OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Taxi Key

Taxi Key va ser una ficció radiofònica de gènere policíac que es va emetre a Ràdio Barcelona. El format va néixer el 2 d'octubre de 1948 de la mà de Luis Gossé de Blain i es va emetre fins al 1962. Tenia una durada de mitja hora i es titulava ¿Es usted un buen detective?. La sèrie és protagonitzada per un jove advocat, taxista de professió, però amb llicència de detectiu, anomenat Taxi Key. El protagonista va ser interpretat primer per Ricard Palmerola i, després de l'octubre de 1949, per Isidre Sola, un paper que li va valdre el 1954 un premi Ondas al millor actor de Barcelona.
També es va emetre a Almeria, Galícia i al País Basc. Es considera una de les sèries policíaques més llargues de la història de la ràdio espanyola. El 2008 el programa La ventana va retre homenatge a Taxi Key transmetent una de les seves produccions en directe.

## Referències

* 1 2 «´La ventana´ recupera ´Taxi Key´». El Periódico de Extremadura, 04-02-2008 [Consulta: 24 setembre 2016].
* ↑ «Isidro Sola, radiofonista y actor de doblaje». El País, 06-09-2005.
* ↑ Taxi Key a La ventana (2008) de Cadena SER
* ↑ Roglan, Joaquim «Fallece Luis G. de Blain, creador del famoso serial radiofónico "Taxi Key"». La Vanguardia [Barcelona], 13-11-2001.
# Antonina

«Antonina» té aquests significats:
* Antonina (esposa de Belisari)
* Antonina (gènere)
* Dinastia Antonina, quarta dinastia que governà l'Imperi Romà (96 i 192 dC) després de la breu Dinastia Flàvia
* Antonina (Paraná), municipi del Brasil.
# Arzu Ceylan

Arzu Ceylan o Behice Arzu Ceylan (Sydney, Austràlia, 1967) és una exjugadora turca de taekwondo. Va ser campiona de -43 kg. en el Campionat d'Europa de 1990, a Aarhus, Dinamarca. Va ser elegida Esportista de l'Any 1990 de Turquia pels lectors de Milliyet.

## Referències

* ↑ «Arzu Ceylan» (en turc). Kim Kimdir. Arxivat de l'original el 19 abril 2012. [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ «CEYLAN, Arzu» (en anglès). Taekwondo Data. [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ «Quadre d'honor del taekwondo» (en turc). TurkTKD. Arxivat de l'original el 19 de novembre 2015. [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ Ayşegül Güçhan. Kadın çalışmalarında displinlerarası buluşma [Reunió interdisciplinària sobre el treball de les dones] (en turc). 3. Yeditepe Üniversitesi Güzel Sanatlar Fakültesi, 2004, p. 164. ISBN 978-975-307-010-2.
* ↑ «Atleta de l'any. Les 58 posicions d'honor» (en turc). Milliyet, 01-12-2012. [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ Milliyet okuyucuları yılın sporcusu olarak Avrupa Tekvando Şampiyonu Arzu Ceylan'ı seçti [Els lectors de Milliyet escullen atleta de l'any la campiona d'Europa de taekwondo Arzu Ceylan] (en turc). Nokta, 1991, p. 93 [Consulta: 23 novembre 2015].

## Vegeu també

* İrem Yaman
* Servet Tazegül
# Steven Rooks

Steven Rooks (Oterleek, Alkmaar, 7 d'agost de 1960) va ser un ciclista neerlandès, que fou professional entre 1982 i 1995, durant els quals aconseguí 37 victòries.
Bon escalador i corredor de carreres d'un dia, va guanyar, entre d'altres, dues etapes al Tour de França, la Lieja-Bastogne-Lieja (1983), l'Amstel Gold Race (1986), el Campionat de Zúric (1988) i dos campionats nacionals en ruta (1991, 1994).
Cap a la fi de 1999, al programa de televisió neerlandès Reporter, va admetre, junt amb Maarten Ducrot i Peter Winnen haver-se dopat durant la seva carrera. Rooks va dir que havia emprat testosterona i amfetamines durant els 13 anys que va ser professional. El 2009 també va admetre haver emprat EPO des del 1989.

## Palmarès

* 1983
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja
** Vencedor d'una etapa del Tour del Mediterrani
* 1985
** Vencedor d'una etapa de la Dauphiné Libéré
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Noruega
* 1986
** 1r a l'Amstel Gold Race
** 1r a la Volta a Luxemburg
** 1r a la Volta a Andalusia i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi de Valònia
* 1987
** Campió dels Països Baixos de derny
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1988
** 1r al Campionat de Zúric
** 1r a l'Acht van Chaam
** Vencedor d'una etapa del Tour de França. 1r del Gran Premi de la Muntanya. 1r de la combinada
* 1989
** 1r al Tour de Vaucluse
** Vencedor d'una etapa del Tour de França i 1r de la combinada
* 1991
** Campió dels Països Baixos en ruta
* 1992
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Galícia
* 1994
** Campió dels Països Baixos en ruta

### Resultats al Tour de França

* 1983. Abandona (10a etapa)
* 1985. 25è de la classificació general
* 1986. 9è de la classificació general
* 1987. Abandona (20a etapa)
* 1988. 2n de la classificació general. Vencedor d'una etapa. 1r del Gran Premi de la Muntanya. 1r de la combinada
* 1989. 7è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. 1r de la combinada
* 1990. 33è de la classificació general
* 1991. 26è de la classificació general
* 1992. 17è de la classificació general
* 1993. Fora de control (2a etapa)
* 1994. Abandona (12a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1991. 9è de la classificació general
* 1992. 10è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1990. 75è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Dutch stars come clean» (en anglès). Cycling News, 01-01-2000.
* ↑ Rooks admits to EPO use a cyclingnews.com (anglès)

## Enllaços externs

* Palmarès de Steven Rooks a sitiodeciclismo.net
* Steven Rooks a ProCyclingStats
# Juaix

Juaix o Djuaixrot (també Juaix o Juasrot) fou un districte del nord-est de Vaspurakan. Estava creuat pel riu Djuaixrot. La capital era Djuaix (o Juaix) a la riba dreta del riu Djuaixrot.
El 904, a la mort del príncep Sargis de Vaspurakan, el Juaix va quedar en la part del príncipat que va correspondre a Gagik en el repartiment amb son germà Gurguèn. Gagik va fer construir una fortalesa a Marakan (al Djuaixrot, al sud-est de Djulfa, a la part oriental del país, a la dreta del riu DjuaXrot prop de la confluència amb el Karmir) que havia d'impedir qualsevol atac musulmà des Azerbaidjan.
Quan el 905 el príncep Gagik de Vaspurakan va conquerir Amiuk als othmànides en un atac sorpresa de nit, i va degollar a tots els habitants, els camperols i pobladors musulmans de zones properes que estaven sotmesos als Artsruní es van aixecar, sobretot a la regió al nord i nord-est del llac Urmia, i una incursió musulmana va arribar fins prop de Van i fou rebutjada per Thadeos Akeatsi governador de Xamiram (una fortalesa del nord del Djuaix) i governador de tot el districte de Djuaix, a la batalla de Phaitakixtan.
El 983 l'emir de Gogtn, Abu Dulfa al-Xaybani va derrotar el musafírida d'Arran i Dvin, Abul Haidja, i li va prendre Dvin i tot seguit va atacar el Vaspurakan on regnava Aixot-Sahak; el rei li va oposar les seves forces dirigides pel príncep Abel Kharib, el príncep Grigor i el marzban Tigranes que es van estacionar al Djuaix, al sud de l'Araxes enfront de Gogtn, on foren sorpresos pel xaibànida i van quedar assetjats a la propera fortalesa de Bakear. Van negociar i van obtenir sortida lliure sense armes, i al sortir foren massacrats, i els tres caps mantinguts presoners per ser alliberats després contra un fort rescat (vers 983 o 984).
# Pau de Deulino

La Pau de Deulino –també coneguda com a Treva o Tractat de Dywilino–) va ser signada l'11 de desembre de 1618 i va entrar en vigor el 4 de gener de 1619. Va posar fi a la Guerra russo-polonesa (1605-1618) entre la Confederació de Polònia i Lituània i el Tsarat Rus.
Deulino és el nom d'un llogaret a les proximitats de Sérguiev Possad.
L'acord va suposar la més gran expansió territorial de la Confederació, que va durar fins que aquesta va perdre Livònia el 1629. La Confederació va guanyar el control sobre el Voivodat de Smolensk i el Voivodat de Txerníhiv. La treva tenia com data final 14 anys i mig més tard. Les parts van intercanviar als seus presoners, incloent el patriarca de Moscou Filaret.
Ladislau IV, fill del rei de la Confederació, Segimon III Vasa, no va renunciar a les seves reclamacions sobre el tron moscovita. Després del període de la treva, i mort ja Segimon, les hostilitats es van reprendre amb un conflicte al qual es va denominar Guerra de Smolensk, que va finalitzar amb el Tractat de Poliánovka o Polanów el 1635.

## Referències

* 1 2 Lerski, 1996, p. 110.
* 1 2 Cooper, 1979, p. 595.
* 1 2 Stone, 2006, p. 31.
* ↑ Cooper, 1979, p. 605.

## Bibliografia

* Lerski, George J.; Jerzy Jan Lerski, Piotr Wróbel, Richard J. Kozicki. Historical Dictionary of Poland, 966–1945. Greenwood Publishing Group, 1996. ISBN 0313260079.
* Cooper, J. P.. The New Cambridge Modern History (en anglès). CUP Archive, 1979. ISBN 0521297133.
* Stone, David R. A Military History of Russia (en anglès). Greenwood Publishing Group, 2006. ISBN 0275985024.
# Martí Camprubí i Puigneró

Martí Camprubí i Puigneró (Manresa, 1910 - Barcelona, 1992) fou un autor, actor i director teatral català.
Ha sigut un dels homes més significatius del teatre manresà. Com a actor va representar nombroses obres arreu de Catalunya. Es vinculà des de jove al Círculo Familiar Recreativo (Els Carlins). Fou un dels impulsors de la programació estable del Círculo Familiar, on va ser actor i director i on va estrenar diverses obres.
Un dels moments estel·lars de la seva vida teatral va ser la representació, al parc de la Seu, de La Hidalga del valle. L'obra Yo soy tú, fou guardonada al Jocs Florals de la Llum de Manresa de 1950 i estrenada al Teatre Conservatori. Com a autor teatral havia escrit, publicat i estrenat una trentena d'obres com ara El poca pena o Escudella barrejada.

## Referències

* ↑ Aloy, Joaquim; Basiana, Jordi; Gasol, Pere. «La República a Manresa en un clic (1931-1936)». [Consulta: 3 febrer 2014].
# Antonina Kłoskowska

Antonina Kłoskowska AFI /kwoskov'ska/ (7 de novembre de 1919, Piotrków Trybunalski – 12 de juliol del 2001, Varsòvia), - fou una sociòloga polonesa, professora de la Universitat de Łódź i de la Universitat de Varsòvia, membre de l'Acadèmia Polonesa de les Ciències. És considerada una de les figures més importants de la sociologia polonesa de la segona meitat del segle xx.
El 1948 es va graduar en sociologia a la Universitat de Łódź, el 1966, se li va concedir el títol de professora. Va liderar la Societat Polonesa de Sociologia. Des de 1973 va ser membre corresponent, i des de 1983 membre de l'Acadèmia Polonesa de les Ciències, i entre 1990-1995 membre del Presídium. Entre 1981 i 1983 fou membre del Presidium del Comitè Nacional del Front de la Unitat Nacional Des de 1983 va ser editora en cap de la revista trimestral "Kultura i Społeczeństwo". El 1992 es va convertir en membre del Consell de Cultura de la presidència polonesa.
La seva obra tracta principalment de qüestions culturals i grups socials - en particular de les famílies.
Amb Władysław Markiewicz i altres, Kłoskowska va coeditar una edició polonesa completa en diversos volums de les obres de Bronisław Malinowski, que va aparèixer entre 1984 i 1990.

## Selecció de publicacions

* Kultura masowa. Krytyka i obrona ("La cultura de masses. Crítica i defensa")
* Socjologia kultury ("Sociologia de la cultura")
* Z historii socjologii kultury ("Sobre la història i la sociologia de la cultura")
* Edukacja kulturalna a egzystencja człowieka ("L'educació cultural i l'existència de l'home")
* Społeczne ramy kultury ("El marc social de la cultura")
* Machiavelli jako humanista na tle włoskiego Odrodzenia (1954) ("Maquiavel com a humanista en el context del renaixement italià").
* Kultury narodowe u korzeni ("Les arrels de les cultures nacionals")

## Referències

* ↑ Els membres de l'Acadèmia de Ciències: Índex Arxivat 2017-03-12 a Wayback Machine. (polonès)
# Alfredo de Zavala y Lafora

Alfredo de Zavala y Lafora (Madrid, 1893 - 1995) fou un advocat de l'Estat i polític espanyol, ministre i governador del Banc d'Espanya durant la Segona República Espanyola.

## Biografia

Fill d'Alfredo de Zavala y Camps. Estudià als escolapis de Getafe i es llicencià en dret a la Universitat Central de Madrid. El 1916 va obtenir la plaça d'advocat de l'Estat.
Militant del Partit Republicà Progressista des del 1930, en proclamar-se la Segona República Espanyola fou nomenat Director general de Contribució Territorial amb Primer Govern Provisional de la Segona República Espanyola, sota les ordres del ministre d'Hisenda Indalecio Prieto. El 1932 fou nomenat conseller de la Secció d'Hisenda del Ministeri, càrrec que deixà quan fou nomenat governador del Banc d'Espanya el març de 1934. El 3 d'abril de 1935 deixà el càrrec per passar a ocupar la cartera de ministre d'Hisenda al govern presidit per Alejandro Lerroux fins al 6 de maig d'aquest mateix any. La seva signatura va arribar a sortir en els bitllets de 100 pessetes.
En cessar com a ministre tornarà a ocupar el càrrec de governador del Banc d'Espanya fins a febrer de 1936, quan el Front Popular guanyà les eleccions generals espanyoles de 1936. El 1940 fou nomenat conseller de Tabacalera SA, de la Societat Espanyola Tudor SA i del Banco Zaragozano. Va morir als 101 anys.

## Referències

* ↑ «ZABALA LAFORA, Alfredo - Auñamendi Eusko Entziklopedia» (en basc). [Consulta: 15 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a la Revista de la Asociación de Abogados del Estado, p. 46.48
* Ministros de Economía y Hacienda 1700-2005 Arxivat 2011-12-17 a Wayback Machine. p. 370
# Pietricaggio

Pietricaggio (en cors U Petricaghju) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 54 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 114 | 124 | 117 | 100 | 75 | 54 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Bernard Marchetti | DVG | |
# Steven Parent

Steven Earl Parent (Califòrnia, 12 de febrer de 1951 - Los Angeles, 9 d'agost de 1969) era un jove estudiant que fou la primera víctima del cas Tate.
Steven Parent s'acabava de graduar a l'Arroyo High School a El Monte (Califòrnia, EUA) quan la nit del 9 d'agost de 1969 va anar a visitar el seu amic William Garretson que era el jardiner i cuidador de la casa de Roman Polanski a Beverly Hills.
Quan abandonava la casa de Polanski amb el seu cotxe es va trobar amb els 4 membres de la família Manson que assaltaren la casa. Un cop Parent els preguntà qui eren, Charles "Tex" Watson li disparà quatre vegades, provocant-li la mort instàntania.
La seva mort, provocà l'horror de Linda Kasabian que fou apartada de l'assalt, fet que li va permetre després ésser el testimoni estrella de la fiscalia en el judici contra Charles Manson, ja que no tenia cap delicte de sang.
Inicialment, el cos de Parent no fou identificat i durant diverses hores fou conegut com a John Doe 85, fins que el capellà de la família el va identificar un cop la família va notificar la desaparició.
El pare de Steven Parent es va queixar pel tracte rebut per part de la policia de Los Angeles. També va criticar la manera en què la premsa i la televisió van tractar la mort del seu fill.
En les audiències per la llibertat dels assassins de Parent, Charles "Tex" Watson, Susan Atkins i Patricia Krenwinkel, la familia s'han enfrontat als assassins.
# Campionat internacional d'esgrima de 1923

El Campionat internacional d'esgrima de 1923 fou la tercera edició de la competició que en l'actualitat es coneix com a Campionat del Món d'esgrima. La competició es va disputar a La Haia.

## Resultats

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Espasa ||||
| Espasa individual | Wouter Brouwer | Adrianus de Jong | Roger François Ducret |
| Sabre ||||
| Sabre individual | Adrianus de Jong | Marc Perrodon | Henri Wijnoldy-Daniëls |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Països Baixos | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 2 | França | 0 | 1 | 1 | 2 |
| TOTAL | TOTAL | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* ↑ The Guinness Encyclopaedia of Sports Records & Results. Fencing World Championships, pages 165-167. Guinness Superlatives Ltd, 1987. ISBN 0-85112-492-5.
# Can Carbonell (Canet de Mar)

Can Carbonell és una obra modernista de Canet de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Xalet amb planta baixa i pis. Té un jardí que l'envolta. Maons i teules a la façana com a ornamentació.

## Història

El Passeig de la Misericòrdia fou realitzat el segle xix. Aquest passeig està flanquejat per torres a les dues bandes. És un espai urbanístic que cal conservar.

## Referències

* 1 2 «Can Carbonell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Can Carbassot

Can Carbassot és una masia del poble de Riells del Fai, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
Les seves ruïnes són a l'extrem nord-oriental del terme del poble de Riells del Fai, al nord del terme municipal de Bigues i Riells. És a la part alta de la vall del torrent del Pollancre, a prop i al nord-est de les ruïnes de Can Berga Vell, també al nord-est de les de Can Coll. És a ponent del Collet de Can Tripeta i al nord-oest del Puiggraciós. Són molt a prop dels Cingles de Bertí, a migdia del lloc on es troben les Balmes del Traver i el Grau Mercader.
Malgrat la seva pertinença al terme municipal de Bigues i Riells, no pertanyia a cap de les dues parròquies d'aquest terme, sinó a la veïna parròquia de Sant Pau de Montmany, pertanyent al Figueró i Montmany.
Era una construcció popular del segle xix, que, ja abandonada, rebé directament les conseqüències del gran incendi forestal del 1994; es cremà l'embigat i s'ensorrà la teulada.
Està inclosa en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells.

## Referències

* ↑ Catàleg de masies i cases rurals
# Campionat del Món de motocròs 1963

La temporada de 1963 del Campionat del Món de motocròs fou la 7a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 12 Grans Premis, celebrats entre el 21 d'abril i el 8 de setembre.

## Sistema de puntuació

Barem de puntuació de 1952 a 1969:
| Posició123456 Punts864321 | Resultats que computen 1/2 + 1 dels GP (cal acabar-hi les 2 mànegues) |

## 500 cc
### Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Rolf Tibblin | Husqvarna | 52 net/59 brut |
| 2 | Sten Lundin | Lito | 46 net/56 brut |
| 3 | Jeff Smith | BSA | 44 net/52 brut |
| 4 | Per Olaf Persson | Husqvarna | 20 net/21 brut |
| 5 | Arthur Lampkin | BSA | 18 |
| 6 | Bill Nilsson | BNS | 17 |
| 7 | Ove Lundell | Monark | 13 |
| 8 | John Burton | BSA | 9 |
| 9 | Vlastimil Valek | ČZ | 6 |
| 10 | Ervín Krajcovic | ESO | 5 |
| 11 | Derek Rickman | Métisse Triumph | 4 |

## 250 cc
### Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Torsten Hallman | Husqvarna | 56 net/80 brut |
| 2 | Vlastimil Valek | ČZ | 50 net/62 brut |
| 3 | Ígor Grigóriev | ČZ | 32 net/33 brut |
| 4 | Karel Pilar | ČZ | 24 net/26 brut |
| 5 | Jan Johansson | Lindström | 21 |
| 6 | Cenneth Loof | Greeves | 13 |
| 7 | Dave Bickers | Greeves | 12 |
| 8 | Alan Clough | Greeves | 10 |
| 9 | Olle Pettersson | Husqvarna | 6 |
| 10 | Arne Kring | Husqvarna | 6 |

## Resum: Podi final 1963

| | 500 cc | 500 cc | 250 cc | 250 cc |
| Campió | Rolf Tibblin | Husqvarna | Torsten Hallman | Husqvarna |
| Subcampió | Sten Lundin | Lito | Vlastimil Valek | ČZ |
| Tercer | Jeff Smith | BSA | Ígor Grigóriev | ČZ |

## Referències

* «Palmares du Mondial Mx 3» (en francès). memotocross.fr, 2012. [Consulta: 4 gener 2013].
* «Palmares du Mondial Mx 1» (en francès). memotocross.fr, 2012. [Consulta: 4 gener 2013].
* «500GP 1960 - 1969 World Championship. 250GP 1960 - 1969 European/World Championship» (en anglès). mxbikes.com. Arxivat de l'original el 29 de setembre 2012. [Consulta: 20 febrer 2011].
# José Luis Cerón Ayuso

José Luis Cerón Ayuso (Madrid, 13 de novembre de 1924 - 7 de juny de 2009) fou un polític i diplomàtic espanyol, ministre de comerç del darrer govern de Francisco Franco.

## Biografia

Llicenciat en Dret i en Ciències Polítiques i Econòmiques, va ingressar en la carrera diplomàtica en 1947 i en el Cos d'Agregats i Consellers d'Economia Exterior en 1955.
Va treballar com a diplomàtic a Mont-real (Canadà), passant en 1958 a ser cap de la delegació permanent d'Espanya davant l'Organització Europea de Cooperació Econòmica (OECE) a París, participant en les negociacions d'entrada d'Espanya en aquest organisme i en la preparació i aplicació del Pla Nacional d'Estabilització Econòmica. Des de juliol de 1964 va ocupar el càrrec de Conseller d'Ambaixada en el Ministeri d'Afers exteriors, fins que el 15 d'octubre d'aquest mateix any va ser nomenat Director de Relacions amb les Comunitats Europees i secretari general de la delegació negociadora amb el Mercat Comú. La Direcció de Relacions amb les Comunitats Europees va ser una figura nova dins de la Direcció general d'Organismes Internacionals, i fou el primer servei de l'Administració central espanyola dedicat exclusivament al tema de la integració econòmica amb Europa. Aquesta Direcció exerciria la labor de Secretaria General de la Delegació Negociadora amb la CEE.
Raimundo Bassols, antic ambaixador d'Espanya davant la Comunitat i després Secretari d'Estat per a les Relacions amb les Comunitats Europees, en el seu llibre España en Europa descriu José Luís Cerón Ayuso amb paraules elogioses: “diplomàtic brillant i agut, era una força de la naturalesa. Un excepcional destrossador d'obstacles i un creador d'esquemes nous (…) Era l'home que més sabia d'afers comunitaris a Espanya (…) va crear un viver de diplomàtics que van mirar cap a Europa, van sentir Europa i van lluitar i lluiten per la nostra presència a Europa”, BASSOLS,R.: op. cit, p. 47.
En 1970 va ser nomenat Director General de Relacions Econòmiques Internacionals del Ministeri d'Afers exteriors, càrrec des del qual va formar l'acord de restabliment de relacions comercials amb l'URSS i el Mercat Comú, i en 1974, sotssecretari d'Economia Financera del Ministeri d'Hisenda.
Va ser Ministre de Comerç durant el 15è govern de la Dictadura de Franco entre març i desembre de 1975. En 1975 va ser nomenat Governador del Banc Internacional per a la Reconstrucció i el Desenvolupament per a Espanya. A partir de març de 1984 va ser president d'Autopistes Mare Nostrum (AUMAR) i ambaixador d'Espanya des d'octubre de 1989. Va ser membre de la Comissió Trilateral (Europa) de 1979 a 1992.
Estava en possessió de la Gran Creu de l'Orde de Carles III, de la Gran Creu de l'Orde del Mèrit Civil i de l'Orde d'Isabel la Catòlica.
Era germà del filòsof i també diplomàtic espanyol Julio Cerón Ayuso.

## Referències

* ↑ Governs d'Espanya 1931-2008

## Enllaços externs

* Fundación para la Promoción de los Estudios Financieros
* XV Govern de Franco
* Filosofía.org
* Trilateral Commission
* Más sobre José Luis Cerón al diari ABC
# José García Vidal

José García Vidal (Pego, 15 de febrer de 1865 - Alacant 2 de desembre de 1916) fou un advocat i polític valencià. Llicenciat en dret a la Universitat de València, pertanyia a una família benestant. Membre de l'escissió "demòcrata" del Partit Liberal Fusionista (liderada per José Canalejas y Méndez, fou escollit diputat de la Diputació d'Alacant pel districte Cocentaina-Pego a les eleccions de 1901, 1905, 1913 i 1915. El 18 de maig de 1916 fou escollit president de la Diputació d'Alacant, però va morir el 2 de desembre del mateix any d'un infart a l'Hotel Simón d'Alacant.

## Referències

* ↑ José García Vidal al web de la Diputació d'Alacant
Càrrecs públics :
| Precedit per: Manuel Orts Cano | President de la Diputació d'Alacant 1918-1919 | Succeït per: Manuel Gómez Valdivia |