OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Año mariano

Año mariano és una pel·lícula de cinema espanyola de comèdia dirigida el 2000 per Karra Elejalde i Fernando Guillén Cuervo que intenta mantenir l'humor irreverent i absurd de la pel·lícula Airbag.

## Argument

Mariano, un venedor ambulant en decadència per la seva afició a les prostitutes i l'alcohol, sofreix un accident de cotxe en una plantació de marihuana que està sent incinerada per la Guàrdia Civil. En estat semiinconsciente i intoxicat de cànnabis sofreix una al·lucinació en la qual creu haver vist a la verge. La gent el creu i gràcies a les cures d'una monja i als serveis de Toni Towers, un espavilat showman i promotor d'espectacles de mig pèl, Mariano es converteix, de la nit al dia, en un santó il·luminat.

## Fitxa artística

* Karra Elejalde (Mariano Romero)
* Fernando Guillén Cuervo (Tony Towers)
* Manuel Manquiña (Talavera)
* Sílvia Bel (Máría Vélez)
* Pepín Tre (Hoper)
* Karlos Arguiñano (Viriato)
* Gorka Aguinagalde (Cabo Alcázar)
* Paco Sagarzazu (bisbe)
* Ángel Castilla (Esperanza)

## Premis i nominacions
### XV Premis Goya

    Goya als millors efectes especials per Juan Ramón Molina i Alfonso Nieto (nominats).

## Referències

* ↑ La película 'Año mariano' repite el humor de 'Airbag', El País, 1 d'agost de 2000
* ↑ Año Mariano a Fotogramas
* ↑ Año mariano alo web dels Premis Goya
# Benzamida

La benzamida és un sòlid blanc amb la fórmula química C₇H₇NO. És un derivat de l'àcid benzoic. És lleugerament soluble en l'aigua bullent, alcohol, èter i en molts solvents orgànics. Certes benzamides substituïdes tenen propietats farmacològiques, especialment com neurolèptics i antipsicòtics. Un exemple és l'amisulprida. Va ser descoberta per Friedrich Wöhler.

## Derivats químics

Hi ha un gran nombre de benzamides substituïdes, incloent-hi:

### Analgèsics

* Etenzamida
* Salicilamida

### Antiemètics/Proquinètics

* Alizaprida
* Bromoprida
* Cinitaprida
* Cisaprida
* Cleboprida
* Dazoprida
* Domperidona
* Itoprida
* Metoclopramida
* Mosaprida
* Prucaloprida
* Renzaprida
* Zacoprida

### Antipsicòtics

* Amisulprida
* Levosulpirida
* Nemonaprida
* Remoxiprida
* Sulpirida
* Sultoprida
* Tiaprida

### Altres

* Entinostat
* Eticloprida
* Mocetinostat
* Procarbazina
* Racloprida

## Referències

* ↑ PubChem. «PubChem» (en anglès). [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ Kaeppelin, R. Curso elemental de química teórico y práctico (en castellà). Boix, 1843, p. 397.
* ↑ Puerta, Gabriel de la. Tratado de química orgánica general y aplicada a la farmacia, industria y agricultura con un tratado de química biológica (en castellà). Moya y Plaza, 1879, p. 353.
* ↑ Martín, Alfonso Velasco. Compendio de psiconeurofarmacología (en castellà). Ediciones Díaz de Santos, 1988-11, p. 71. ISBN 978-84-86251-86-4.
* ↑ Liebig, Justus von. Tratado de química orgánica (en castellà). Establecimiento Tipográfico-Literario Universal La Ilustración, 1847, p. 233.
* ↑ Imirizaldu, Juan José Zarranz. Neurología (en castellà). Elsevier Health Sciences, 2018-05-24, p. 737. ISBN 978-84-9113-187-8.
* ↑ Wein, Alan J.; M.D, Alan W. Partin; M.D, Louis R. Kavoussi; Novick, Andrew C. Campbell-Walsh Urologia/ Campbell-Walsh Urology (en castellà). Ed. Médica Panamericana, 2008-08-30, p. 2116. ISBN 978-950-06-8265-7.
* ↑ Gennaro, Alfonso R. Remington Farmacia (en castellà). Ed. Médica Panamericana, 2003, p. 1442. ISBN 978-950-06-1867-0.

## Enllaços externs

* Physical characteristics
* Safety MSDS data
# Psychoda inornata

Psychoda inornata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a les illes Hawaii.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Insects in Hawaii on Flickr (anglès)
* ↑ Biological inventory of achialine pool invertebrates at Pu‘uhonua o Hōnaunau National Historical Park and Pu‘ukoholā Heiau National Historic Site, Hawai‘i Island (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Mauro Cabral

Mauro Cabral (Córdoba (Argentina), 2 d'octubre de 1971) és un activista transgènere argentí que lluita pels drets de les persones intersexuals i transsexuals. És el codirector de GATE (Acció Global per a la Igualtat Trans), aixió com signatari dels Principis de Yogyakarta sobre l'aplicació de la legislació internacional de drets humans en relació amb l'orientació sexual i la identitat de gènere.

## Infància i perspectives

Mauro Cabral, assignat com a dona en néixer va fer la seva transició cap a home, ja que, durant la seva infància i adolescència, el seu cos era considerat diferent o "incomplet". Per això, va haver de travessar dues importants cirurgies i diversos anys de procediments invasius.
Cabral considera que existeix una vinculació molt forta entre els processos de normalització de persones intersexuals i l'homofòbia. Segons ell, el desafiament es basa en obrir-se a l'experiència de la diversitat de cossos sense la necessitat de medicalitzar aquesta experiència.

## Activisme

Mauro Cabral ha estat implicat en l'activisme transsexual i intersexual des de 2005. Fins al 2007 va estar a càrrec de la coordinació de l'Àrea Trans i Intersex de la Comissió Internacional Gai i Lesbiana de Drets Humans (IGLHRC) a Llatinoamèrica. Així mateix, el 2006 va participar en la producció dels Principis de Yogyakarta, en l'Aplicació de Legislació sobre Drets Humans a l'Orientació Sexual i la Identitat de Gènere, i en va ser un dels 29 signataris inicials.
Gràcies al seu rol com a activista, Cabral va col·laborar significativament al fet que a l'abril de 2012 s'aprovés la Llei n° 26.743 d'Identitat de Gènere a Argentina, la qual permet que les persones trans (travestis, transsexuals i transgèneres) siguin inscrites en els seus documents personals amb el nom i el sexe d'elecció.

## Referències

* ↑ «Mauro Cabral Net Worth 2019». Star-News, 17-03-2019 [Consulta: 4 agost 2019].
* ↑ «Página/12 :: radar». www.pagina12.com.ar. [Consulta: 30 setembre 2015].
* ↑ About GATE Arxivat 2015-10-01 a Wayback Machine., Global Action for Trans Equality, accessed 31 December 2013.
# Fengchengita

La fengchengita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de l'eudialita. Rep el nom de la ciutat de Fencheng, a la província de Liaoning (República Popular de la Xina), a uns 60 km NNE de la localitat tipus.

## Característiques

La fengchengita és un ciclosilicat de fórmula química Na₁₂◻₃(Ca,Sr)₆Fe³⁺₃Zr₃Si(Si₂₅O₇₃)(H₂O,OH)₃(OH,Cl)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011, sent publicada per primera vegada el 2017. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5. Químicament és similar a l'eudialita, i semblant també a la mogovidita pel que fa a la vacant i al domini del ferro fèrric.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la col·lecció mineralògica del Museu Geològic de la Xina, a Beijing (República Popular de la Xina).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la República Popular de la Xina, concretament a la localitat de Saima, al comtat de Kuandian (Dandong, província de Liaoning), on es troba en forma de grans anèdrics a subèdrics, generalment d'entre 1 i 7 mm, arribant a mesurar els més grans més de 15 mm. Aquest indret xinès és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Fengchengite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 setembre 2021].
# Torre de Cala Teulera

La Torre de Cala Teulera o Torre de la Mola, i inicialment Torre Saint Claire, és una torre de guaita del tipus torre Martello, situada sobre la Cala Teulera, a la península de la Mola, del Port de Maó (Menorca). El seu objectiu era defensar una retirada sobre la península de la Mola i, al mateix temps, protegir l'ancoratge de la cala d'un possible desembarcament de tropes enemigues.

## Història

Es va construir el 1799, durant l'ocupació britànica de l'illa de Menorca, en temps del governador James Saint Claire-Erskine, de qui va prendre el seu nom inicial. El 1801 el capità Robert d'Arcy va comunicar al general Fox l'armat d'aquesta torre amb un canó de flanqueig, així com de la torre de la Princesa.

## Descripció

L'estructura és de pedra i morter recoberta a l'exterior per carreus de pedra calcària. El parapet està limitat, a dalt i a baix, a l'exterior, per dos cordons de perfil rectangular. Com totes les torres Martello, consta de tres plantes. El pis inferior servia per guardar queviures, l'armament i la pólvora. La planta intermèdia era l'habitació dels soldats. La terrassa al pis superior servia per al combat i hi havia lloc per a un o diversos canons. La seva porta original era a la planta intermèdia, que es defensava a través del matacà de dalt. Presenta una canonera a mitjana altura, apuntant cap als Freus, que es va obrir posteriorment a la seva construcció, quan es construïa la fortalesa de la Mola, a la segona meitat del segle xix. Amb posterioritat a la seva construcció també es va obrir una porta a nivell del terra.
El 2010 es va fer una reforma integral de la torre, reconstruint el matacà sobre la porta d'entrada i les divisions interiors.

## Referències

* 1 2 3 «Torre de La Mola o Cala Teulera». Fundació Foment del Turisme de Menorca.
* ↑ Fernández de la Fuente, Mónica. De la isla de Menorca a las costas sur y este de Inglaterra: análisis del prototipo de torre Martello (tesi) (en castellà). Madrid: Escuela Técnica Superior de Arquitectura de Madrid, 2015.
* ↑ «La renovada cara de la torre de Cala Teulera». Menorca · Es diari, 27-06-2010.
# Torre de Cala Salionç

La Torre de Cala Salionç o Agulla de Pola és un edifici del municipi de Tossa de Mar (Selva). Situada al cim del promontori de roca de Pola queden les restes vivents d'una torre de guaita de planta semicircular, amb una petita protuberància que aflorava en la part frontal, i que podríem datar del segle xvi. Simultàniament la torre es fonamentaria sobre una altra fortificació de planta quadrangular, molt més antiga que ella i que hauríem de datar a mitjans del segle x, entorn del 966. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La torre estava ubicada en un punt estratègic i defensiu vital, ja que permetia establir contacte visual directa amb el castell de Tossa - avui far-. Això permet arribar a una doble conclusió: per una banda, els emplaçaments on s'ubicaven aquests eixos defensius no eren escollits a l'atzar, sinó que eren absolutament premeditats i estudiats. Mentre que per l'altra, aquests sistemes defensius eren programats per al compliment d'una doble finalitat defensiva i de vigilància.

## Història

Ja el 966, al puig o roca de Pola hi havia construccions, segurament de caràcter defensiu i de guaita. I és que una roca era primerament això: un emplaçament natural amb valor estratègic, un niu d'àligues fàcilment defensable i molt apropiat per a bastir-hi fortificacions o castells. Amb molta probabilitat, la roca de Pola, a més de tenir una finalitat defensiva i de vigilància, assegurava la defensa i protecció dels tossencs en la part nord-est del terme. EL 1218, apareix amb el nom prou significatiu, de puig de Guàrdia Pola (podium de Guarda Pola) en l'establiment d'una gran extensió boscosa situada a llevant del terme de Tossa.
Així, la roca de Pola (ss.X_XI), amb el Castell de Sant Joan de Lloret de Mar (1079) i el Castell de Sant Joan de Blanes o del Forcadell (1001), situats a la frontera marítima, eren els punts més avançats del poblament selvatà. No sembla que al segle X hi hagués altres construccions, com podien ser torres de guaita, a la costa de Tossa. En l'actualitat Agulla de Pola ha esdevingut senyal Geodèsic de l'Institut Cartogràfic de Catalunya, amb el número de registre 308-109-017.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Torre de Cala Salionç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2014].

## Enllaços externs

* «Torre de Cala Salionç». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Francesc Pararols i Mercader

Francesc Pararols i Mercader (Sant Jordi Desvalls, 28 de gener de 1919, Girona, 18 de novembre de 2015) fou un lluitador de la Segona República per la democràcia i les llibertats. Va encapçalar la llista del PSUC a l'ajuntament de Girona a les primeres eleccions de la democràcia restablerta i va fer possible el primer govern d'esquerres a la ciutat, amb Joaquim Nadal com a alcalde. Ingressà al PSUC amb disset anys mentre combatia a Lleida a les files republicanes. El 1938 marxà a l'URSS per completar els estudis de pilot d'aviació militar que havia iniciat a Sabadell, i entrà a l'exèrcit soviètic on lluità contra la invasió nazi a Belarús. El 1956 tornà a Girona amb la família, on visqué sota estricte vigilància del règim fins al final de la dictadura. Va ser cap de llista del PSUC en les primeres eleccions municipals, amb què va obtenir 4 regidors i va fer possible el primer govern d'esquerres a la ciutat.

## Obra escrita

* Pararols, Francesc. El final del silenci. CCG Edicions, 2005. ISBN 9788496444171.
* Pararols, Francesc. Un català a l'exèrcit Roig. CCG Edicions, 2002. ISBN 9788495483287.

## Referències

* ↑ Vilamitjana, Jordi «Gironins de carns i ossos: Francesc Pararols». Diari de Girona, 23-09-2012 [Consulta: 1r agost 2014].
# Font Baixa

La Font Baixa és una obra d'Amer (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una font d'una mica entre mitjana i petita, amb un estat de conservació i manteniment força millorables. Està ubicada entre les acaballes del carrer de Sant Antoni i l'inici dels carrers de la Font Alta i de la Fira de Sant Martí.
Les instal·lacions de la font són bastant deplorables, ja que només presenten dos bancs -un a cada costat-, que es troben al mateix nivell del carrer, i que flanquegen la font, que es troba inserida en el mur de pedra, dintre d'una estructura de quart de cercle, semblant a una fornícula.
Sobre la font tenim una obertura quadrangular amb llinda i muntants de pedra, tancada amb una porta de fusta i al costat una placa molt evocadora que indica que la font va ser restaurada el 9/XI/1974 pels Amics d'Amer. La placa inclou una iconografia i entramat decoratiu que presenta dos pagesos acompanyats per dos porcs i gallines en primer pla, un personatge amb cavall i mula en un pla intermedi i al fons un personatge estirant una vaca i al davant seu tres xais.
Tanca la font, en la part superior, una volta d'arc de mig punt que té com a matèria primera la rajola, la qual està arrebossada i pintada.
Del costat de la font arrenca una escala que permet accedir al carrer de la Font del Turó, que simultàniament condueix al carrer de la Font Pobra.

## Història

Tal com indica la Placa, la font va ser restaurada el 9/11/1974 per l'associació coneguda popularment com els Amics d'Amer.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Font Baixa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Filoteu Monjo

Filoteu Monjo o Filoteu Sant (en llatí Philoteus Monachus o Philoteus Sanctus, en grec Φιλοθεός) fou un monjo grec de l'època romana d'Orient d'època incerta. Va escriure l'obra que porta el nom llatí De Mandatis Domini nostri Jesu Christi. Encara que una obra amb el mateix títol s'atribueix al seu homònim Filoteu d'Alexandria, és segur que es tracta de personatges i d'obres diferents.

## Referències

* ↑ Philotheus Monachus or Sanctus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 330
# Fletxa Brabançona 2017

La Fletxa Brabançona 2017 va ser la 57a edició de la Fletxa Brabançona. Es disputà el 12 d'abril de 2017 sobre un recorregut de 197 km amb sortida a Lovaina i arribada a Overijse. La cursa formava part de l'UCI Europa Tour amb una categoria 1.HC.
El vencedor final fou l'italià Sonny Colbrelli (Bahrain-Merida), que s'imposà a l'esprint final.

## Equips

L'organització convidà a 24 equips a prendre part en aquesta edició de la Fletxa Brabançona.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Colbrelli guanya la Fletxa Brabanzona». lesportiudecatalunya.cat, 13-04-2017 [Consulta: 13 abril 2017].
* ↑ «Startlist 2017 » 57th De Brabantse Pijl - La Flèche Brabançonne (1.HC)». [Consulta: 13 abril 2017].

## Enllaços externs

* Fletxa Brabançona 2017 - Lloc web oficial
# Menjagrà corbí

El menjagrà corbí (Sporophila corvina) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita cantells de la selva pluvial, zones amb herba, arbusts, vegetació secundària, sembrats i boscos des de l'est de Mèxic, a través d'Amèrica Central i Colòmbia occidental, fins al Perú occidental.

## Taxonomia

Algunes classificacions interpreten que les poblacions meridionals pertanyen en realitat a una espècie diferent:
* Sporophila ophthalmica - menjagrà pitnegre.

## Referències

* ↑ menjagrà corbí«Menjagrà corbí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ menjagrà pitnegre«Menjagrà corbí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Formació de Halamagai

La formació Halamagai és una formació geològica del Miocè mitjà. Està situada al nord de la conca de Jungària a Xinjiang, Xina
La formació Halamagai consisteix en capes de pedra fangolita i de llims entre capes de pedres sorrenques i conglomerats. La seva fondària tipus és de 50 cm, essent la capa basal de pedres sorrenques i conglomerats la que és rica en fòssils.

## Fauna

Entre els fòssils de grans mamífers s'ha trobat Tungurictus spocki, Anchiterium gobiense, Stephanocems thomsoni. També el gènere d'ocells Eotragus.

## Referències

* ↑ Google books Fossil mammal of Asia
# Fluorur de cesi

El fluorur de cesi, en anglès caesium fluoride o cesium fluoride, és un compost inorgànic que normalment apareix com un sòlid blanc higroscòpic. Es fa servir en la síntesi orgànica com a font de l'anió fluorur. El cesi té l'electronegativitat més baixa de tots els elements no radioactius i el fluor té l'electronegativitat més alta de tots els elements.

## Síntesi i propietats

El fluorur de cesi es pot preparar per a la reacció de l'hidròxid de cesi (CsOH) amb àcid hidrofluòric (HF). La sal que en resulta es pot purificar per recristal·lització:
    CsOH(aq) + HF(aq) → CsF(aq) + H₂O(l)
Un altre sistema és amb la reacció de carbonat de cesi (Cs₂CO₃) amb àcid hidrofluòric:
    Cs₂CO₃(aq) + 2HF(aq) → 2CsF(aq) + H₂O(l) + CO₂(g)

## Precaucions

Com altres fluorurs solubles, el CsF és moderadament tòxic. S'ha d'evitar el contacte amb àcids, ja que esdevé el molt tòxic/corrosiu àcid hidrofluòric. L'ió de cesi (Cs$^+$) i el clorur de cesi no es consideren tòxics.

## Referències

* ↑ MSDS Listing for cesium fluoride. www.hazard.com Arxivat 2013-06-05 a Wayback Machine.. MSDS Date: April 27, 1993
* ↑ "MSDS Listing for cesium chloride." www.jtbaker.com. MSDS Date: January 16, 2006

## Enllaços externs

* National Pollutant Inventory-Fluoride and compounds fact sheet Arxivat 2006-01-16 a Wayback Machine.
# McGraw-Hill Building

El nom McGraw-Hill Building designa dos edificis diferents situats al Midtown de Manhattan a New York.

## 330 West 42nd Street

L'edifici original McGraw-Hill Building, de l'arquitecte Raymond Hood, sobre la 42nd Street (33 pisos, 148m d'alçària) va ser acabat el 1931, el mateix any que l'Empire State Building. Les façanes de l'edifici són fetes de rajoles de ceràmica blau-verd, alternant amb finestres altes muntades sobre un xassís metàl·lic verd. Aquest edifici va ser l'únic presentat durant la cèlebre exposició d'Estil internacional del Museum of Modern Art el 1932, també citat com a exemple de realització Art déco.
Situat a l'oest del carrer 42, entre les Vuitena i Novena Avinguda, el McGraw-Hill Building va ser l'edifici més alt del barri de la Hell's Kitchen durant decennis. Va perdre el seu estatus en el moment de la construcció de l'One Worldwide Plaza, acabat el 1989. És sempre visible de lluny, però és àmpliament dominat pel recent Orion Building a la mateixa illa urbana, un complex residencial de 58 pisos igualment de color verd.

## 1221 Avenue of the Americas

El més gran dels dos edificis de McGraw-Hill forma part de tres construccions conegudes sota el nom d'XYZ Buildings. Els XYZ Buildings formaven part de l'extensió del Rockefeller Center en els anys 1960. Tots tres van ser concebuts pel gabinet d'arquitectura de Wallace Harrison.
El McGraw-Hill Building és l'Y Building al 1221 Avenue of the Americas. Va ser el primer a acabar de fer-se, el 1969, és el segon en alçada amb els seus 205 m i 51 pisos i disposa de 241500 m² de superfície de base. L'X Building, 1251 Avenue of the Americas (L'Exxon Building), és el més gran amb els seus 229 m i 54 pisos, va ser acabat el 1971. El Z Building, el més petit i el més recent, és el Celanese Building amb 45 pisos i una alçada de 180 m.
Els edificis són similars per la seva concepció i aspecte a les difuntes Twin Towers del World Trade Center al Financial District.

## Bibliografia

* McGraw-Hill Building (now G.H.I. Building), 330 West 42nd Street, Borough of Manhattan : built 1930-31 : architects Raymond Hood, Godley & Fouilhoux: [report]; Anthony W Robins, Raymond Hood, Godley & Fouilhoux. New York, N.Y. : The Commission, 1979. OCLC 35087108

## Fonts

* Time-Life Building Arxivat 2007-06-23 a Wayback Machine. Greatgridlock.net New York Skycrapers. Consultat el 17 de maig de 2007.
# Focus (geometria)

En geometria, el focus d'una corba és un punt (o punts) singular, respecte del qual es mantenen constants determinades distàncies relacionades amb els punts d'aquesta corba.

## Focus d'una circumferència

El focus de la circumferència és el seu centre. Respecte d'aquest, tots els punts de la circumferència es troben a la mateixa distància.

## Focus d'una el·lipse

Els focus de l'el·lipse són dos punts. Respecte d'ells la suma de les distàncies a qualsevol altre punt de l'el·lipse és constant.

## Focus d'una paràbola

El focus de la paràbola és un punt. Respecte del focus, cada punt de la paràbola té la mateixa distància que fins a una recta anomenada directriu.
    $f(h+p,k)\,$ quan la paràbola va cap a la dreta;
    $f(hp,k)\,$ quan la paràbola va cap a l'esquerra.

## Focus d'una hipèrbola

Els focus de la hipèrbola són dos punts. Respecte d'aquests, romanen constant la diferència de distàncies (en valor absolut) a qualsevol punt d'aquesta hipèrbola.