OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ria de Muros i Noia

La ria de Muros i Noia és una ria gallega que forma part de les Rías Baixas. Es troba entre la ria de Corcubión i la ria d'Arousa. La ria es va formar en la desembocadura del riu Tambre.
L'arribada de les aigües dolces del Tambre originen, en la seva confluència amb les aigües salades del mar, un hàbitat on es desenvolupen els bivalvs (cloïsses i escopinyes) de gran importància econòmica en els pobles d'aquesta zona. La collita es fa a partir del mes de setembre a Testal i O Freixo.
La ria comença a partir de la platja d'Aguieira a Porto do Son, per la seva part sud, i acaba a la platja de San Francisco a Louro (Muros), per la seva part nord.
Entre les poblacions destaca la que li donen el seu nom: Muros, fundada darrere el mont Louro com una vila marinera apartada de la vista dels pirates i corsaris pels segleso XVI i XVII i la vila de Noia, d'origen medieval. També Porto do Son, que viu fonamentalment del turisme i de la mar i de la vila de Portosín, que pertany al mateix municipi que l'anterior.

## Galería d'imatges

* Noia.
* Outes.
* Muros.
* Panoràmica de la ria des de la platja d'Aguieira.
# Ria de Pontevedra

La Ria de Pontevedra és una ria situada a l'oest de la província de Pontevedra, a l'oceà Atlàntic. És una de les tres principals de les Rías Baixas, la zona més turística de Galícia. A més també és la més regular de les ries i la tercera més gran, amb 145 km² de superfície. Té un volum d'aigua aproximat de 3.937 hm³.
Una de les seves característiques és la presència de nombroses batees on es crien bivalves.

## Geografia

Es troba al sud de les Rías Baixas. Està delimitada al nord per la comarca d'O Salnés, a l'oest per l'oceà Atlàntic i les illes Ons, al sud per la península d'O Morrazo i la ria d'Aldán, i a l'est per la ciutat de Pontevedra i la seva comarca.
En ella s'hi troba l'illa de Tambo, i ja en la seva sortida les illes Ons. El riu més important que hi desemboca és el riu Lérez, amb una mitjana anual de 432 hm³ d'aigua. La mitjana de la pluviometria anual és de 1.500 mm.
La ria banya els municipis de Sanxenxo i Poio al nord, i Pontevedra, Marín, Bueu i Cangas do Morrazo al sud. En aquests municipis viuen més de 200.000 habitants, xifra que es veu incrementada durant els mesos d'estiu a causa del turisme. Els municipis més poblats són Pontevedra, amb 82.539 habitants, i Marín, amb 25.084.

## Turisme

Aquesta ria és molt visitada pels turistes, especialment durant els mesos estivals. Destaquen les localitats de Sanxenxo i Portonovo amb les seves platges, Combarro amb els seus típics hórreos, Poio, la capital Pontevedra, Marín amb la seva Escola Naval Militar, i Bueu.
El principal atractiu de la zona són les platges, com les de Bueu, Aguete, Silgar, Mogor, Lourido o Maxor.
També es poden visitar les illes Ons, que pertanyen al Parc nacional de les Illes Atlàntiques. S'hi pot accedir en vaixells que parteixen de Sanxenxo, Marín i Bueu.

## Medi ambient

Aquesta ria pateix agressions mediambientals pels diversos focus industrials i per la presència de ports. Els vessaments de la paperera de Pontevedra de l'empresa ENCE o els residus del port de Marín contribueixen a la contaminació directa de la ria. És per això que l'any 1987 es va formar l'Asociación Pola Defensa da Ría, que busca la recuperació de la maresma de Lourizán com banc marisquer i la neteja i cura de la ria en general.

## Galeria d'imatges

* Ria de Pontevedra
* Des de la Lagoa de Castiñeiras
* Platja d'Aguete, a Marín
* Marín i el seu port, a la ria de Pontevedra.

## Referències

* 1 2 «Los 12 pueblos y lugares más bonitos de la ría de Pontevedra» (en castellà). El Español, 01-02-2021.
* ↑ «Los secretos de la isla de Tambo» (en castellà). La Voz de Galicia, 13-07-2012.
* ↑ «La Escuela Naval pone a disposición del Gobierno las 50 plazas de su residencia» (en castellà). La Voz de Galicia, 22-03-2020.
* ↑ «Cinco miradores desde los que apreciar la ría de Pontevedra» (en castellà). La Voz de Galicia, 03-07-2020.
* ↑ «Las calas íntimas de la ría de Pontevedra» (en castellà). La Voz de Galicia, 12-07-2020.
# Ria de Cedeira

La ria de Cedeira és una ria de la província de La Corunya, a Galícia. Forma part de les Rías Altas i es troba entre la ria de Ferrol i la ria d'Ortigueira.
Està formada per la desembocadura dels rius Condomiñas, As Mestas i Forcadas. El riu Condomiñas travessa la vila de Cedeira, port pesquer del municipi homònim que dona nom a la ria. El riu d'As Mestas fa de límit entre els municipis de Cedeira i Valdoviño, ambdós banyats per aigües de la ria. El riu Forcadas, que amb l'embassament del mateix nom abasteix d'aigua la comarca de la Ferrolterra, desemboca a la ria al municipi de Valdoviño, al lateral de la platja de Vilarrube, formant el litoral sud de la ria.
# Junko Hiramatsu

Junko Hiramatsu, de naixement Junko Ueno (en japonès: 平松 純子) (Hyogo, Japó, 1942), és una patinadora artística, ja retirada, que destacà al seu país a la dècada del 1950.

## Biografia

Va néixer l'1 de novembre de 1942 a la ciutat de Hyogo, població situada a la prefectura de Hyōgo de l'illa de Honshū.

## Carrera esportiva

Guanyadora del campionat nacional de patinatge artístic en cinc ocasions (1956-1959 i 1961), va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1960 realitzats a Squaw Valley (Estats Units), on finalitzà en dissetena posició. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1964 realitzats a Innsbruck (Àustria) finalitzà en vint-i-dosena posició.
En finalitzar la seva carrera esportiva es convertí en àrbitre de patinatge, sent l'encarregada de realitzar el Jurament Olímpic per part dels jutges en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 realitzats a Nagano (Japó).

## Referències

* ↑ Junko Ueno. sports-reference.com
* ↑ NAGANO 1998. olympic.org/uk
# Josep Banqué i Feliu

Josep Banqué i Feliu (1870-Barcelona, 12 d'abril de 1940) fou un filòleg clàssic barceloní, alcalde de Barcelona el 1923.

## Vocal Associat

Casat amb Pilar Figueras, Banqué fou catedràtic de llengua i literatura gregues a la Universitat de Barcelona i traductor d'Homer. El 1908 formà part de la comissió executiva encarregada de l'homenatge a Manuel Milà i Fontanals i el 1918 fou secretari de la Facultat de Filosofia i Lletres.
L'estament universitari el va nomenar Vocal Associat representant d'aquesta institució a l'Ajuntament de Barcelona. Els Vocals Associats eren una mena d'adjunts als regidors de l'Ajuntament, que eren nomenats per cada gremi per a portar l'opinió d'aquest als temes que eren tractats.

## Alcalde de Barcelona

Com sigui que el 13 de setembre de 1923 es va produir el cop d'estat de Miguel Primo de Rivera, el Directori militar creat per aquest va decidir prescindir, a l'administració, de qualsevol càrrec procedent d'eleccions populars, com era el cas d'alcaldes i regidors dels ajuntaments. Per la qual cosa es va decretar la substitució immediata d'aquests pels Vocals Associats, que no eren figures polítiques.
L'1 d'octubre de 1923, el general Lossada, governador civil de Barcelona, va convocar el ple de l'Ajuntament, va destituir els regidors i hom va procedir a escollir un nou alcalde d'entre els Vocals Associats. Josep Banqué protagonitzà involuntàriament una anècdota històrica. Va arribar tard a la reunió perquè venia, vestit d'etiqueta, de la inauguració del curs acadèmic a la Universitat. Això va cridar l'atenció del general que va proposar-lo com a candidat. La proposta fou acceptada i Banqué fou nomenat alcalde. El càrrec no va complaure gaire Banqué que el dia 8 fou investit i el 10 va presentar la dimissió al·legant que havia rebut uns anònims amenaçant-lo. El 16 del mateix mes d'octubre era nomenat el militar Fernando Álvarez de la Campa per a substituir-lo.
El 1935 fou vocat de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País. Banqué fou jubilat de la seva càtedra per ordre ministerial el novembre de 1939 i el 12 d'abril de 1940 va morir a Barcelona, als 70 anys.

## Referències

* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p. 113. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ Manuel Ribé, memorias de un funcionario, a La Vanguardia del dia 10 de maig de 1963 (castellà)
# Curt Wittlin

Curt Joseph Wittlin (Reinach, Basilea-Camp, 13 d'abril de 1941 - Tortosa, Baix Ebre, 23 de setembre de 2019) va ser un filòleg suís i un expert de la llengua i literatura catalana medieval; es dedicà particularment a la figura d'Eiximenis.

## Biografia

Wittlin estudià filologia romànica a Basilea amb Germà Colon, i més tard amplià estudis a París, Florència i a la Universitat de Barcelona. Es doctorà el 1965 amb una tesi sobre la traducció catalana del Tresor de Brunetto Latini feta per Guillem de Copons. Fou nomenat catedràtic de filologia romànica i lingüística històrica de la universitat de Saskatchewan, a Saskatoon (Canadà), on arribà el 1967.
Es va especialitzar en l'edició de traduccions medievals a Europa de texts de Ciceró, Sant Agustí, Joan de Gal·les i altres. Va treballar també sobre Ramon Llull i sobre la història de les biblioteques medievals catalanes. Això no obstant, l'autor català medieval al qual es va dedicar més és Francesc Eiximenis. La majoria de les edicions modernes de les obres de Francesc Eiximenis es deuen totalment o parcial a Curt Wittlin. Així mateix, Wittlin va dedicar nombrosos estudis i articles a Francesc Eiximenis.
El 1997 ingressà a l'Institut d'Estudis Catalans i del 1990 al 1993 fou president de la Societat Catalana de Nord-amèrica. El 1999 va rebre el Premi Internacional Catalònia de l'Institut d'Estudis Catalans i el 2000 va ser guardonat amb la Creu de Sant Jordi. Des de 2004 fou membre corresponent estranger de la Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona.

## Obres

* Lo llibre de les dones de Francesc d'Eiximenis (1980) amb F. Naccarato.
* Repertori d'expressions multinominals i de grups de sinònims en traduccions catalanes antigues (premi Nicolau d'Olwer, 1989).
* La geometria secreta del tapís de Girona a Revista de Girona, 1991.
* De la traducció literal a la creació literària (premi Serra d'Or 1996).
* Entorn de les edicions de textos medievals a Estudis Romànics, 2004.

## Referències

* ↑ Notícia a EbreDigital
* ↑ Lola Badia, "Curt Wittlin (1941 - 2019)", en: Francesc Eiximenis: vida, obra i transmissió (Girona: Institut de Llengua i Literatura Catalanes, Universitat de Girona, 2021), p. 383-385.

## Enllaços externs

* (anglès) Biografia al web de la Universitat de Saskatchewan.
* (francès) Obres de Wittlin.
* (català) Article sobre Curt Wittlin a la GEC.
* (català) Article necrològic de Josep Guia: L&L 31, p. 235-237, http://revistes.iec.cat/index.php/LLiL/issue/view/9974/showToc
* (català) Notícia necrològica al blog d'Emigdi Subirats i Sebastià, Vilaweb
# The Secret Ways

The Secret Ways és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Phil Karlson i estrenada el 1961.

## Argument

Viena, 1956, després de la insurrecció d'octubre a Budapest. Mike Reynolds és cridat a ajudar un científic hongarès (el professor Jansci) a fugir de Budapest. Haurà de travessar el teló d'acer i trobarà nombrosos obstacles.

## Repartiment

* Richard Widmark: Michael Reynolds
* Sonja Ziemann: Julia
* Charles Régnier: The Count
* Walter Rilla: Jancsi
* Senta Berger: Elsa
* Howard Vernon: Coronel Hidas
* Heinz Moog: Ministre Sakenov
* Hubert von Meyerinck: Hermann Sheffler
* Oskar Wegrostek:l'home gras
* Stefan Schnabel: oficial a la frontera
* Elisabeth Neumann-Viertel: Olga
* Helmut Janatsch: János
* John Horsley: Jon Brainbridge
* Walter Wilz: Peter Monar
* Ady Berber: Sandor
* Brigitte Brunmüller:cambrera
* Jochen Brockmann: Horvath - el comandant
* Raoul Retzer: Miklos Terenyi
* Georg Köváry: professor

## Producció

En una entrevista a Cinema Retro, el productor associat Euan Lloyd va manifestar que el productor i protagonista Richard Widmark no agradava com el director Phil Karlson adaptava el guió escrit per la dona de Widmark Jean Hazlewood. Widmark es va fer càrrec de la direcció de la pel·lícula sense sortir als crèdits

## Referències

* ↑ «The secret ways». The New York Times.
* ↑ Cinema Retro Issue #1 Euan Lloyd Interview
# Serradifalco

Serradifalco (sicilià Serradifarcu) és un municipi italià, dins de la província de Caltanissetta. L'any 2007 tenia 6.353 habitants. Limita amb els municipis de Caltanissetta, Canicattì (AG), Montedoro, Mussomeli i San Cataldo.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Michele Ricotta | Llista cívica |
# Plectrohyla quecchi

Plectrohyla quecchi és una espècie de granota endèmica de Guatemala.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Acevedo, M., Smith, E. & Mendelson III, J. 2006. Plectrohyla quecchi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 6 de gener de 2008.
# Louis Silvers

Louis Silvers (Nova York, Estats Units, 6 de setembre de 1889 - Hollywood, Califòrnia 26 de març de 1954) fou un compositor, arranjador i orquestrador de cinema nord-americà al servei de la 20th Century Fox, conegut sobretot per ser l'autor l'any 1927 de la música incidental del primer film sonor de la història, The Jazz Singer.

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Resultat | Categoria | Pel·lícula |
| 1935 | Oscar | Guanyador | Oscar a la millor banda sonora | One Night of Love |
| 1938 | Oscar | Nominat | A la millor banda sonora | In Old Chicago |
| 1939 | Oscar | Nominat | A la millor banda sonora | Suez |
| 1940 | Oscar | Nominat | A la millor banda sonora | Swanee River |

## Pel·lícules destacades

* Sonny Boy (1929)
* No Greater Glory (1934)
* The Girl Friend (1935)
* A Message to Garcia (1936)
* Private Number (1936)

## Referències

* Wright, H. Stephen; Limbacher, James L., Keeping Score. Film and Television Music, 1980–1988. With Additional Coverage of 1921–1979, Metuchen, N.J., Scarecrow Press, 1991.
# Càncer d'hipofaringe

El càncer d'hipofaringe és un càncer de cap i coll les cèl·lules malignes creixen a la hipofaringe (última part de la faringe), la zona on es troben la laringe i l'esòfag.
Es forma primer a la capa externa (epiteli) de la hipofaringe, que es divideix en tres zones. La progressió de la malaltia es defineix per la propagació del càncer en una o més zones i en teixits més profunds.
Aquest tipus de càncer és rar. Als EUA només es veuen uns 2.500 casos cada any. A causa d'això, el càncer hipofaringi és difícil de detectar en els seus primers estadis i té una de les taxes de mortalitat més altes de qualsevol càncer de cap i coll.

## Referències

* 1 2 «National Cancer Institute. General Information About Hypopharyngeal Cancer». Arxivat de l'original el 2009-09-25. [Consulta: 20 setembre 2020].
* ↑ WebMd. Hypopharyngeal Cancer Treatment
* ↑ «American Cancer Society. Detailed Guide: Laryngeal and Hypopharyngeal Cancer How Are Laryngeal and Hypopharyngeal Cancers Staged?». Arxivat de l'original el 2020-04-26. [Consulta: 20 setembre 2020].
# DTT

DTT té els següents significats:
* Deloitte Touche Tohmatsu, companyia multinacional d'auditoria, amb seu als Estats Units
* Gran Premi dels Països Baixos de motociclisme (del seu nom en anglès Dutch Tourist Trophy), prova del Campionat del Món de Motociclisme que es disputa anualment als Països Baixos
* Televisió digital terrestre (del seu nom en anglès Digital Terrestrial Television), tecnologia de transmissió de senyal digital de televisió per ones de ràdio convencionals
# Major Indoor Soccer League II

* No s'ha de confondre amb Major Indoor Soccer League I o Major Indoor Soccer League III.
La Major Indoor Soccer League (MISL) fou una competició futbolística professional indoor disputada per clubs dels Estats Units i Mèxic que estigué activa entre 2001 i 2008.
Era membre de United States Soccer Federation i FIFA, i reemplaçà la NPSL que desaparegué el 2001. Desaparegué el 2008. Tots els equips de la lliga passaren a les noves competicions indoor creades: NISL, PASL i XSL.

## Historial

Fonts:
| Temporada | Campió | Sèries | Finalista | Seu |
| 2001-02 | Philadelphia KiXX | 2-1 | Milwaukee Wave | Milwaukee/Philadelphia |
| 2002-03 | Baltimore Blast | 2-1 | Milwaukee Wave | Baltimore/Milwaukee |
| 2003-04 | Baltimore Blast | 3-0 | Milwaukee Wave | Baltimore/Milwaukee |
| 2004-05 | Milwaukee Wave | 2-0 | Cleveland Force | Milwaukee/St. Louis |
| 2005-06 | Baltimore Blast | 2-1 | St. Louis Steamers | Baltimore/St. Louis |
| 2006-07 | Philadelphia KiXX | 1-0 | Detroit Ignition | Detroit |
| 2007-08 | Baltimore Blast | 1-0 | Monterrey La Raza | Milwaukee |

## Referències

* ↑ http://www.misl.net/news/index.php?cat=3&id=5375%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ «USA - List of League Champions (leaguewise)». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Kixx, Wave prepare for game three», 30-04-2002. Arxivat de l'original el 9 juliol 2017. [Consulta: 30 abril 2018].
* ↑ «Blast enters title series on wave of confidence». Arxivat de l'original el 27 febrer 2016. [Consulta: 30 abril 2018].
* ↑ «ESPNFC: Soccer Wave dominated regular season». [Consulta: 30 abril 2018].
# Cua de rata de Pirie

La cua de rata de Pirie (Cynomacrurus piriei) és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 50 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja peixos, copèpodes i d'altres petits invertebrats.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu a 500-3.800 m de fondària, tot i que, normalment, ho fa entre 1000-2000.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic.

## Referències

* ↑ «Cynomacrurus piriei». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* ↑ Dollo, L., 1909.

## Bibliografia

* Cousseau, M.B., 1993. Las especies del orden gadiformes del Atlántico sudamericano comprendido entre 34° y 55°S y relación con las de otras áreas. Frente Marit. 13, Sec. A:7-108.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* Iwamoto, T., 1990. Macrouridae. p. 192-206. A O. Gon i P.C. Heemstra (eds.). Fishes of the Southern Ocean. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cua de ventall australià

El cua de ventall australià (Rhipidura leucophrys) és una espècie d'ocell de l'ordre dels Passeriformes nativa d'Austràlia, Nova Guinea, les Illes Salomó, l'Arxipèlag Bismarck, i l'est d'Indonèsia. És una au molt comuna dins de la seva àrea de distribució, vivint en la majoria dels hàbitats exceptuant els boscos densos. Mesura de 19,0 a 21,5 cm de llarg.

## Referències

* ↑ «Cua de ventall australià». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# M/T Sanchi

L'M/T Sanchi és un petrolier, registrat a Panamà, construït el 2008 i operat per la Companyia Nacional de Petroliers de l'Iran. El 6 de gener de 2018 va xocar contra el vaixell de càrrega CF Crystal quan transportava 136.000 tones de petroli cru iranià amb destinació a Daesan (Corea del Sud).

## Història

El vaixell va ser construït el 2008 amb el nom original de Saman, amb registre de Malta. El 2012 va ser reanomenat Sepid i registrat a Tuvalu. Més tard aquell mateix any va ser reanomenat Gardenia i, el 2013, Seahorse. El 2013 va ser registrat a 2013 amb el nom de Sanchi.

### Col·lisió de 2018

El dia 6 de gener de 2018 va xocar contra un vaixell de càrrega amb 64.000 tones de cereals d'origen nord-americà, CF Crystal, a unes 160 milles nàutiques de la costa de Xangai, segons ha confirmat el ministeri de Transports de la Xina. Els 21 tripulants del vaixell de càrrega van ser rescatats, però els primers dies tan sols es va recuperar tres cadàvers de la tripulació del petrolier. El 14 de gener es va enfonsar definitivament i el govern iranià va donar per morts als 29 tripulants desapareguts.
El vessament de petroli vinculat a aquest accident marítim suposa un important risc de contaminació del medi marí.

## Referències

* ↑ «El Gobierno chino confirma un vertido tras el choque del petrolero 'Sanchi' y un carguero» (en castellà). 20 minutos, 07-01-2018. [Consulta: 9 gener 2018].
* 1 2 «Risc de catàstrofe ambiental per l'incendi d'un petrolier». Ara. [Consulta: 9 gener 2018].
* ↑ «Sanchi. Crude Oil Tanker». Marinetraffic. [Consulta: 8 gener 2018].
* ↑ «Sanchi: Burning tanker off Chinese coast 'in danger of exploding'». BBC News Online. [Consulta: 8 gener 2018].
* 1 2 «Una nueva explosión hunde la proa del petrolero iraní en el Mar de China Oriental». La Vanguardia, 14-01-2018 [Consulta: 15 gener 2018].