OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Mateu (la Vall d'en Bas)

Sant Mateu és una església de la Vall d'en Bas (Garrotxa) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Antiga capella a la cota 712 molt propera a la nova carretera de Bracons. Depèn de l'església de Sant Romà, fou bastida al segle xiv.

## Referències

* ↑ «Sant Mateu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
# Homosassa

Homosassa és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 2.294 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Homosassa tenia 2.294 habitants, 1.128 habitatges, i 771 famílies. La densitat de població era de 111,4 habitants/km².
Dels 1.128 habitatges en un 12% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,8% hi vivien parelles casades, en un 3,5% dones solteres, i en un 31,6% no eren unitats familiars. En el 27% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 10,6% tenia menys de 18 anys, un 3,3% entre 18 i 24, un 15,5% entre 25 i 44, un 35,4% de 45 a 60 i un 35,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 58 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.696 $ i la renda mediana per família de 41.513 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.044 $ mentre que les dones 21.755 $. La renda per capita de la població era de 21.135 $. Entorn del 10,5% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Homosassa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Homosassa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Diagonal (periòdic)

Diagonal és una publicació quinzenal d'informació d'actualitat, debat, investigació i anàlisi editada a Madrid de tendència anticapitalista. Es presenta com una eina de comunicació al servei dels moviments socials d'esquerra i com «un mitjà de comunicació crític i independent, sense directors ni caps, sustentat sobre la base de milers de subscriptors».

## Història

Diagonal es va començar a gestar a mitjans de 2003, quan el col·lectiu que editava el mensual Molotov decideix posar fi al tabloide i posar en marxa un mitjà molt més potent i obert. A la iniciativa s'hi van sumar una sèrie de periodistes i activistes de la comunicació que van constituir l'actual grup promotor. Després de la sortida de dos números promocionals (el menys un i el zero), va veure la llum el 3 de març de 2005, data des de la qual va començar a editar-se amb regularitat.

## Edició i finançament

Està editat per l'Asociación Punto y Coma Comunicación y Prensa, creada expressament per a la seva publicació, sota llicència Creative Commons en la seva versió Compartir Igual (CC-BY-SA). Es finança a través de subscripcions, venda directa, publicitat ètica, donacions i comercialització d'articles amb la imatge del diari.

## Continguts

Consta dels següents apartats:
* Entrants: política internacional, multinacionals, moviments de resistència global.
* Rodalies: projectes comunitaris i moviments de base.
* Entorn: medi ambient, ecologia.
* Observatori de mitjans: mass media, mitjans alternatius, llibertat d'informació.
* Cultura: art, teatre, música.
* Cos: sexualitat, alimentació, consum.
* Enfocaments: fotografia.
* En el filferro: precarietat, informació laboral, política econòmica.
* Debat.
* Sabers: educació, ciència, noves tecnologies.
* Llibertats i drets: ciutadania, control social, llibertats sexuals.
* Agenda i serveis.
Cada 15 dies, Diagonal (en col·laboració amb la Unió de Ràdios Lliures i Comunitàries de Madrid) emet un butlletí en el qual s'avancen els continguts del diari.

## Edicions locals

Diagonal també compta amb presència en territoris, publicant edicions locals a Andalusia, Aragó, Astúries, Cantàbria, Galícia i Madrid.
En l'edició per a Madrid hi participa la Unió de Ràdios Lliures i Comunitàries de Madrid.

## Referències

* ↑ Periódico Diagonal. «Quiénes somos».
* ↑ «DIAGONAL adopta una licencia más abierta». Periódico Diagonal. Arxivat de l'original el 2012-09-19. [Consulta: 2 setembre 2012].
* ↑ Ediciones locales

## Enllaços externs

* Diagonal - Lloc web oficial (castellà)
Viccionari
# Bazzita

La bazzita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup del beril. Va rebre el nom l'any 1915 per Alessandro E. Bazzi, qui la va descobrir.

## Característiques

La bazzita és un ciclosilicat de fórmula química Be₃Sc₂(Si₆O$_{18}$). És l'anàleg amb escandi del beril, i és complicat diferenciar-la d'aquest. Cristal·litza en el sistema hexagonal formant prismes, de fins a 2 centímetres, normalment en forma de barril. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6,5 a 7.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bazzita pertany a «09.CJ - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 6 [Si₆O$_{18}$]$^{12-}$ (sechser-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: beril, indialita, stoppaniïta, cordierita, sekaninaïta, combeïta, imandrita, kazakovita, koashvita, lovozerita, tisinalita, zirsinalita, litvinskita, kapustinita, baratovita, katayamalita, aleksandrovita, dioptasa, kostylevita, petarasita, gerenita-(Y), odintsovita, mathewrogersita i pezzottaïta.

## Formació i jaciments

Es troba en cavitats miarolítiques en granit, en filons alpins i en pegmatites de granit. Sol trobar-se associada a altres minerals com: quars, ortoclasa, moscovita, laumontita, albita, hematites, calcita, clorita, fluorita, beril o bavenita. Va ser descoberta l'any 1915 a la mina Seula, a Oltrefiume, Baveno (Piemont, Itàlia), tot i que se'n pot trobar a diverses localitats més.

## Referències

* ↑ «Bazzite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ «Bazzite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 24 novembre 2015].
* ↑ «Beryl Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 novembre 2015].
# Pieter Langendijk

Pieter Langendijk (Haarlem, 25 de juliol de 1683 - 18 de juliol de 1756) va ser un dramaturg i poeta neerlandès.
Langendijk va ser popular com a escriptor de comèdies. Les seves obres van preparar el camí al drama burgès holandès. Langendijk utilitza les tradicions de la farsa popular.

## Comèdies

* 1696/1711. Don Quichot op de bruiloft van Kamacho (Don Quixot a les noces de Camacho)
* 1712/14. De wederzijdsch huwelijksbedrog (Engany matrimonial mutu)
* 1714. Het wederzyds huwcluksbedrog
* 1715. Wistkunstenaars (Artista del saber)
* 1715. Krelis Louwen
* 1720. Quincampoix of de windhandelaars

## Referències

* ↑ «Pieter Langendijk». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Senyoria de Craon

Craon fou una senyoria feudal del Regne de França a l'Anjou. Al segle ix fou el centre del poder de Lambert, fill de Lambert I de Nantes, que lluitava contra Carles el Calb aliat als bretons que s'hi va instal·lar el 847 i va conquerir Le Mans el 850, fins que fou mort pel comte de Maine Gausbert l'1 de maig de 852. Derrotat Carles el Calb pels bretons el 851, el tractat d'Angers va cedir el territori del Maine i Anjou fins al riu Mayenne (incloent per tant Craon) a Erispoe de Bretanya, fill de Nominoe. Salomó de Bretanya fou confirmat en la possessió de la zona el 883 pel tractat d'Entrammes; però a l'inici del segle X els bretons van perdre aquestos territoris. S'hi va construir una fortalesa que servia de vigilància enfront dels bretons; tenia 27 torres i 1600 metres de muralles i els seus senyors foren els principals d'Anjou i van tenir importància fins al segle xiv. La nissaga originada en Lambert fou deposada pel comte d'Anjou a la meitat del segle xi i donat a Robert el Borgonyó de Nevers que es va casar amb Berta, filla del senyor deposat.

## Llista de senyors

* Lambert II de Nantes 847-852
** Garbier (fill) no consta el títol
** Lissois I (germà) no consta el títol
** Lissois II (fill) no consta el títol
* Andreu (fill)
** Lissois III el Vell ?-1010 (fill) no consta el títol
* Suhard I vers 1010-1027 (fill)
* Guerí 1027- vers 1055 (fill)
** Suhard II vers 1055-1065 (germà) no consta el títol
* Berta vers 1060 (fill de Guerí)
* Robert el Borgonyó de Nevers, ?-1098 (marit, fill de Renald I de Nevers, mort a Palestina)
* Renald de Nevers vers 10098-1101 (fill de Robert el Borgonyó de Nevers i de Berta)
    casat amb Domícia de Vitré
* Maurici I 1101-1120 (fill)
    casat amb Tifània de Chantoce
* Hug 1120-1140 (fill)
    casat (1124) amb Agnès de Laval
    casat en segones noces amb Marquesa
* Gueri 1140-1150 (fill del primer matrimoni, per haver premort el seu germà Renald vers el 1129)
* Maurici II 1150-1196 (germa, fill del segon matrimoni d'Hug)
    casat amb Isabel de Meulan (+1220)
* Maurici III 1196-1207 (fill)
* Amauri I 1207-1226 (germà)
    casat amb Joana des Roches
* Maurici IV 1226-1250
    casat amb Joana de Rochefort
* Amauri II 1250-1269 (fill)
    casat amb Iolanda de Dreux (no van tenir fills)
* Maurici V 1269-1282 (germà)
    casat amb Isabel de Lusignan senyora de Beauvoir-sur-Mer i de Marcillac.
* Maurici VI 1282-1293 (fill)
    casat amb Matilde Berthout de Malines
* Amauri III 1293-1332 (fill)
    casat amb Isabel de Sainte-Maure
    casat en segones noces amb Beatriu de Roucy-Pierrepont
** Maurici VII (+1330) (fill)
    casat amb Margarita de Mello
* Amauri IV 1332-1373 (fill)
    casat amb Peronella de Thouars
* Isabel 1373-1304 (germana)
    casada en primeres noces amb Guiu de Laval (+1398)
    casada en segones noces amb Lluís, senyor de Sully (+ 1382)
    casada en segones noces amb Robert Bertran de Bricquebec vescomte de Fauguernon
* A la casa de Sully

## Enllaços externs

* Genealogia
# Riu Back

El riu Back (en Dogrib: Thlewechodyeth, en Inuktitut: Haningayok, o Great Fish River) és un riu que recorre els Territoris del Nord-oest i Nunavut, al Canadà, abans de desembocar a l'oceà Àrtic després de 974 kilòmetres.

## Conca

El riu té una conca hidrogràfica de 106.500 quilòmetres quadrats i un cabal mitjà de 612 metres cúbics per segon. La seva llargada és de 974 quilòmetres, des del seu naixement al llac Muskox, si el riu continua aigües amunt fins al seu naixement.
De la mateixa manera que el Coppermine, Hood, Dubawant o Kazan, altres grans rius d'aquesta zona del Canadà, sols és navegable per a gent experimentada puix són nombrosos els ràpids que hi ha. El riu es troba per damunt de la línia arbòria.

## Història

El riu Back és la pàtria històrica dels Haningayogmiut. La zona també era visitada pels Kaernermiut i Ahiagmiut.
La primera exploració europea de la zona la va fer George Back el 1834, en honor del qual se li va posar el nom. Posteriorment James Anderson, factor de la Companyia de la Badia de Hudson explorà la zona el 1856.

## Referències

* 1 2 Marsh, James. «Back River». The Canadian Encyclopedia. The Historica Dominion Institute. Arxivat de l'original el 2011-06-08. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ Stefansson, Vilhjalmur. The Stefánsson-Anderson Arctic Expedition of the American Museum: Preliminary Ethnological Report. Nova York: The Trustees of the American Museum, 1914, p. 50. OCLC 13626409.
* 1 2 3 «Rivers Flowing Into the Arctic Ocean - Other Rivers». Atlas of Canada. Natural Resources Canada, 17-08-2009. Arxivat de l'original el 2010-02-13. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «James Anderson». ucalgary.ca. [Consulta: 23 gener 2008].
* ↑ «Inuit Heritage Centre». virtualmuseum. Arxivat de l'original el 2008-03-06. [Consulta: 22 gener 2008].
* ↑ BACK, Sir GEORGE a Dictionary of Canadian Biography Online (anglès)
* «Topographic Map sheets 56L, 56M, 66E, 66F, 66G, 66H, 66I, 66J, 76B, 76C, 76G, 76H». Atlas of Canada. Natural Resources Canada, 04-02-2010. [Consulta: 5 agost 2010].
Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Secchi (cràter marcià)

Secchi és un cràter pertanyent al quadrangle Hellas de Mart, localitzat en les coordenades 58.3° de latitud sud i 258.1° de longitud oest. Té 234 km de diàmetre i deu el seu nom des de 1973 a l'astrònom italià Angelo Secchi (1818-1878).

## Pistes de diables de pols

Moltes àrees sobre Mart experimenten el pas de diables de pols gegants. Un recobriment prim de pols brillant i molt fi cobreix la majoria de la superfície de Mart. Quan un diable de pols travessa una d'aquestes zones aixeca el recobriment de pols, deixant a la vista la superfície fosca subjacent. S'han observat diables de pols amb un extrem sobre el terreny i l'altre en òrbita.
Fins i tot han retirat la pols dels panells solars de dos dels rovers enviats a Mart, perllongant la seva vida útil. Els dos rovers bessons van ser dissenyats per durar 3 mesos, però han estat capaços de superar els 5 anys en funcionament.
S'ha observat que el patró sobre el sòl de les pistes canvia cada pocs mesos.
La imatge del fons de Secchi, mostra una espectacular imatge presa pel programa HiRISE de les pistes dels diables de pols.

## Vegeu també

* Clima de Mart
* Cràter d'impacte

## Referències

* ↑ "Secchi (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ http://marsrovers.jpl.nasa.gov/gallery/press/spirit/20070412a.html
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-10-28. [Consulta: 19 gener 2012].
# Partit Progressista del Japó

El Partit Progressista del Japó (japonés: 日本進歩党, Nihon Shimpotō) fou un partit polític del Japó de la postguerra. El partit fou fundat el 16 de novembre de 1945.
# Senyoria de Châtillon-sur-Marne

La senyoria de Châtillon fou una jurisdicció feudal centrada a Châtillon-sur-Marne. la família senyorial té origen al segle ix i va subsistir fins al 1762 quan es va fondre amb la família Wolbock. Agafava el seu nom de la capital la vila de Châtilon, la moderna Châtillon-sur-Marne i va formar branques governants als comtats de Saint-Pol, Blois, Penthièvre, Chartres i altres.
La senyoria fou elevada a comtat de Châtillon; els comtes van unir al seu títol el de príncep de Porcien. No s'ha de confondre amb el ducat de Châtillon erigit el 1643, format per la senyoria de Châtillon-sur-Loing i conegut com a ducat de Coligny.
Membres destacats de la família són:
* Eudes de Châtillon, que fou papa amb el nom d'Urbà II
* Reinald de Chatillon, participà en la Segona Croada i va administrar el principat d'Antioquia; fou fet presoner pels musulmans
* Gaucher III de Châtillon (1219), senescal de Borgonya, va acompanyar a Felip August a Terra Santa i es va distingir al setge d'Acre; també es va destacar a la batalla de Bouvines
* Gaucher V de Châtillon (1249- 1329) besnet de l'anterior, conestable de França sota Felip el Bell i ministre de Lluís X de França; pare entre d'altres de Joan II de Châtillon, Gran Mestre de França
* Carles de Blois o Carles de Châtillon (1319-† 1364), de la branca dels comtes de Blois i Xampanya
Sense cap relació hi ha els Châtillon de Châtillon-sur-Loing, en la que destaquen els tres germans Coligny: Gaspar de Châtillon, Francesc d'Andelot i Odet de Coligny, cardenal de Châtillon. Vegeu: Coligny

## Referències

* Genealogia completa
# Kirschsteinita

La kirschsteinita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de l'olivina. Va ser descoberta l'any 1957 a Goma, Kivu Nord, República Democràtica del Congo i rep el seu nom en honor de l'alemany Egon Kirschstein, pioner en l'exploració geològica de l'àrea volcànica de Virunga a Kivu Nord.

## Característiques

La kirschsteinita és un silicat de fórmula química CaFe$^{2+}$SiO₄. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic en cristalls de fins a 0.5 mm. És de color verd clar, però es veu incolora en seccions prou primes. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Forma una sèrie de solució sòlida amb el mineral monticel·lita (CaMgSiO₄), en la qual la substitució gradual del magnesi per ferro va donant els diferents minerals de la sèrie.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kirschsteinita pertany a «9.AC - Nesosilicats sense anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6]» juntament amb els següents minerals: faialita, forsterita, glaucocroïta, laihunita, liebenbergita, tefroïta, monticel·lita, brunogeierita, ringwoodita i chesnokovita.

## Formació i jaciments

Existeixen jaciments de kirschsteinita a Algèria, l'Antàrtida, Argentina, Àustria, el Brasil, els Estats Units, França, l'Índia, Itàlia, el Kazakhstan, Mauritània, Mèxic, el Marroc, Namíbia, Polònia, la República Democràtica del Congo, Rússia, Sud-àfrica i Suècia. A Espanya n'existeix un jaciment a Pastrana, Múrcia.

## Referències

* 1 2 3 «Kirschsteinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Kirschsteinita» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 3 octubre 2016].
# Sarduri

Sarduri és el nom dels següents personatges:
* Sarduri I, rei d'Urartu (844-828 aC).
* Sarduri II, rei d'Urartu (753-735 aC).
* Sarduri III, rei d'Urartu (646-vers 620 aC).
# Viàlkovo

Viàlkovo (en rus: Вьялково) és un poble de l'óblast de Tiumén, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 80 habitants.
# Partit Socialcristià (Àustria)

Partit Socialcristià (alemany Christlichsoziale Partei) fou un partit polític austríac d'orientació dretana actiu entre 1893 i 1933, antecedent del Partit Popular d'Àustria.
Fou fundat el 1893 per Karl Lueger a partir del Moviment Social Cristià i del Club Socialcristià de Treballadors. La seva orientació era burgesa i catòlic-clerical; hi havia molts sacerdots en el partit, inclòs el canceller Ignaz Seipel. Això va atreure molts vots de la conservadora població rural. El seu suport a la Monarquia austrohongaresa també li va donar gran popularitat entre els nobles.
De 1907 a 1911, va ser el partit més fort a la Cambra Baixa del Reichsrat, però després va perdre aquesta posició davant el Partit Socialdemòcrata d'Àustria. Durant la Primera Guerra Mundial va donar suport al govern, però després de la fi de la monarquia el 1918 va votar a favor de la creació d'una república i l'adhesió d'Àustria a Alemanya.
Des de 1918 a 1920 va formar una coalició amb el SDAPÖ. Després de les eleccions de 1920, com el partit més fort, va formar una coalició amb el major alemany del Partit Popular de la Gran Alemanya i el Landbund. Tots els cancellers d'Àustria des de 1920 eren membres del Partit Social Cristià, i el president d'Àustria de 1928 a 1938. A partir del 1929 en endavant, el partit va tractar de formar una aliança amb el moviment Heimwehr. A causa de la inestabilitat d'aquesta coalició el lideratge del partit va decidir reformar d'una coalició amb el Landbund i el Partit de la Gran Alemanya a les eleccions de 1930.
En el procés d'establiment de la dictadura austro-feixista, el canceller socialcristià Engelbert Dollfuß transformà el Partit Social Cristià en Front Patriòtic (Heimatfront el 1933. Després de l'Anschluss d'Àustria al Tercer Reich, el partit va ser prohibit el març de 1938 i va deixar d'existir. Després de la Segona Guerra Mundial, el partit no va ser refundat, i la majoria dels seus partidaris i membres decidiren, com que el nom del partit era massa lligat a l'austrofeixisme, fundar el Partit Popular d'Àustria.

## Membres del partit

* Walter Breisky
* Karl Buresch
* Engelbert Dollfuß
* Otto Ender
* Viktor Kienböck
* Karl Lueger
* Michael Mayr
* Hans Pernter
* Rudolf Ramek
* Richard Reisch
* Richard Schmitz
* Kurt Schuschnigg
* Ignaz Seipel
* Fanny von Starhemberg
* Ernst Streeruwitz
* Josef Strobach
* Carl Vaugoin
* Richard Weiskirchner

## Referències

* Franz Martin Schindler: Die soziale Frage der Gegenwart, vom Standpunkte des Christentums, Verlag der Buchhandlung der Reichspost Opitz Nachfolger, Wien 1905, 191 S.
# Pieter Huistra

Pieter Huistra (Goënga, Súdwest-Fryslân, 18 de gener de 1967) és un exfutbolista neerlandès. Va disputar 8 partits amb la selecció dels Països Baixos.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Sardón de los Frailes

Sardón de los Frailes és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Salce, a l'Est amb Monleras, al Sud amb El Manzano i a l'Oest amb Almendra.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 123 | 106 | 96 | 88 |
# Sareb

La Societat de Gestió d'Actius Procedents de la Reestructuració Bancària, més coneguda per l'acrònim Sareb, és el nom de la societat anònima pel qual es coneix el banc dolent que es va crear a Espanya el 19 de novembre de 2012. El 31 d'agost de 2012, el Govern d'Espanya va aprovar per Reial decret llei la creació d'un banc dolent per treure els actius tòxics dels bancs. És una iniciativa que demanaven els promotors immobiliaris per treure els lligams financers i ajudar que el crèdit tornés a fluir.
S'hauran de traspassar els actius adjudicats o rebuts en pagament de deute relacionat amb el finançament del sòl per a la promoció immobiliària espanyola o amb el finançament de construccions o promocions immobiliàries a Espanya sempre que figurin en els balanços amb anterioritat al 30 de juny de 2012 i el seu valor net comptable sigui superior a 100.000 euros.
És una entitat privada participada amb un 45% de capital públic, que està en mans del Fons de Reestructuració Ordenada Bancària (FROB).
El 2014 va tancar l'any amb uns ingressos totals de 5.000 milions i un benefici operatiu de 1.000 milions, segons un informe previ publicat pel president Jaime Echegoyen el gener de 2015.

## Referències

* ↑ Les entitats que cedeixin actius al 'banc dolent' podran mantenir la seva gestió un any , ARA.CAT.
* ↑ S.U., D. «La Sareb perd 261 milions el seu primer any». Diari Ara, 28-03-2014 [Consulta: 29 març 2014].
* ↑ «El Banc dolent tanca el 2014 amb 1000 milions de benefici operatiu». Diari Ara, pàg. 23.