OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Soriano Fort

José Soriano Fort (València, 1873-1937) fou un pintor valencià.
Es va formar a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles de València, on va ser deixeble de l'escultor Ángel Ferrant. A Madrid i al costat de Máximo Juderías Caballero va treballar per a Enrique de Aguilera y Gamboa (XVII marquès de Cerralbo) en la decoració del palau del carrer Ferraz (seu de l'actual Museo Cerralbo). A l'Exposició General de 1897, en la qual també va participar Picasso, va rebre una medalla de segona classe per l'obra Desgraciada!, amb la qual va guanyar també la medalla de tercera classe a l'Exposició Internacional de París de 1899 i la de segona classe a l'Exposició Internacional de Múnic el 1900.

## Referències

* ↑ Ddaa. Ciència i caritat al descobert. Barcelona: Museu Picasso, 2010 (Col·lecció Focus). DL B-43956-2010. ISBN 978-84-9850-277-0.

## Bibliografia

* Bru Romo, Margarita. La Academia Española de Bellas Artes en Roma (en castellà). Madrid: Ministerio de Asuntos Exteriores, 1971, p. 98.
* El legado de un mecenas: pintura española en el Museo Marqués de Cerralbo (en castellà). Madrid: Fundación Cerralbo, 1998, p. 120-121, 145-146 (nº 34). ISBN 978-8489162976.
# Campionat internacional d'esgrima de 1929

El Campionat internacional d'esgrima de 1929 fou la setena edició de la competició que en l'actualitat es coneix com a Campionat del Món d'esgrima. Es va disputar a Nàpols i per primera vegada es disputa una prova femenina, així com s'incorpora una prova per equips.

## Resultats
### Resultats masculins

| Proves | Or | Plata | Bronze' |
| Floret individual | Oreste Puliti | Philippe Cattiau | Giulio Gaudini |
| Floret per equips | Itàlia Dante Carniel Giulio Gaudini Nicola Girace Gioacchino Guaragna Gustavo Marzi Ugo Pignotti Oreste Puliti Ciro Verratti | Bèlgica Raymond Bru Xavier de Beukelaer Charles Debeur Robert T'Sas | Hongria János Hajdú Ottó Hatz Gusztáv Kálniczky György Piller György Rozgonyi |
| Sabre individual | Gyula Glykais | Gustavo Marzi | Attila Petschauer |
| Espasa individual | Philippe Cattiau | Marcello Bertinetti | Franco Riccardi |

### Resultats femenines

| Proves | Or | Plata | Bronze' |
| Floret individual | Helene Mayer | Johanna de Boer | Margit Danÿ |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 2 | França | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | Hongria | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 4 | Alemanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Bèlgica | 0 | 1 | 0 | 1 |
| - | Països Baixos | 0 | 1 | 0 | 1 |
| TOTAL | TOTAL | 5 | 5 | 5 | 15 |

## Referències

* ↑ The Guinness Encyclopaedia of Sports Records & Results. Fencing World Championships, pages 165-167. Guinness Superlatives Ltd, 1987. ISBN 0-85112-492-5.
# Campionat del Món de motocròs 1969

La temporada de 1969 del Campionat del Món de motocròs fou la 13a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 12 Grans Premis, celebrats entre el 21 d'abril i el 31 d'agost.

## Sistema de puntuació

Barem de puntuació de 1952 a 1969:
| Posició123456 Punts864321 | Resultats que computen 1/2 + 1 dels GP (cal acabar-hi les 2 mànegues) |

## 500 cc
### Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Bengt Åberg | Husqvarna | |
| 2 | John Banks | BSA | 72 |
| 3 | Paul Friedrichs | ČZ | ? |
| 4 | Arne Kring | Husqvarna | ? |
| 5 | Roger De Coster | ČZ | ? |
| 6 | Dave Nicoll | BSA | ? |
| 7 | Jef Teuwissen | Husqvarna | ? |
| 8 | Keith Hickman | BSA | ? |
| 9 | Christer Hammargren | Husqvarna | ? |
| 10 | Jaroslav Homola | Jawa | 31 |
* ↑ D'altres fonts documenten els llocs setè a desè en aquest ordre: Hickman (38 punts), Hammargren (35), Homola (31) i Teuwissen (31).

## 250 cc
### Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Joël Robert | ČZ | 102 net/102 brut |
| 2 | Sylvain Geboers | ČZ | 96 net/122 brut |
| 3 | Olle Pettersson | Suzuki | 71 net/71 brut |
| 4 | Jiri Stodulka | ČZ | 44 net/46 brut |
| 5 | Karel Konecny | ČZ | 38 |
| 6 | Torsten Hallman | Husqvarna | 32 |
| 7 | Marcel Wiertz | Bultaco | 31 |
| 8 | Zdenek Strnad | ČZ | 31 |
| 9 | Vladímir Kàvinov | ČZ | 27 |
| 10 | Guennadi Moisséiev | ČZ | 27 |

## Resum: Podi final 1969

| | 500 cc | 500 cc | 250 cc | 250 cc |
| Campió | Bengt Åberg | Husqvarna | Joël Robert | ČZ |
| Subcampió | John Banks | BSA | Sylvain Geboers | ČZ |
| Tercer | Paul Friedrichs | ČZ | Olle Pettersson | Suzuki |

## Referències

* «Palmares du Mondial Mx 3» (en francès). memotocross.fr, 2012. [Consulta: 4 gener 2013].
* «Palmares du Mondial Mx 1» (en francès). memotocross.fr, 2012. [Consulta: 4 gener 2013].
* «World championship series 1969» (en anglès). akejonsson.com. Arxivat de l'original el 8 d’agost 2015. [Consulta: 20 febrer 2011].
* «500GP 1960 - 1969 World Championship. 250GP 1960 - 1969 European/World Championship» (en anglès). mxbikes.com. Arxivat de l'original el 29 de setembre 2012. [Consulta: 20 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Vídeo sobre el mundial de 500cc de 1969 (anglès)
# José García de León y Pizarro

José García de León y Pizarro (Madrid, 19 d'octubre de 1770 - 27 de gener de 1835) fou aristòcrata, militar i polític espanyol, secretari d'estat durant el regnat de Ferran VII d'Espanya.

## Biografia

Era fill de José García de León y Pizarro (Motril, 1726), qui havia estat President de la Reial Audiència de Quito de 1778 a 1784; nebot de Ramón García de León y Pizarro, Marquès de Casa-Pizarro, qui va fundar la ciutat de San Ramón de la Nueva Orán a Argentina. La seva mare, Maria Frías pertanyia al Ducat de Frías i era dama de la reina, va ser responsable de desmantellar la conspiració de Malaspina contra Godoy.
El 1789 va estudiar a la Universitat d'Alcalá de Henares, el 1790 fou destinat com a diplomàtic a Berlín i el 1792 fou nomenat oficial de l'ambaixador espanyol a Viena. El 1797 secretari de l'ambaixador a París Francisco Cabarrús. Després d'estar un temps a Viena el 1799 Mariano Luis de Urquijo el reclama a la Península i de 1802 a 1808 fou secretari del Consell d'Estat.
Josep Bonaparte el va nomenar membre del seu Consell, però en 1809 va fugir a Andalusia i es posà de part dels defensors de Ferran VII d'Espanya. Fou nomenat Secretari d'Estat interí de febrer a maig de 1812, i de 1813 a 1814 fou ambaixador espanyol al regne de Prússia. Fou novament Secretari d'Estat de 1816 a 1818, però fou destituït per una intriga en relació amb l'afer dels vaixells russos en la cessió de Florida i fou bandejat a València. Amb el triomf del trienni liberal va tornar a Madrid, però el 1821 fou desterrat novament per Evaristo Fernández de San Miguel; va fugir a París i va tornar amb els Cent Mil Fills de Sant Lluís, però poc després va fugir a França i fou desterrat novament en 1827. Fins 1832 no se li va permetre tornar a Madrid. De 1834 a 1835 fou Pròcer del Regne. En 1897 se li van publicar unes Memorias...

## Referències

* ↑ García de León y Pizarro, José (hijo), mcnbiografias
* ↑ «José García de León y Pizarro». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Sexenio absolutista (II) José García de León y Pizarro, Carlos Martínez de Irujo, Manuel González Salmón y José Melgarejo y Saurín, El Correo de Pozuelo
* ↑ José García de León y Pizarro al web del Senat
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1977

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1977 es va celebrar a San Cristóbal (Veneçuela) del 22 al 26 d'agost de 1977.
Les competicions es van celebrar al Velódromo José de Jesús Mora Figueroa de San Cristóbal. En total es va competir en 12 disciplines, 10 de masculines i 2 de femenines.

## Resultats
### Masculí
#### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Koichi Nakano Japó | Yoshikazu Sugata Japó | John-Michael Nicholson Austràlia |
| Persecució individual | Gregor Braun RFA | Knut Knudsen Noruega | Steve Heffernan Regne Unit |
| Darrere moto | Cees Stam Països Baixos | Wilfried Peffgen RFA | Pietro Algeri Itàlia |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Hans-Jürgen Geschke RDA | Emanuel Raasch RDA | Lutz Hesslich RDA |
| Persecució individual | Norbert Dürpisch RDA | Uwe Unterwalder RDA | Daniel Gisiger Suïssa |
| Persecució per equips | RDA Norbert Dürpisch Gerald Mortag Matthias Wiegand Volker Winkler | RFA Günter Schumacher Peter Vonhof Hans Lutz Henry Rincklin | Suïssa Robert Dill-Bundi Daniel Gisiger Hans Känel Walter Baumgartner |
| Quilòmetre contrarellotge | Lothar Thoms RDA | Günther Schumacher RFA | Hans Ledermann Suïssa |
| Cursa per punts | Constant Tourné Bèlgica | Jan Faltyn Polònia | Nikolaï Makarov Unió Soviètica |
| Tàndem | Txecoslovàquia Vladimír Vačkář Miloslav Vymazal | Unió Soviètica Vladimir Semenets Aleksander Voronine | RFA Horst Gewis Wolfgang Schaffer |
| Darrere moto | Gaby Minneboo Països Baixos | Bartomeu Caldentey Espanya | Rainer Podlesch RFA |

### Femení

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Galina Tsareva Unió Soviètica | Sue Novara Estats Units | Iva Zajíčková Txecoslovàquia |
| Persecució individual | Vera Kuznetsova Unió Soviètica | Anna Riemersma Països Baixos | Karen Strong Canadà |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | RDA | 4 | 2 | 1 | 7 |
| 2 | Unió Soviètica | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3 | Països Baixos | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 4 | RFA | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 5 | Japó | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 6 | Txecoslovàquia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 7 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8 | Estats Units | 0 | 1 | 0 | 1 |
| - | Polònia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| - | Espanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| - | Noruega | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 | Suïssa | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 13 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
| - | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| - | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |
| - | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| | | 12 | 12 | 12 | 36 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Josep Bailina i Sivila

Josep Bailina i Sivila (Santpedor, Bages, 1911 - París, 1984) fou un activista cultural català. Estudià a Manresa i el 1932 es graduà en Administració Pública a l'Escola de la Generalitat de Catalunya. El 1934 exercí com a secretari d'ajuntament a Sant Pau de Seguries, Albinyana, l'Espluga de Francolí i el Vendrell. Allí el va sorprendre l'esclat de la guerra civil espanyola, on fou secretari del Comitè Popular Revolucionari Antifeixista dirigit per August Saperas i Rovira. El seu pare, però, fou assassinat per la FAI. Va obtenir el grau de tinent de complement i el 1938 fou ferit a la batalla de l'Ebre.
El 1939 s'exilià i fou internat al camp d'Argelers i després a Agde. En esclatar la Segona Guerra Mundial col·labora en la Resistència francesa fins que el 1941 és capturat pels nazis i enviat al camp de concentració de Mauthausen, d'on en fou alliberat el 1945.
Des del 1946 residí a París i en el Casal de Catalunya de París portà a terme una extensa tasca potenciadora de la cultura catalana a l'exili. Realitzà per a la Creu Roja una relació de tots els catalans i espanyols morts als camps d'extermini nazis.

## Referències

* Biografia Arxivat 2011-07-04 a Wayback Machine. a l'ajuntament de Santpedor
* La seva activitat durant la guerra per l'Institut d'Estudis Penedesencs
# Cabanasses

Cabanasses és una partida del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Gurp de la Conca. Està situada en el coster que uneix els pobles de Tendrui i Sant Adrià, al nord-oest del primer i al sud-est del segon, aproximadament equidistant entre ells, decantat cap al vessant del barranc de Sant Adrià.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# KV16

KV16, acrònim de l'anglès King's Valley, és una tomba egípcia de l'anomenada Vall dels Reis, situada a la riba oest del riu Nil, a l'altura de la moderna ciutat de Luxor. Va ser la tomba del faraó Ramsès I, monarca fundador de la dinastia XIX.

## Enllaços externs

* Theban Mapping Project: KV16 Arxivat 2009-05-23 a Wayback Machine.: Inclou descripcions, imatges i plànols de la tomba
# KV21

KV21, acrònim de l'anglès King's Valley, és una tomba egípcia de l'anomenada Vall dels Reis, situada a la riba oest del riu Nil, a l'altura de la moderna ciutat de Luxor.
Es desconeix qui havia estat l'ocupant de la tomba, tanmateix s'ha suggerit que una de les dues mòmies femenines trobades a KV21 és el cos de Nefertiti. L'anàlisi d'ADN no va donar prou dades per fer una identificació definitiva, però va confirmar que era membre de la línia reial de la XVIII Dinastia. La tomografia computada va revelar que tenia uns 45 anys en el moment de la seva mort; el seu braç esquerre s'havia inclinat sobre el pit en la postura "reina". La possible identificació es basa en la seva associació amb la mòmia identificada provisionalment com Ankhesenamun. Es suggereix que de la mateixa manera que una mare i una filla (Tiye i la dama jove) van ser trobades juntes a KV35, el mateix va passar amb aquestes mòmies. Els lladres van profanar la tomba després del seu descobriment el 1817, trencant les mòmies.

## Referències

* ↑ Hawass, Zahi; Gad, Yehia Z.; Somaia, Ismail; Khairat, Rabab; Fathalla, Dina; Hasan, Naglaa; Ahmed, Amal; Elleithy, Hisham; Ball, Markus «Ancestry and Pathology in King Tutankhamun's Family». Journal of the American Medical Association. American Medical Association [Chicago, Illinois], vol. 303, 7, February 17, 2010, pàg. 638–647. DOI: 10.1001/jama.2010.121. ISSN: 1538-3598. PMID: 20159872.
* ↑ Hawass, Zahi; Saleem, Sahar N. Scanning the Pharaohs: CT Imaging of the New Kingdom Royal Mummies. Nova York: American University in Cairo Press, 2016, p. 132–142. ISBN 978-977-416-673-0.
* ↑ «Unknown | Theban Mapping Project» (en anglès). [Consulta: 9 maig 2021].

## Enllaços externs

* Theban Mapping Project: KV21 Arxivat 2008-09-26 a Wayback Machine.: Inclou descripcions, imatges i plànols de la tomba
# Josep Maria Elias i Xivillé

Josep Maria Elias i Xivillé (Barcelona, 1924 – ?, 2007/2008) és un religiós català, membre de la Companyia de Jesús. Estudià enginyeria industrial, i des del 1950 ha treballat en ambients obrers del barri del Clot (Barcelona), mitjançant la formació professional, com a director i professor de l'Escola Tècnica Professional del Clot i com a president del Secretariat de Formació Professional de l'Església a Catalunya. El 1987 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya, i el 1991 fou director de la Fundació Sant Pere Claver del Clot.

## Referències

* ↑ Yumpu.com. «preguem pels nostres germans difunts tot recordant els seus exemples» (en castellà). [Consulta: 16 juny 2021].
# Juansilvaïta

La juansilvaïta és un mineral de la classe dels arsenats. Rep el seu nom de Juan Silva Aguirre (1939-2012), un destacat enginyer de mines xilè i un dels empresaris miners més reeixits del país. Va ser responsable del desenvolupament i el funcionament de diverses mines importants i una miríada d'altres més petites en les àrees de Copiapó, Tierra Amarilla i Vallenar, a la Regió d'Atacama.

## Característiques

La juansilvaïta és un arsenat de fórmula química Na₅Al₃[AsO₃(OH)]₄[AsO₂(OH)₂]₂(SO₄)₂·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Cristal·litza en el sistema monoclínic, en forma de fulles de fins 0,5 mil·límetres de longitud. També es troba en agregats radials fortament intercrescuts, i en agregats arrodonits. Es tracta d'un nou tipus d'estructura. És l'únic mineral que combina sodi, alumini, arsènic i sofre. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Torrecillas, al Salar Grande, a la província d'El Tamarugal (Regió de Tarapacá, Xile), on sol trobar-se associada a altres minerals com: sofre, halita, canutita i anhidrita. És l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Juansilvaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 novembre 2016].
# Cal Forcada

Cal Forcada és una fàbrica de riu de Navars (Bages) creada a finals del segle xix i dedicada a la indústria tèxtil.

## Història

La família Forcada va construir la primera fàbrica tèxtil de Navars el 1897, quan el nucli de població tot just estava naixent i el terme municipal era conegut llavors com a Castelladral. Precisament, l'oferta de treball que va generar cal Forcada es pot considerar l'origen del creixement i consolidació del poble de Navars, juntament amb altres fàbriques que s'hi van establir posteriorment, com la Fàbrica Nova, o altres de menor dimensió que es van instal·lar al carrer de la indústria. La fàbrica de cal Forcada es va construir al peu del riu Llobregat per aprofitar-ne l'energia hidràulica per moure la maquinària i, malgrat el creixement urbanístic del poble de Navars, sempre ha restat fora del nucli urbà. El 1918 prengué el nom de Filatures Forcada. El 1925 va arribar a tenir 250 treballadors. Cal Forcada va impulsar l'arribada del subministrament de l'enllumenat elèctric i d'aigua potable al poble. La indústria tèxtil va tancar a mitjan dècada de 1990 i actualment l'edifici és ocupat per indústries d'altres sectors.
Recentment, l'Ajuntament va realitzar unes obres de millora paisatgística de l'entorn natural de can Forcada, amb la instal·lació de tanques de protecció del canal, barreres per impedir el pas de vehicles, taules de pícnic, bancs i papereres, per adequar els voltants de l'antiga fàbrica tèxtil i l'entorn del riu en una zona d'esbarjo i impulsar-hi altres programes culturals i educatius.

## Referències

* ↑ Badia i Masgrau, Josep Maria. Navàs. Història en imatges, 1890-1975. Manresa: Angle, 2000. ISBN 978-84-88811-56-1.
* ↑ «A l'espai natural de cal Forcada ha començat la millora paisatgística». Ajuntament de Navars. Arxivat de l'original el 2 de gener 2018. [Consulta: 1r gener 2018].
# Cal Fontanals

«Cal Fontanals» té aquests significats:
* Cal Fontanals (Avinyonet del Penedès), mas al municipi d'Avinyonet del Penedès (Alt Penedès)
* Cal Fontanals (Font-rubí), a l'Alt Penedès
* Cal Fontanals (el Pla del Penedès), mas al Pla del Penedès (Alt Penedès)
* Cal Fontanals (Sant Cugat Sesgarrigues), casa a Sant Cugat Sesgarrigues (Alt Penedès)
# Josep Pascó i Mensa

Josep Pascó Mensa (Sant Feliu de Llobregat, 1855 - Barcelona, 23 de juny de 1910) va ésser un dibuixant, cartellista i decorador.
Va començar com a pintor industrial de parets, però es va decantar aviat per la pintura artística. Es formà a l'Escola de la Llotja amb Simó Gómez i també va aprendre al taller de l'escenògraf Josep Planella.
Durant algun temps es dedicà a la pintura de paisatge, però les seues condicions com a decorador li atorgaren un lloc distingit en la il·lustració de llibres i l'ornamentació, pintant ja des de ben jove decorats per a petites companyies de teatre amateur
El 1887 anà a Madrid, on va treballar al Teatro Real i va rebre l'encàrrec de decorar el teatre Príncipe Alfonso, i exercí l'escenografia. El 1896 se'n va anar a Mèxic a pintar el decorat del Gran Teatro Nacional, i en tornar a la península es va decantar per la il·lustració.
Es dedicà sobretot a la il·lustració de revistes, com Arte y Letras, i La Ilustració Catalana -on signava amb el pseudònim de Brisa-, i a la decoració -per exemple, la residència de Ramon Casas a Barcelona.
Una de les seues obres més originals va ésser la pintura de la bandera del Cau Ferrat de Sitges, així com la decoració dels sostres de la planta baixa i del Gran Saló.
Produí també obres notabilíssimes com a pintor de pergamins.
Fou professor de l'Escola Superior d'Arts i Indústries de Barcelona, i director artístic de la revista Hispania. Va morir a Barcelona el 23 de juny de 1910.

## Referències

* ↑ Vidal i Jansà, 1991, p. 40.

## Bibliografia

* Mendoza, Cristina. Ramon Casas, Retrats al carbó. Sabadell: Editorial AUSA, 1995, p. 282pp. (catàleg). ISBN 84-8043-009-5.
* DDAA. La col·lecció Raimon Casellas. Publicacions del Mnac/ Museo del Prado, 1992. ISBN 84-87317-21-9. «Catàleg de l'exposició del mateix títol que es va dur a terme al Palau Nacional de Montjuïc entre el 28 de juliol i el 20 de setembre de 1992»
* MAS i PEINADO, Ricard: Els artistes catalans i la publicitat (1888-1929). Parsifal Edicions, Barcelona, 2002. ISBN 84-95554-16-X, plana 12.
* Vidal i Jansà, Mercè. Teoria i crítica en el Noucentisme: Joaquim Folch i Torres. Institut d'Estudis Catalans i Publicacions de l'Abadia de Montserrat, SA., 1991. ISBN 84-7283-174-4.
# János Bolyai

János Bolyai (15 de desembre de 1802, Kolozsvár, actual Romania, llavors part de l'Imperi Austrohongarès - 17 o 27 de gener de 1860, Marosvásárhely, actual Hongria) fou un matemàtic hongarès.
El seu pare, Farkas Bolyai, també era matemàtic i amic de Carl Friedrich Gauss. Entre 1818 i 1822 va estudiar al Col·legi Reial d'Enginyeria de Viena. El 1832 va publicar un complet tractat en geometria no euclidiana, sense conèixer a Nikolai Lobatxevski, que tres anys abans havia publicat un estudi semblant, per la qual cosa els seus èxits matemàtics no van ser merescudament reconeguts. El seu pare li havia enviat una carta a Carl Gauss perquè aquest el prengués com a deixeble, però aquest es va negar, adduint que els seus èxits els havia concebut deu anys enrere, però que no els havia publicat, encara que en cartes a altres matemàtics en reconegué el seu geni. Això va desanimar irremeiablement a János Bolyai i mai no va continuar la seva carrera com a matemàtic.
Va pertànyer al cos d'oficials-enginyers de l'exèrcit austríac durant 11 anys, on va destacar per la seva gran capacitat lingüística, que li va permetre parlar fins a nou idiomes estrangers (inclòs el xinès) i per les seves qualitats de violinista, ballarí i esgrimidor.
A l'any 1843, afectat de febres, va haver de jubilar-se de la carrera militar. Des de llavors es va dedicar a la recerca matemàtica. Va morir de pneumònia el 1860.
En el seu homenatge, s'ha col·locat el seu nom a un cràter d'impacte lunar. No es conserven fotos de Bolyai, encara que durant la dècada del 1960 els moviments nacionalistes soviètics van publicar un retrat d'un model com a seu en diferents impressions.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Bolyai, Janos». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 264. ISBN 8429270043.