OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# WWE Armageddon

WWE Armageddon va ser un esdeveniment anual i un programa de pagament per visió (PPV) produït per l'empresa de lluita lliure professional WWE. Armageddon va ser incorporat a la programació de PPV de la WWE al desembre de 1999, reemplaçant l'esdeveniment anomenat Capital Carnage. Aquest, ja havia substituït la línia d'esdeveniments anomenats WWF In Your House, els quals van desaparèixer definitivament l'any 1999. Armageddon es va celebrar anualment des de 1999, fins a l'any 2008, quan va ser reemplaçat per un nou espectacle, el qual incloïa lluites de taules, escales i cadires.
Fins al 2008, Armageddon es va celebrar cada desembre a excepció de l'any 2001. Aquell any, l'esdeveniment Vengeance va substituir Armageddon, ja que es pensava que el nom de l'espectacle era inapropiat després dels atacs de l'11 de setembre. El 2002, Armageddon, però, es va reprendre i Vengeance va ser traslladat al mes de juliol.
Fins al 2003 l'esdeveniment va ser exclusiu de la marca RAW, del 2004 fins al 2006 va passar a mans de SmackDown, i a partir del 2007, Armageddon va ser un esdeveniment que va deixar de ser exclusiu d'una marca per abastar lluites de totes les marques (RAW, Smackdown! i ECW).

## Armageddon 2007

Armageddon 2007 va tenir lloc el 16 de desembre del 2007, al Mellon Arena de Pittsburgh (Pennsilvània).
* Rey Mysterio va guanyar al campió dels Estats Units Montel Vontavious Porter per compte fora.
* Mark Henry i Big Daddy V van derrotar Kane i CM Punk.
* Shawn Michaels va guanyar a Mr. Kennedy.
* Jeff Hardy va derrotar a Triple H.
* David Edward Finlay va guanyar a The Great Khali
* Chris Jericho va guanyar al campió de la WWE Randy Orton per desqualificació.
* Beth Phoenix va guanyar a Mickie James.
* Edge va guanyar a Batista i a The Undertaker.

## Referències

* ↑ «Armageddon (1999) Venue». WWE.
* ↑ Cawthon, Graham. The History of Professional Wrestling. 2: WWF 1990–1999. CreateSpace Independent Publishing Platform, 2013.
* ↑ Solowrestling. «Jim Ross revela por qué WWE no celebró la edición 2001 de Armageddon» (en castellà), 11-12-2020. [Consulta: 11 març 2022].
* ↑ «Venue» (en anglès). [Consulta: 11 març 2022].
* ↑ «Unexpected ladder contest steals Armageddon» (en anglès americà). [Consulta: 11 març 2022].
* ↑ «'Redefining' television with WWE HD» (en anglès). [Consulta: 11 març 2022].

## Enllaços externs

* «Armageddon» (en castellà). [Consulta: 11 març 2022].
# Sant Climent de Vilves

Sant Climent de Vilves és l'església parroquial de Vilves, del municipi d'Artesa de Segre (Noguera), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Església de planta rectangular d'una sola nau amb absis semicircular romànic i capella neoclàssica adossada al mur. La façana principal té un portal adovellat amb un arc de mig punt. Una finestra espitllerada il·lumina el cor i a sobre del carener s'assenta un campanar de cadireta amb dues obertures i una petita a sobre del centre i reforçat amb un cobert afegit a la part posterior. L'absis està molt malmès conservant un ràfec de lloses de pedra sota les cobertes reformades i aixecades respecte a l'original.

## Història

El castell de Vilves annexa és del segle xi. Al segle xv el lloc fou de la senyoria Orfresina de Montcada i posteriorment pertanyé al monestir de Montserrat. Amb les obres d'arranjament dels carrers i del davant del temple, s'enderrocà part de la capella neoclàssica afegida anteriorment. A l'interior es conserva una pica de pedra amb decoracions en relleu.

## Referències

* 1 2 «Sant Climent de Vilves». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* Sant Climent de Vilves Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Nicolas Frantz

Nicolas Frantz (Mamer, 4 de novembre de 1899 - Luxemburg, 8 de novembre de 1985) va ser un ciclista luxemburguès, professional entre els anys 1923 i 1934, durant els quals va aconseguir una seixantena de victòries.
Nicolas Frantz fou un dels esportistes més llorejats en la història de Luxemburg. Va ser campió del seu país entre 1923 i 1934. Al Campionat del Món de ciclisme va guanyar dues medalles, una de plata i una altra de bronze.
El Tour de França va ser la cursa que li va donar fama, després de guanyar-lo dos anys consecutius, el 1927 i el 1928, a més de dos segons llocs i vint etapes guanyades (quatre d'elles en contrarellotge per equips) al llarg de les seves participacions.
Després de retirar-se del ciclisme professional, es va convertir en director esportiu, tenint sota les seves ordres al també luxemburguès Charly Gaul.

## Palmarès

* 1922
** Campió de Luxemburg independent
** 1r al Gran Prix François Faber
* 1923
** Campió de Luxemburg
** Campió de Luxemburg de ciclo-cross
** 1r a la Madrid-Santander
** 1r al Gran Prix François Faber
** 1r a la París-Lió
** 1r a la París-Calais
** 1r a la París-Reims
* 1924
** Campió de Luxemburg
** Campió de Luxemburg de ciclo-cross
** Vencedor de 2 etapes al Tour de França
* 1925
** Campió de Luxemburg
** 1r al Gran Prix de les Ardenes
** Vencedor de 4 etapes al Tour de França
* 1926
** Campió de Luxemburg
** 1r a la Volta a Euskadi i vencedor de 2 etapes
** 1r a la París-Hayange
** Vencedor de 4 etapes al Tour de França
* 1927
** Campió de Luxemburg
** 1r al Tour de França i vencedor de tres etapes
** 1r de la París-Brussel·les
** 1r de la París-Longwy
* 1928
** Campió de Luxemburg
** 1r al Tour de França i vencedor de cinc etapes
** 1r de la París-Rennes
* 1929
** Campió de Luxemburg
** 1r a la París-Tours
** Medalla de plata al Campionat del Món de ciclisme
** Vencedor de 2 etapes al Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la Volta al País Basc
* 1930
** Campió de Luxemburg
** 1r al Gran Prix François Faber
* 1931
** Campió de Luxemburg
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Alemanya
* 1932
** Campió de Luxemburg
** 1r a la París-Nancy
** 1r del Critèrium de Tournai
** 1r del Circuit Lorena-Borgonya
** Medalla de bronze al Campionat del Món de ciclisme
* 1933
** Campió de Luxemburg
** 1r del Circuit de la Mosela
** 1r del Gran Prix Terrot a Onans
* 1934
** Campió de Luxemburg

### Resultats al Tour de França

* 1924. 2n de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1925. 4t de la classificació general. Vencedor de 4 etapes
* 1926. 2n de la classificació general. Vencedor de 4 etapes
* 1927. 1r de la classificació general. Vencedor de 3 etapes
* 1928. 1r de la classificació general. Vencedor de 5 etapes
* 1929. 5è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1932. 45è de la classificació general

## Referències

* ↑ «FRANTZ Nicolas 1». [Consulta: 15 desembre 2023].
* 1 2 3 «Palmarès de Nicolas Frantz (Lux)». [Consulta: 15 desembre 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Nicolas FRANTZ» (en italià). [Consulta: 15 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès de Nicolas Frantz
# Aseraggodes klunzingeri

Aseraggodes klunzingeri és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes del sud de Nova Guinea i nord d'Austràlia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Garros Galería

Garros Galería és una galeria i museu d'art del barri Colonia Roma de la Ciutat de Mèxic nascut el 2006, l'únic dedicat als gats de Mèxic.
El projecte va ser néixer d'una idea dels germans Joel i María del Carmen Nava Polina, juntament amb Rodrigo Moreno González, que es va adonar que havia museus del gat als Estats Units d'Amèrica, Canadà i a les Bahames, però no a Mèxic. Tots dos provenien d'una família d'amants dels gats; al moment d'obrir la galeria en cuidaven quinze. La galeria va obrir el 2006 gràcies a la seva col·lecció d'articles relacionats amb les gats i a les donacions de diversos artistes i amics. Des de llavors, la galeria ha tingut èxit, ja que satisfà les demandes d'una veta de mercat que no s'havia detectat prèviament.

## Referències

* 1 2 Esquivel, Gerardo «Convierta su afición en una próspera actividad empresarial» (en castellà). Empresas y Empresarios [Ciutat de Mèxic], 29-06-2008, p. p. 5.
* ↑ Rosas, Ana María «Arte felino, negocio sagrado» (en castellà). El Universal [Ciutat de Mèxic], 13-04-2008 [Consulta: 16 setembre 2012]. Arxivat 2012-06-23 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-06-23. [Consulta: 16 setembre 2012].
* ↑ «Garros Todo en Gatos Galería» (en castellà). Ciutat de Mèxic: Garros Galería.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Palau Nou de Potsdam

El Palau Nou (en alemany: Neues Palais) és un palau situat a la part occidental del complex reial de Sanssouci a Potsdam, Alemanya. L'edifici s'inicià l'any 1763, després del final de la Guerra dels Set Anys, durant el regnat de Frederic el Gran i fou finalitzat l'any 1769. És considerat l'últim gran palau barroc prussià.
# Álvaro Hurtado de Mendoza y Sarmiento

Álvaro Hurtado de Mendoza y Sarmiento (?-Valladolid, 19 d'abril de 1586) o simplement Álvaro de Mendoza, va ser un religiós castellà, bisbe d'Àvila (1560-1577) i de Palència (1577-1586) que va ser protector de la reforma del Carmel duta a terme per santa Teresa de Jesús que va conduir a la creació de la branca dels carmelites descalços.

## Biografia

Fill de Juan Hurtado de Mendoza, senyor de Morón, i de María Sarmiento, comtessa de Rivadavia.
Va ser Capellà Major de la Capella dels Reyes Nuevos de Toledo. Després va ser nomenat bisbe d'Àvila, i va prendre possessió d'aquesta dignitat el 4 de desembre de 1560. En l'exercici del seu càrrec, el 1565 va autoritzar al bisbe in partibus amb títol de Troia, Rodrigo Vázquez, el seu auxiliar o coadjutor, a dur a terme la benedicció de les campanes de la catedral. Pocs anys després va instituir el primer col·legi de sacerdots que hi va haver a la diòcesi a instàncies del pare Juan Dávila, quan encara no estaven establerts a Espanya els seminaris que va decretar el concili de Trento, i els va donar l'edifici del monestir que va ser de les monges benedictines del títol de Sant Millà, que van ser unificades amb les de Santa Anna, i que el 1569 era una casa destinada a l'ensenyament dels nens de la doctrina per part de Juan Núñez Dávila. Va fomentar també a la seva germana María, el zel d'adornar el sepulcre de Sant Segon, amb el renovat entusiasme pel seu culte per la troballa de les relíquies. També va assistir al Concili Compostel·là que es va celebrar a Salamanca el 1572.
D'altra banda, el seu mandat episcopal va unit a la reforma carmelitana, donant la protecció i la llibertat amb què va afavorir la reforma del Carmel, orde del qual es mostrava amant. Reticent en un primer moment, una vegada va ser convençut per diverses personalitat eclesiàstiques, es va convertir en admirador de la reforma i devot amic de la reformadora, Teresa de Jesús. Amb ell també la després santa va fundar el primer convent dels carmelitans descalços, gràcies als favors i donacions del bisbe Mendoza, i que reestarà sota la seva autoritat directa; no serà fins a 1577, quan va ser nomenat bisbe de Palència, quan la reformadora va poder transferir la jurisdicció a l'Orde del Carmel. A la seu de Palència des de 1577, va assistir al Concili Toledà que es va celebrar el 1583. Va morir a Valladolid el 19 d'abril de 1586 i va rebre sepultura al convent de San José d'Àvila.

## Referències

* ↑ «Álvaro de Mendoza» (en castellà). Fundació Casa Ducal de Medinaceli.
* 1 2 3 González Dávila, 1647, p. 184.
* ↑ Carramolino, 1873, p. 200.
* 1 2 Carramolino, 1873, p. 201.
* ↑ Pérez, 2007, p. 158.

## Bibliografia

* Carramolino, Juan Martín. Historia de Ávila, su provincia y obsipado (en castellà). Tom III. Madrid: Librería Española, 1873.
* González Dávila, Gil. Teatro eclesiastico de las iglesias metropolitanas y catedrales de los reynos de las dos Castillas (en castellà). Tom II. Madrid: Imprenta de Pedro Horna y Villanueva, 1647.
* Pérez, Joseph. Teresa de Ávila y la España de su tiempo (en castellà). Madrid et al.: Ediciones Algaba, 2007.
# Hirotoshi Honda

Hirotoshi Honda (japonès: 本田 博俊) (Hamamatsu, 11 d'abril de 1942) és un empresari japonès, enginyer i fundador de Mugen Motorsports. És fill de Soichiro Honda, fundador de Honda Motor Company.

## Referències

* ↑ Pérez, Alejandro. «Fórmula 1: Hirotoshi Honda: "Comprendo muy bien la gran desilusión de Alonso"» (en castellà). Marca, 07-12-2017. [Consulta: 10 febrer 2022].
* ↑ «Hirotoshi Honda, centro de un escándalo financiero en Japón» (en castellà). Mercado, 04-07-2003. [Consulta: 10 febrer 2022].
# Himilcó (presoner 206 aC)

Himilcó (en púnic, 𐤇𐤌𐤋𐤊𐤕 ḥmlkt; en llatí: Himilco; en grec antic: Ἱμίλκων) va ser un general cartaginès de la Segona Guerra Púnica.
Himilcó dirigia la guarnició púnica a Càstulo l'any 206 aC, i, després de ser derrotat per Escipió, el cabdill local Cerdubel el va lliurar als romans.
Podria ser el mateix personatge que el senador de Cartago del partit barcí que, anys abans, el 216 aC, s'oposà a Hannó quan aquest no volgué enviar reforços a Hanníbal després de la batalla de Cannes (216 aC), i que fou enviat a Hispània per rellevar Hasdrúbal quan aquest marxà cap a Itàlia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Himilco». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «Himilkon 4». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Smith, William (ed.). «7.Himilco». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 12 abril 2024].
# Xiuladora de manglar

La xiuladora de manglar (Pachycephala cinerea) és un ocell de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita manglars i zones humides des del nord-est de l'Índian fins Indoxina, les illes Grans de la Sonda i Palawan.

## Referències

* ↑ «Xiuladora de manglar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2022(català)
# Xiuladora de les Moluques

La xiuladora de les Moluques (Pachycephala phaionota) és un ocell de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb matolls i manglars de les terres baixes costaneres de les Moluques septentrionals, illes Aru i illes Raja Ampat.

## Referències

* ↑ «Xiuladora de les Moluques». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2022(català)
# Henriette Hauser

Henriette Hauser, coneguda com a Citron, va ser una figura popular del teatre de bulevard. Va ser amant del príncep hereu Guillem d'Orange (1840-1879), qui en desacord amb la seva família, va abandonar La Haia per viure a París. Va servir de model a Émile Zola per la seva novel·la Nana, i a Édouard Manet pel seu quadre Nana.

## Referències

* ↑ Lévêque, J.-J. Les Années impressionnistes: 1870-1889 (en francès), 1990, p. 330. ISBN 978-2-86770-042-2.
# Hipas (desambiguació)

Hipas és el nom dels següents personatges:
* Hipas d'Esparta, escriptor lacedemoni
* Hipas de Metapont, filòsof grec
# Orsabaris

Orsabaris (en grec antic Ορσάβαρις) va ser filla de Mitridates VI Eupator.
Gneu Pompeu la va fer presonera i va desfilar al triomf del general romà l'any 61 aC.
El seu nom apareix a una moneda de la ciutat de Prusa a Bitínia (ΒΑΣΙΛΙΣΣΗΣ ΜΟΤΣΗΣ ΟΠΣΟΒΑΠΙΟΣ) i podria ser a causa del fet que s'hagués casat amb el rei usurpador Sòcrates de Bitínia, que tenia el suport de Mitridates del Pont.

## Referències

* 1 2 Apià, La guerra de Mitridates, 117
* ↑ Mayor, Adrienne. The Poison King : the life and legend of Mithridates, Rome's deadliest enemy. Princeton, N. J: Princeton University Press, 2009, p. 114. ISBN 9780691126838.
# Álvaro Baraibar Etxeberria

Álvaro Baraibar Etxeberria (Pamplona, 1970) és un historiador, investigador i professor universitari navarrès, director general de Pau, Convivència i Drets Humans del Govern de Navarra des del 2015.
Nascut a Pamplona el 1970 però resident a Puente la Reina, Baraibar és doctor en Història per la Universitat de Navarra, on ha desenvolupat fins al moment la seva activitat professional com a investigador. Actualment és professor d'Història i director del Laboratori d'Investigació i Multimèdia en Humanitats de la Facultat de Filosofia i Lletres de la Universitat de Navarra. Ha exercit també com a professor visitant a la Pontifícia Universitat Catòlica de Xile. Com a investigador s'ha especialitzat en la història contemporània de Navarra, concretament en la transició a la democràcia. Dins dels seus treballs sobre Història Cultural de la Política, ha estudiat aspectes com la identitat, la relació entre història i memòria, els símbols i l'anàlisi del discurs. És autor, entre altres llibres, de Extraño federalismo. La vía navarra a la democracia y de Historia y memoria de los símbolos de Navarra. De las ‘cadenas' a la ‘Laureada’ y la Ley Foral de Símbolos. En la seva darrera etapa, ha exercit també com a editor de la revista acadèmica Hipogrifo. Revista de literatura y cultura del Siglo de Oro, tasca que ha desenvolupat des de l'any 2013. Des del 2010 ha estat secretari executiu de la col·lecció Biblioteca Indiana publicada a l'Editorial Iberoamericana/Vervuert, i des del 2014 director de la Col·lecció BIADIG (Biblioteca Áurea Digital). També ha estat sotsdirector del Centre d'Estudis Indians-Projecte Estudis Indians a la Universitat del Pacífic del Perú des del 2015. Ha participat igualment en diversos de congressos nacionals i internacionals.
És euskaldun i la seva trajectòria política ha estat desenvolupada a la localitat on resideix, Puente la Reina, on durant la legislatura 2007-2011 va ser regidor per l'Agrupació Electoral Puentesina i responsable de l'Àrea d'Esport, Joventut i Participació Ciutadana. El 2015 va ser nomenat director general de Pau, Convivència i Drets Humans del Govern de Navarra.

## Referències

* ↑ Urabayen, E.; Encinas, J. «Álvaro Baraibar asume la dirección general de Paz y Convivencia». Noticias de Navarra, 07-10-2015. Arxivat de l'original el 8 d'abril 2018 [Consulta: 7 abril 2018].
* 1 2 «Álvaro Baraibar Etxeberria, nombrado director general de Paz, Convivencia y Derechos Humanos». Govern de Navarra, 07-10-2015. [Consulta: 7 abril 2018].
* 1 2 «Álvaro Baraibar, nombrado director general de Paz, Convivencia y Derechos Humanos». Diario de Navarra, 07-10-2015 [Consulta: 7 abril 2018].
# Hermann Brück

Hermann Brück (alemany: Hermann Alexander Brück) (Berlín, 15 d'agost de 1905 - Edimburg, 4 de març de 2000) va ser un astrònom britànic, nascut a Alemanya.
Brück va néixer el 1905, fill únic d'Hermann Heinrich Brück, oficial de l'exèrcit prussià mort el 1914 a la batalla de Lodz. Va cursar els estudis secundaris a Charlottenburg i va començar la seva carrera universitària a la universitat de Kiel el 1924 però només hi va estar un semestre, perquè es va traslladar a la universitat de Múnic, on va completar el seu primer grau. El 1928 va obtenir el doctorat amb una tesi sobre la física dels cristalls dirigida per Arnold Sommerfeld.
A partir de 1928 va treballar a l'observatori astrofísic de Potsdam, però el 1936 va abandonar bruscament Alemanya a causa de l'ascens del nazisme. Va estar un any a l'observatori Vaticà a Castel Gandolfo i es va convertir al catolicisme. El 1937 va passar al observatori de Cambridge on va romandre fins al 1947, excepte un breu període, durant la Segona Guerra Mundial, en que va ser detingut per ser nacional d'una potència estrangera enemiga. El 1947 va rebre una invitació personal d'Eamon de Valera, aleshores primer ministre de la República Irlandesa, per dirigir l'observatori de Dunsink. Després d'una dècada d'èxit a Irlanda, es va mudar de nou ja que va ser invitat a convertir-se en Astrònom Reial d'Escòcia i cap del Reial Observatori d'Edimburg. Va mantenir aquests càrrecs fins que es va retirar el 1975.
Els camps de recerca de Brück van ser la física del medi interestel·lar, les qüestions de l'evolució estel·lar i la formació d'estrelles a partir de material interestel·lar difús.
Brück va continuar vivint a prop d'Edimburg amb la seva segona esposa, Mary, durant tota la seva llarga i activa jubilació. (La seva primera dona, Irma, havia mort el 1950). Mary, que li va sobreviure, va tenir també una bona trajectòria com a astrònoma professional. Hermann i Mary van publicar una biografia molt extensa de l'excèntric astrònom del segle xix Charles Piazzi Smyth. Els Brück també van escriure una història de l'astronomia a Edimburg, remuntant la seva aparició fins a la il·lustració escocesa.

## Referències

* ↑ Gunn, 2007, p. 176.
* ↑ Brand, 2000, p. 35.
* ↑ Rees, 2017, p. web.

## Bibliografia

* Brand, Peter «Hermann Alexander Brück CBE, 1905–2000» (en anglès). Astronomy & Geophysics, Vol. 41, Num. 6, 2000, pàg. 35. DOI: 10.1046/j.1468-4004.2000.41635.x. ISSN: 1468-4004.
* Gunn, Alastair G. «Brück, Hermann Alexander». A: Thomas Hockey (ed.). Biographical Encyclopedia of Astronomers (en anglès). Springer, 2007, p. 176-177. ISBN 978-0-387-31022-0.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Hermann Brück» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Rees, Martin J. «Hermann A. Brück». Pontifici Accademia dell Scienze, 2017. [Consulta: 24 setembre 2021]. (anglès)
* Rees, Martin J. «Brück, Hermann Alexander». Oxford Dictionary of National Biography, 2004. [Consulta: 24 setembre 2021]. (anglès)
# Wil·lyamita

La wil·lyamita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la cobaltita. Anomenada així per la seva localitat tipus, el poble de Willyama, Nova Gal·les del Sud, Austràlia.

## Característiques

La wil·lyamita és un sulfur de fórmula química (Co,Ni)SbS. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5 a 5,5. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la willyamita pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaïta, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, krutaïta, laurita, penroseïta, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiïta, al·loclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiïta, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jol·liffeïta, krutovita, maslovita, michenerita, padmaïta, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, insizwaïta, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaïta, milotaïta, urvantsevita i reniïta.

## Formació i jaciments

S'ha descrit en vetes de calcita-siderita associada a dyscrasita, costibita, calcita i siderita. Només s'ha descrit a la seva localitat tipus.

## Referències

* ↑ «Willyamite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Riba i Arderiu, O. Vocabulari de mineralogia: segons les normes de la International Mineralogical Association: amb equivalències angleses. Barcelona: Servei de Llengua Catalana, Universitat de Barcelona, 2000. ISBN 84-931001-0-2.
* ↑ «Willyamite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 2 juny 2018].