OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Albrecht Wilhelm Roth

Albrecht Wilhelm Roth (6 de gener de 1757 - 16 d'octubre de 1834) va ser un metge i un botànic alemany nascut a Dötlingen.
Estudià medicina a la Universitat de Halle i a la Universitat d'Erlangen, on es doctorà el 1778. Practicà lamedicina a Dötlingen i després a Bremen-Vegesack.
La seva recerca en botànica cridà l'atenció de Johann Wolfgang von Goethe (1749-1832), qui va recomanar Roth per a un lloc de treball a l'institut de botànica de la Universitat de Jena.
Dues de les seves millors obres escrites són Tentamen florae germanica (un tractat de la flora alemanya) i Novae plantarum species praesertim Indiae orientalis (sobre la flora d'Índia). Aquest darrer treball està basat en els espècimens recollits per Benjamin Heyne (1770-1819).
l recorda el gènere de plantes Rothia de la família fabàcia.

## Algunes obres

* Anweisung für Anfänger Pflanzen zum Nutzen und Vergnügen zu sammlen und nach dem Linneischen System zu bestimmen, 1778.
* Beyträge zur Botanik, 1782-1783
* Tentamen florae germanicae, 1788-1800
* Catalecta botanica (with Franz Carl Mertens), 1797-1806
* Anweisung Pflanzen zum Nutzen und Vergnügen zu sammlen und nach dem Linneischen Systeme zu bestimmen, 1803.
* Novae plantarum species praesertim Indiae orientalis, 1821.
* Enumeratio plantarum phaenogamarum in Germania sponte nascentium, 1827
* Manuale botanicum, 1830

## Referències

* ↑ B. Heyne - Nationaal Herbarium Nederland
* ↑ Plant Science Bulletin June 1976 Arxivat 2013-01-04 a Wayback Machine. A Publication of the Botanical Society of America, Inc. Volume 22 No. 2
* ↑ Google Books CRC World Dictionary of Plant Names: Common Names, Scientific Names, Eponyms ... By Umberto Quattrocchi
* ↑ Bayerische Staatsbibliothek Anweisung für Anfänger Pflanzen zum Nutzen und Vergnügen zu sammlen und nach dem Linneischen System zu bestimmen
* ↑ Bayerische Staatsbibliothek Anweisung Pflanzen zum Nutzen und Vergnügen zu sammlen und nach dem Linneischen Systeme zu bestimmen
* ↑ Google Books Novae plantarum species praesertim Indiae orientalis
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Hiroyuki Asada

Hiroyuki Asada (Yokohama, Prefectura de Kanagawa, Japó, 15 de febrer de 1968) és un mangaka japonès que és conegut per la seua sèrie steampunk Tegami Bachi. El primer manga que va crear es deia I'll, i fou un còmic sobre bàsquet. Tots el mangues d'Asada són serialitzats a la mensual antologia shōnen de Monthly Shōnen Jump. Va fer el seu debut en 1986. Va guanyar fans amb "MINT", "RENKA", i més popularitat amb "I'll". Encanta al lector amb el flux d'una elegant línia dibuixada i una descripció estàtica. Altra activitat seua és fer equip amb Mr. Shou Tashima (Best Works:"PSYCHO") i Mr. Takeshi Obata (Millors treballs:"HIKARU no go","DEATH NOTE"), en la creació d'"AQUARIOS 3".

## Treballs

* Tegami Bachi
* I'll
* Sleeping Rabbit

## Referències

* ↑ «Crunchyroll Gets Tegami Bachi: Letter Bee TV Anime (Update 2)». Anime News Network, September 28, 2009. [Consulta: August 10, 2014].
* ↑ «Cheer Boys!! TV Anime About Men's Cheerleading Revealed With Promotional Video». Anime News Network. [Consulta: 2 novembre 2018].
* ↑ Pineda, Rafael Antonio. «Animax Reveals 20th Anniversary TV Anime/Game App Akanesasu Shōjo». Anime News Network, March 21, 2018. [Consulta: August 8, 2018].

## Enllaços externs

* Hiroyuki Asada.com Arxivat 2008-07-01 a Wayback Machine.
# Costa de Fuego

El Costa de Fuego va ser un festival dedicat als estils més contundents de la música popular segons paraules dels seus organitzadors que es va organitzar l'any 2012 al municipi de Benicàssim. Entre aquests estils trobem el rock en la seua vessant més enèrgica, el heavy metal en totes les seues variants i el hardcore. Els organitzadors del festival organitzaven també el FIB i van aprofitar les mateixes instal·lacions per organitzar el Costa de Fuego una setmana després de dur-se a terme el FIB.
El festival va deixar de celebrar-se degut als problemes econòmics de l'empresa organitzadora, Maraworld, que va decidir no celebrar-ne una segona edició.

## Edicions
### 2012

El festival es va dur a terme els dies 20 i 21 de juliol de 2012 al recinte de concerts de Benicàssim, i hi van assistir al voltant de 12.000 i 15.000 persones diàries. La zona d'acampada es va obrir del dijous dia 19 fins al diumenge dia 22. Els concerts es van celebrar en quatre escenaris, el principal dels quals era l'escenari homònim, el Costa de Fuego. Els caps de cartell de la primera edició del festival van ser Guns N' Roses i Marilyn Manson, i els grups participants en el festival van ser els següents:
Divendres :
| Costa de Fuego | Black Bikini | Jack Daniel's Stage | Red Bull Tour Bus |
| Guns N' Roses Obús Barón Rojo Satyricon Amorphis We Are the Ocean | Lacuna Coil Paradise Lost WarCry Angelus Apatrida The Computers Bury Tomorrow Your Demise Steel Horse | Vita Imana Uzzhuaïa El Páramo Cerebral Killus OST Dry River Rafa Basa DJ | L'Endeví Guadaña The Hotel Ambush V3CTORS |
Dissabte :
| Costa de Fuego | Black Bikini | Jack Daniel's Stage | Red Bull Tour Bus |
| Marilyn Manson Nightwish In Flames Hamlet Cancer Bats Architects Noctem | Opeth Katatonia Rolo Tomassi Berri Txarrak Rise to Fall Heights Adrift Feed the Rhino | Clockwork Dünedain Toundra Nami Guilles de Rais Psideralica The Tractor El Pirata DJ | Nodriza The Last Request As Light Dies Ankor |

## Referències

* ↑ Maraworld renuncia a celebrar el segundo Costa de Fuego en Benicàssim Notícia a El País (castellà)
* ↑ COSTA DE FUEGO – Resumen, primeras fotos e impresiones generales Crònica del festival a Rafabasa.com (castellà)
* ↑ FESTIVAL COSTA DE FUEGO, 20 y 21 de julio – Detalles, ubicación y cabezas de cartel Dades del festival a Rafabasa.com (castellà)
* ↑ Viernes 20 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Cartell del divendres (castellà)
* ↑ Sábado 21 Cartell del dissabte (castellà)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (castellà)(anglès)
* Dades a Rafabasa.com (castellà)
* Dades a Allmetalfest.com Arxivat 2013-04-02 a Wayback Machine. (anglès)
* Dades a Metalunderground (anglès)
* Dades a Efestivals.co.uk (anglès)
# Policarm (escultor)

Policarm (en llatí Polycharmus, en grec antic Πολύχαρμος) fou un escultor grec.
Dues estàtues seves eren al pòrtic d'Octàvia a Roma, en temps de Plini que les esmenta (Naturalis Historia, XXXVI 5. s, 4. § 10). Una de les estàtues era una Venus rentant-se però l'altra no se sap degut a que el text de Plini en aquest passatge és corrupte. Es podria llegir Venerem lavantem sese, Daedalum stantem, i l'altra estàtua seria de Dèdal, però és dubtós.
Es conserven moltes estàtues de Venus inclinades sobre un genoll en actitud de rentar-se, que segurament són còpies de la de Policarm. La millor es troba als Museus Vaticans.

## Referències

* ↑ Polycharmus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 453-454
# Störtebekerkanal

L'Störtebekerkanal (en baix alemany Störtebekerkanaal) és un curs d'aigua de la Frísia Oriental a l'estat de Baixa Saxònia a Alemanya. Neix al nucli de Neuwesteel del municipi de Norden.
Va ser estrenat el 1991 i així es va per crear via el canal i la resclosa marítima de Greetsiel un nou accés navegable entre el Mar del nord i la ciutat de Norden, que havia perdut l'accés al mar el 1929 quan la desembocadura natural del Nordertief al Leybucht, ja força ensorrada, va ser tancada i reemplaçada per una resclosa de desguàs impassable per embarcacions. El canal és navegable per a vaixells comercials fins a 20 metres de llargada i un calat màxim de 1,50 m. La seva funció principal roman nogensmenys la navegació esportiva o turística i el desguàs dels pòlders al voltant de la ciutat de Norden. El canal porta molt llot i sediments i necessita un dragatge periòdic per mantenir-lo navegable i preservar la capacitat de desguàs.

## Referències

* ↑ «06014 Norder Tief» (pdf) (en alemany). Niedersächsisches Ministerium für Umwelt, Energie, Bauen und Klimaschutz, 01-12-2016.
* ↑ «Verordnung der Bezirksregierung Weser-Ems über die Schifffahrt auf dem Leyhörner Außentief, der Schleuse Leysiel mit Vorhafen, dem Leyhörner Sieltief, dem Störtebekerkanal und dem Norder Tief - SchifffahrtsVO Leyhörn». Amtsblatt Regierungs-Bezirk Weser-Ems, 12-03-2004, pàg. 292-293. Arxivat de l'original el 11 de juny 2020 [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ «Startseite» (en alemany). Entwaserungsverband Norden, s.d. Arxivat de l'original el 2019-01-24. [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ Tammen, Jens «Hafen wird im Februar ausgebaggert» (en alemany). Emder Zeitung. Arxivat de l'original el 2020-06-11 [Consulta: 11 juny 2020]. Arxivat 2020-06-11 a Wayback Machine.
# Villar de Olalla

Villar de Olalla és un municipi de la província de Conca a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. El poble compta amb 158,08 km² d'extensió i 1061 habitants segons el cens de 2006. Comprèn les pedanies de Ballesteros, Caballeros, Barbalimpia i el Zarzoso.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 723 | 877 | 953 | 1006 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Santiago Valverde Portero | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Santiago Valverde Portero | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
# Anacroneuria wapishana

Anacroneuria wapishana és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Guyana i Veneçuela.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1999. Proc.Biol.Soc.Wash. 112(1):88.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):175.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 27 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Costa de Cabanyals

La Costa de Cabanyals és una costa de muntanya del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Està situada en el vessant nord-est del pendís que davalla de la masia del Serrà i a migdia de la de Cabanyals, a la dreta del Rossinyol i a ponent dels Camps de Cabanyals. Al seu sud-est hi ha la Roca Gironella.

## Enllaços externs

* La Costa de Cabanyals en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Soiuz T-10

Soiuz T-10 va ser un vol espacial tripulat de la Unió Soviètica en 1983 a l'estació espacial Saliut 7 en òrbita terrestre. Va ser la cinquena expedició a l'estació abandonada per la pèrdua de la Soiuz T-10-1. Va ser visitat per les expedicions 6 i 7. S'hi dugueren a terme tres passejos espacials per reparar un conducte de combustible.

## Tripulació

| Posició | Tripulació de llançament | Tripulació d'aterratge |
| Comandant | Leonid Kizim Segon vol espacial | Iuri Màlixev Segon vol espacial |
| Enginyer de vol | Vladímir Soloviov Primer vol espacial | Guennadi Strekàlov Tercer vol espacial |
| Cosmonauta d'investigació | Oleg Atkov Primer vol espacial | Rakesh Sharma Primer vol espacial Índia |

### Tripulació de reserva

| Posició | Tripulació | Tripulació |
| Comandant | Vladímir Vassiutin | Vladímir Vassiutin |
| Enginyer de vol | Víktor Savinikh | Víktor Savinikh |
| Cosmonauta d'investigació | Valeri Poliakov | Valeri Poliakov |

## Paràmetres de la missió

* Massa: 6850 kg
* Perigeu: 199 km
* Apogeu: 219 km
* Inclinació: 51,6°
* Període: 88,7 minuts

## Referències

* ↑ D.S.F. Portree. «Mir Hardware Heritage» (en anglès) p. 50, 97 i 99. NASA, 1995. Arxivat de l'original el 9 juliol 2003.
# Polaritat (física)

En física, polaritat és una descripció d'un atribut, típicament un atribut binari (un amb dos valors), o un vector (una adreça). Per exemple:
* Una càrrega elèctrica té una polaritat positiva o negativa.
* Una bateria té polaritat, amb els dos terminals + i -. De manera similar a la càrrega elèctrica, l'energia flueix del terminal positiu, a través de la bateria, al terminal negatiu, i surt de la cel·la seca.
* Un voltatge té una polaritat, en el sentit que pot ser positiu o negatiu (pel que fa a un altre voltatge, tal com el que es troba a l'altre costat d'una bateria
* Un imant té una polaritat, en el sentit que un dels costats és «nord» i l'altre és el «sud»
* L'espín d'una entitat en mecànica quàntica té polaritat - positiva o negativa.
* La llum polaritzada té ones les quals s'alineen totes en la mateixa direcció.
* La polaritat química és una propietat dels enllaços químics, on dos àtoms en la mateixa molècula té diferent electronegativitat. Com a resultat, els electrons als enllaços no són compartits de manera equitativa pels dos àtoms. Això causa un camp elèctric asimètric (polar). Enllaços covalents moleculars pot ser descrits com polars o no polars. Molècules senceres també poden ser descrites com polars.
# Xul (Xina)

Xul és el nom medieval d'una comarca i població de la Xina no identificada.
El geògraf Kudama ibn Djafar diu que Alexandre el Gran en cooperació amb l'emperador de la Xina va conquerir el país de Xul i va fundar allí les ciutats de Khamdan i Xul on els xinesos van instal·lar guarnicions. Khamdan apareix esmentada a altres fonts i correspondria a Txang-an, la capital de la dinastia Tang, després rebatejada Hsian Fu, i situada a la riba del Wei-ho, afluent del Huan-ho (esmentada per primer cop a occident en una crònica bizantina del segle VI), però en canvi Shul no ha pogut ser identificada amb seguretat; es pensa que podria ser la Satxiu de Tangut de Marco Polo, però la derivació del turc és dubtosa, ja que l'arrel turca en realitat fou emprada al mongol força després (al segle xiii o XIV) de l'existència del nom Xul; una altra teoria la identifica amb la Txulig de les inscripcions d'Orkhon, però si la llista segueix un orde geogràfic com sembla, estaria a l'est, entre Xina i Corea. La tercera versió és que es tracti de Xu-lê (el nom xinès de Kaixgar) o Xulig (el nom tibetà).

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, IX, 518
# Stęszew

Stęszew és una ciutat de Polònia, es troba al voivodat de Gran Polònia, al powiat de Poznań, a 21 km d'aquesta ciutat. El 2016 tenia 5.941 habitants.

## Agermanaments

* Pleine-Fougères, França
* Zahna, Alemanya
# Už zase skáču přes kaluže

Už zase skáču přes kaluže (en txec Torno a saltar sobre els tolls) és una pel·lícula infantil txecoslovaca del 1970 dirigida per Karel Kachyňa, basada en una novel·la de l'escriptor australià Alan Marshall.

## Argument

Alan és un nen australià d'una família pobra que viu a una granja i queda paralitzat de les cames per la poliomielitis. Tot i això, no renuncia al seu somni de muntar a cavall. Quan la malaltia el fa empitjorar el traslladen a un hospital. Alan s'adapta a la nova situació i té bon tracte amb els metges. Al cap d'uns mesos el tornen a la granja i es reincorpora a l'escola. Allí intenta fer una vida normal, fins i tot aprèn a nedar. Es va autoimposant desafiaments cada vegada més durs i finalment podrà muntar a cavall, com ell somniava.

## Repartiment

* Vladimír Dlouhý
* Michal Dlouhý
* Zdena Hadrbolcová
* Karel Hlušička
* Darja Hajská
* Vladimír Šmeral
* Josef Karlík
* Bořivoj Navrátil

## Premis

Va guanyar la Conquilla de Plata al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1971. També va guanyar el premi a la millor pel·lícula infantil en la 20a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia.

## Referències

* ↑ Už zase skáču přes kaluže a csfd.cz
* ↑ Už zase skáču přes kaluže a ceskatelevize.cz
* ↑ Concha de Oro a "Le genou de Claire" de Eric Rohmer y premio especial del jurado Concha de Plata a la película sovietica "El tío Vania" de Andrei Mijalkov
* ↑ Entrega de los «Premios San Jorge» de Cinematografía, El Mundo Deportivo, 2 de maig de 1975
# Palau de Livàdia

* Per a altres significats, vegeu «Livàdia».
El Palau de Livàdia (en ucraïnès Лівадійський палац, en rus Ливадийский дворец, en tàtar de Crimea Livadiya Sarayi), va ser un lloc d'estiueig de l'últim tsar de Rússia, Nicolau II, i la seva família a Livadiya, Crimea al sud d'Ucraïna. La Conferència de Ialta es va celebrar allà el 1945, quan al palau es van ubicar els apartaments de Franklin Delano Roosevelt i d'altres membres de la delegació nord-americana. Avui en dia el palau hi ha un museu, però de vegades és utilitzat per les autoritats ucraïneses per tal de celebrar-hi cimeres internacionals.

## Història de la construcció

Anteriorment de Lambros Katsonis i després una possessió de la família Potocki, la propietat es va convertir en Livadia una residència d'estiu de la família imperial russa a la dècada de 1860, quan l'arquitecte Hipòlit Monighetti va construir un gran palau, un petit palau i una església. La residència era freqüentada per Alexandre II de Rússia, mentre que el seu successor, Alexandre III va morir al palau més petit. Potser fou per aquest últim fet que el seu fill, Nicolau II, va fer enderrocar tots dos palaus per reemplaçar-los per una nova estructura més àmplia.
El 1909, Nicolau i la seva esposa van viatjar a Itàlia, on van ser captivats pels palaus renaixentistes, mostrats per Víctor Manuel III d'Itàlia. En tornar, van confinar el projecte a Nikolai Krasnov, un arquitecte de moda reisdent a Ialta, responsable de les residències del Gran Ducat de Koreiz, per preparar el projecte per a un nou palau imperial. El tsar testifica que el disseny es va discutir molt amb la família imperial, es va decidir que les quatre façanes del palau haurien de ser diferents. Les obres de construcció es van prolongar durant disset mesos, el nou palau va ser inaugurat l'11 de setembre de 1911. La Gran Duquessa Olga va celebrar el seu 16è aniversari al palau de Livàdia.
Després de la Revolució Russa de 1917, el palau es va utilitzar com una institució mental, i ara serveix com a museu d'Ucraïna. La majoria dels artefactes històrics s'han perdut, però tot el que s'ha recuperat pot ser vist per un mòdic preu.

## Arquitectura

El palau de Livàdia es construí amb granit blanc de Crimea a l'estil neorenaixement. L'edifici disposa d'un pòrtic d'arcs de marbre de Carrara, un ampli pati àrab, un pati italià, una torre florentina, un balcó-mirador i els cellers de múltiples gots amb jaspi. Una galeria uneix el palau amb una església neobizantina de l'Exaltació de la Creu, construïda per Monighetti el 1866.
El palau conté 116 habitacions, amb interiors decorats en diferents estils. Hi ha un vestíbul Pompeia, una sala de billar Anglès, una sala menjador d'estil neobarroc, i un estudi de fusta d'auró, que va provocar l'admiració particular de Nicolau II.

## Enllaços externs

* Fotografies del palau de Livàdia Arxivat 2015-07-04 a Wayback Machine. (anglès)
* Palau de Livàdia (Ialta)
# San Polo dei Cavalieri

San Polo dei Cavalieri és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, situat uns 30 km al nord-est de Roma. L'1 de gener de 2018 tenia 2.919 habitants.
San Polo dei Cavalieri limita amb els següents municipis: Guidonia Montecelio, Licenza, Marcellina, Monteflavio, Palombara Sabina, Roccagiovine, Tívoli i Vicovaro.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 10 abril 2019].

## Enllaços externs

* San Polo dei Cavalieri - Lloc web oficial (italià)
# Coryogalops bulejiensis

Coryogalops bulejiensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Pakistan fins a la costa central d'Oman.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith J. L. B., 1958. The fishes of the family Eleotridae in the western Indian Ocean. Ichthyol. Bull. J. L. B. Smith Inst. Ichthyol. Núm. 11. 137-163.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.
# Carlo Westphal

Carlo Westphal (Wolmirstedt, Saxònia-Anhalt, 25 de novembre de 1985) és un ciclista alemany, professional des del 2005 fins al 2009.
En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour del Benelux de 2008.

## Palmarès

* 2003
** 1r a la Volta a la Baixa Saxònia júnior
* 2004
** 1r a la Cottbus - Görlitz - Cottbus
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Turíngia
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Tour del Benelux

## Enllaços externs

* Fitxa de Carlo Westphal a sitiodeciclismo.net
# ¡Viva lo imposible!

¡Viva lo imposible! és una pel·lícula de comèdia espanyola del 1958 dirigida per Rafael Gil Álvarez amb un guió basat en l'obra de teatre ¡Viva lo imposible! o el contable de estrellas de Miguel Mihura. Va formar part de la selecció oficial i candidata a l'Os d'Or al 8è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Sinopsi

Cansat de passar privacions amb el seu sou modest de funcionari i de dur una vida gris i monòtona, don Sabino López ven les seves escasses pertinences i convenç als seus fills perquè l'acompanyin en l'aventura de conèixer altres ciutats, altre gent i una altra manera de viure. L'atzar els conduirà fins a un circ ambulant, al que acabaran unint-se. Don Sabino hi tindrà l'oportunitat de realitzar un dels seus més somnis més íntims, però els seus fills Palmira i Eusebio es cansen d'anar i venir constantment sense llar ni salari fix.

## Repartiment

* Paquita Rico ... Palmira López
* Manolo Morán ... Don Sabino López
* Miguel Gila ... Adriani
* Julio Núñez ... Eusebio López
* Julia Caba Alba... Rosa
* José Marco Davó ... Don Emilio
* Fernando Sancho ... John
* Raúl Cancio ... Saturnino
* Vicky Lagos... Margot
* Yelena Samarina... Eloísa

## Premis

Manolo Morán va guanyar el premi al millor actor als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1958.

## Referències

* ↑ Viva lo imposible a abc.es
* ↑ ¡Viva lo imposible! a sensacine.com
* ↑ «PROGRAMME 1958». berlinale.de. Arxivat de l'original el 9 novembre 2013. [Consulta: 7 juny 2014].
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 112-116

## Enllaços externs

* Viva lo imposible a Historia de nuestro cine, rtve.es
* Clip de la pel·lícula a YouTube