fill i dues filles. Alternen la casa de Dublín amb la de Deià.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de The Corrs Arxivat 2005-03-02 a Wayback Machine. (anglès)
* Imatges Arxivat 2006-04-20 a Wayback Machine. (anglès)
* Fitxa personal Arxivat 2006-12-10 a Wayback Machine. (anglès)
# 8chan

8chan, també anomenat Infinitechan o Infinitychan (de vegades representat com ∞chan), és un fòrum americà. La pàgina web està composta d'un usuari que pot crear diversos temes. Cada tema és moderat pel seu propietari, amb la interacció mínima d'altra administració de lloc web.
El lloc ha estat relacionat amb subcultures d'Internet (per exemple, els mems) i activisme, sovint associat a moviments de l'extremadreta. És considerat el lloc web radical de 4chan i ha protagonitzat diversos episodis controvertits.
L'Abril del 2018, 8chan va ser el 3,857è web més visitat al món, i el mes de novembre del 2014, va rebre una mitjana de 35.000 visitants únics per dia i 400.000 posts per setmana.

## Referències

* ↑ 8chan Arxivat 2019-08-05 a Wayback Machine. – Who owns 8chan?
* ↑ «8ch.net Site Info». Alexa Internet. Arxivat de l'original el 6 d’agost 2019. [Consulta: 11 abril 2018].
* ↑ Brennan, Fredrick. «FAQ». Infinitechan. Arxivat de l'original el 5 d'agost 2019. [Consulta: 23 novembre 2014].
* ↑ Howell O'Neill, Patrick. «8chan, the central hive of Gamergate, is also an active pedophile network», 17-11-2014.