OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sophus Mads Jørgensen

Sophus Mads Jørgensen, nascut el 4 de juliol de 1837 a Slagelse i traspassat l'1 d'abril de 1914 a Copenhaguen, va ser un químic danès que destacà per les seves investigacions sobre els compostos de coordinació.

## Biografia

Jørgensen era fill d'un sastre i des de 1864 va treballar com a professor s l'Institut de Química de la universitat de Copenhaguen. Va ser membre de la junta de la Fundació Carlsberg des de 1885 fins a la seva mort el 1914. Va ser professor dels químics danesos Niels Janniksen Bjerrum i Søren Sørensen.

## Obra

Jørgensen és considerat un dels fundadors de química de coordinació, i és conegut pels debats que va tenir amb Alfred Werner durant el període 1893-1899. Va desenvolupar una teoria sobre els compostos de coordinació formulada pel químic suec Christian Wilhelm Blomstrand, anomenada teoria de cadena. El debat es va centrar en les estructures dels complexos de cobalt (III) amb amoníac i clor. Així, per exemple, pel complex Co(NH₃)₄Cl₃, Jørgensen suposava que les quatre molècules d'amoníac estaven enllaçades en cadena una rere l'altra, per un extrem s'enllaçaven al cobalt (III) i per l'altra s'enllaçaven a un clor. Els altres dos clors s'enllaçaven directament al cobalt (III). Jørgensen intentava ajustar els enllaços a la valència del cobalt, que era 3, i construir una estructura com es feia amb els compostos orgànics.
Werner opinava que les 4 molècules d'amoníac estaven enllaçades al cobalt (III) i, també, dos clors, que formarien un catió amb càrrega + al qual s'uniria per enllaç iònic el tercer clor. Werner va indicar que a més de la valència calia considerar també el que va anomenar número de coordinació, que en aquest exemple és 6 pel cobalt. L'existència de dos isòmers estructurals d'aquest complex, el trans preparat per Gibbs i Genth el 1857 i el cis preparat per Werner el 1907 (esquerra i dreta respectivament a la figura) varen demostrar que la teoria de Jørgensen no era correcte perquè només en preveia un. Jørgensen es va rendir a la teoria de Werner però els seus treballs experimentals són d'extraordinària qualitat i varen ser fonamentals per desenvolupar la química de coordinació.
Jørgensen també va fer contribucions essencials a la química de composts de platí i de rodi.

## Referències

* Huheey, J.E.. Química Inorgànica. Principios de estructura y reactividad. México: Harla, 1981. ISBN 968-6034-13-7.
# Solidaritat Catalana (1980)

* Aquest article tracta sobre el partit polític de 1980. Vegeu-ne altres significats a «Solidaritat Catalana (desambiguació)».
Solidaritat Catalana (SC) fou un partit polític català creat el 21 de febrer de 1980 per Joan Echevarria Puig, Celdoni Sala Vidal, Manuel Milián Mestre i Joan Rosell i Lastortras. Ideològicament es posicionà com a "dreta catalana" i era molt propera a Aliança Popular. Es presentà a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980 i va obtenir 64.000 vots (2,37%) i cap escó. Poc després la major part dels seus membres, entre ells Manuel Milián Mestre, passaren al Partit Popular.

## Referències

* ↑ La Vanguardia, 21 de febrer de 1980, Avui presentem la nova dreta catalana
* ↑ Resultats de Solidaritat Catalana a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980
# Spizocorys

Spizocorys és un gènere d'ocells de la família dels alàudids (Alaudidae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 10.2, 2020) aquest gènere està format per 7 espècies:
* Spizocorys obbiensis - alosa d'Obbia.
* Spizocorys sclateri - alosa de Sclater.
* Spizocorys starki - alosa de Stark.
* Spizocorys fremantlii - alosa cuacurta.
* Spizocorys personata - alosa emmascarada.
* Spizocorys fringillaris - alosa de Botha.
* Spizocorys conirostris - alosa de bec rosa.

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Nicators, Bearded Reedling, larks= 11 octubre 2024» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2.
* ↑ «Spizocorys». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Spišská Belá

Spišská Belá és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1263.

## Ciutats agermanades

* Choszczno, Polònia
* Bruck, Alemanya
* Ożarów, Polònia
* Sczcawnica, Polònia
# Escates d'arç

Les escates d'arç són dolços xinesos fets del fruit de l{'}Crataegus pinnatifida. Aquest caramel rosa fosc se sol fabricar amb forma de discs d'1 mm de gruix. Alguns xinesos ho prenen per acompanyar la medicina herbal xinesa amarga.
Les escates d'arç es fabriquen a la Xina i estan disponibles en moltes parts d'Àsia. A Hong Kong es troben des dels anys 70. No hi ha hagut pràcticament cap canvi en la recepta o gust de la versió original.
En els supermercats xinesos especialitzats també es troben escates d'arç gourmet. Aquestes solen ser majors (35-40 mm de diàmetre, davant uns 25) que les escates d'arç de Shandong.

## Normativa

Les escates d'arç han estat confiscades en diverses ocasions per l'Administració d'Aliments i Medicaments nord-americana per contenir Roig Ponceau 4R (E124), un colorant artificial prohibit.

## Vegeu també

* Tanghulu

## Referències

* ↑ «Enforcement Report for August 29, 2001» (en anglès). FDA Enforcement Report. Arxivat de l'original el 13 juny 2007. [Consulta: 2 juliol 2007].
* ↑ «Enforcement Report for August 16, 2000» (en anglès). FDA Enforcement Report. Arxivat de l'original el 11 juny 2007. [Consulta: 2 juliol 2007].

## Enllaços externs

* Descripció de les escates d'arç Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Surface Book

La Surface Book és un portàtil convertible amb Windows 10 dissenyat i produït per Microsoft. Es va donar a conèixer el 6 d'octubre de 2015, és part de la família de dispositius Microsoft Surface. La Surface Book es distingeix principalment pel disseny de la base de teclat, que compta amb un "frontissa dinàmica com punt de suport" que s'expandeix a mesura que s'obre, així com una bateria secundària i una GPU que s'utilitzen mentre està acoblat.

## Especificacions

Igual que amb altres dispositius Surface, la Surface Book consisteix en una tauleta de 13,5 polzades, resolució de pantalla de 3000x2000, i un accessori de teclat que li permet funcionar de manera similar a un ordinador portàtil tradicional; ambdós components es construeixen a partir de magnesi mecanitzat. A diferència dels models anteriors de Surface, així com la Surface Pro 4, la Surface Book utilitza a la base de teclat una "frontissa amb punt de suport dinàmic", que es comprimeix quan es tanca, i s'expandeix cap a l'exterior quan s'obre. El disseny de la frontissa permet que la part de la tauleta que se celebrarà en un angle semblant a una pantalla d'ordinador portàtil tradicional sense l'ús d'una pota de cabra, i augmenta l'espai físic entre el moll i la tauleta. La tauleta es connecta a la base de teclat a través de clips que s'adhereixen a un sèrie de panys de "filferro muscular"; la tauleta pot ser desacoblat prement un botó d'alliberament.
Els components de la CPU i altres sistemes es troben dins de la porció de la tauleta, mentre que els recursos de teclat disponibles quan s'acobla, incloent un multitouch trackpad de vidre, una bateria secundària més gran, així com un dedicat GPU Nvidia en alguns models, dos ports USB 3.0 i una ranura per a targetes SD. La pantalla de la tauleta també es pot fixar en "mode dibuix", on la pantalla s'enfronta cap a l'exterior quan es plega per permetre l'accés als recursos de la base de teclat, sense deixar d'utilitzar el dispositiu com un tauleta. Quan després de la base de teclat, la tauleta utilitza els gràfics integrats en el seu lloc.
Surface Book models són alimentats per 6a generació de processadors Intel Core, incloent opcions amb processadors i5 i i7, gràfics Nvidia GeForce, i fins a 16 GB de RAM i 1 TB d'emmagatzematge.

## Cronologia

Font: Microsoft Devices Blog

## Referències

* 1 2 3 «Microsoft's Surface Book Looks Like the Ultimate Hybrid PC». [Consulta: 6 octubre 2015].
* 1 2 3 «Microsoft announces Surface Book laptop with 13.5-inch display starting at $1,499». Vox Media. [Consulta: 6 octubre 2015].
* ↑ «Microsoft has warmed my cold cynical heart with hot new hardware». Vox Media. [Consulta: 6 octubre 2015].
* ↑ «This is how Surface Book's crazy hinge works». Vox Media. [Consulta: 6 octubre 2015].
* ↑ «Microsoft's Surface Book is its first (and 'ultimate') laptop». [Consulta: 6 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Surface Book - Lloc web oficial
# Pradas (Arieja)

Pradas (en francès Prades) és un municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana

## Vegeu també

* Gorges de La Frau.
# Jaco

Jaco és pròpiament un illot de l'arxipèlag de les Illes Petites de la Sonda, separat mig quilòmetre de l'illa de Timor, al seu extrem oriental. És una de les tres illes que conformen l'estat de Timor Oriental, juntament amb Timor i l'illa d'Atauro. Es tracta d'un illot rocós d'uns 10 km² de superfície i d'una altitud que no supera els 100 m. L'illa és deshabitada i considerada un indret sagrat pels indígenes de la zona, per la qual cosa hi és prohibida la pernoctació i només pot ésser visitada durant el dia. Les platges de sorra blanca de l'illa presenten una gran riquesa de biodiversitat, essent l'hàbitat de diverses espècies d'aus endèmiques. És per això que, des de 2007, el govern de Timor va declarar la zona com a primer Parc Nacional del nou país.
Viccionari
# Jacme d'Agramont

Jaume d'Agramunt va ser un metge i escriptor català, que va morir a Lleida el 1349.
Degut la increïble mortaldat que assolà Europa durant la Pesta negra, el 23 d'abril de 1348 va proporcionar a l'Alcalde de Lleida un Regiment de preservació a epidímia e pestilència e mortaldats, que es considera el primer text mèdic escrit en català. El text proporciona una explicació detallada de la malaltia, basada en creences filosòfiques pròpies d'aquell temps, incloent-hi una gran component astrològica, i suposades maneres de protegir-se d'ella. Poc temps després el mateix Agramunt va ser una de les primeres víctimes de la malaltia a Lleida.

## Referències

* ↑ «Jacme d'Agramont». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Diccionari de la Literatura Catalana, 2008
# Comtat d'Avallon

El comtat d'Avallono Avalois fou una jurisdicció feudal de Borgonya que va tenir Manassès I el Vell el qual fou comte de Condroz, de Ne, d'Atuyer, d'Auxois, d'Avalois o Avallon, de Beaune, de Chalon sur Saône, de Duesmois, d'Oscheret (887-918), senyor de Vergy (893-918), i comte de Langres (894-918) i es va casar amb Ermengarda de Provença, filla de Bosó III de Provença, rei de la Borgonya Cisjurana. Manassès va morir el 918. El títol comtal a Avallon no s'esmenta més. El 931 la ciutat estava en mans de Gislebert, cunyat del Raül de Borgonya; aquest va ocupar Avallon i la va incorporar al comtat d'Auxerre.

## Referències

* ↑ J. Chrestin / impr. d'Outhenin-Chalandre. Histoire de Dix ans de la Franche Comté de Bourgogne, 1651.
* ↑ Anne Radeff:Comtat de Borgonya (Franc Comtat) en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
# Cristian Salvato

Cristian Salvato (Campo San Martino, Província de Pàdua, 18 d'agost de 1971) va ser un ciclista italià professional del 1995 al 2001. Com amateur, va guanyar dues medalles als Campionats del Món en Contrarellotge per equips.

## Palmarès

* 1989
** Campió del món júnior en contrarellotge per equips (amb Andrea Peron, Rossano Brasi i Davide Rebellin)
* 1991
** Medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 1991 en contrarellotge per equips (amb Gianfranco Contri, Flavio Anastasia i Luca Colombo)
* 1993
** Campió del món amateur de contrarellotge per equips (amb Gianfranco Contri, Rosario Fina i Rossano Brasi)
** Medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 1993 en contrarellotge per equips (amb Gianfranco Contri, Francesco Rossano i Luca Colombo)
* 1994
** Campió del món amateur de contrarellotge per equips (amb Gianfranco Contri, Dario Andriotto i Luca Colombo)
** 1r al Duo Normand (amb Gianfranco Contri)

### Resultats al Tour de França

* 1996. 94è de la Classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1997. 76è de la Classificació general
* 1998. 89è de la Classificació general
* 1999. 107è de la Classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1996. 83è de la Classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Roa (pel·lícula)

Roa és una pel·lícula dramàtica i biogràfica colombiana-argentina de 2013 dirigida i escrita per Andrés Baiz i protagonitzada per Mauricio Puentes, Catalina Sandino Moreno, Santiago Rodríguez, Rebeca López, John Alex Toro, Carlos Manuel Vesga, Arturo Goetz i César Bordón.

## Argument

La pel·lícula està basada en la vida de Juan Roa Sierra, el presumpte assassí del polític Jorge Eliécer Gaitán. FVa ser presentada com a cinta inaugural en l'edició No. 53 del Festival Internacional de Cinema de Cartagena de Indias el 2013.

## Recepció i premis

La pel·lícula ha rebut ressenyes mixtes per part de la crítica. Mauricio Laurens del diari El Tiempo li va donar una ressenya favorable referint-se al seu director com "un virtuós director amb pretensions d'autor, que dirigeix amb matisos temperamentals als seus actors i sorprèn l'espectador amb girs dramàtics".
En 2013, la pel·lícula va guanyar sis Premis Macondo, lliurats per la Acadèmia Colombiana d'Arts i Ciències Cinematogràfiques, incloent el de Millor Actor Principal.

## Repartiment

* Mauricio Puentes - Juan Roa Sierra
* Santiago Rodríguez - Jorge Eliécer Gaitán
* Catalina Sandino Moreno - María de Roa
* José Luis García Campos - Cabo
* Nicolás Cancino - El flaco
* Manuel Antonio Gómez - Plinio Mendoza Neira
* Rebeca López - Encarnación
* Julio Pachón - Andrade

## Referències

* ↑ Tiempo, Casa Editorial El. «'Roa': la gran ganadora de los premios Macondo», 30-11-2013. [Consulta: 17 desembre 2021].
* ↑ Semana. «Roa», 13-04-2013. [Consulta: 17 desembre 2021].
* ↑ Semana. «'Roa', la película sobre el asesino de Gaitán, inaugura el 53º FICCI», 15-01-2013. [Consulta: 17 desembre 2021].
* ↑ Roa Proimágenes Colombia. Consultado el 20 de abril de 2018.
* 1 2 Roa Ficha en Filmaffinity. Consultado el 20 de abril de 2018.

## Enllaces externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Koaixvita

La koaixvita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la lovozerita. Rep el nom del mont Koaixva, a Rússia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La koaixvita és un ciclosilicat de fórmula química Na₆(Ca,Mn)(Ti,Fe)Si₆O$_{18}$·H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la koaixvita pertany a «09.CJ - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 6 [Si₆O$_{18}$]$^{12-}$ (sechser-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: bazzita, beril, indialita, stoppaniïta, cordierita, sekaninaïta, combeïta, imandrita, kazakovita, lovozerita, tisinalita, zirsinalita, litvinskita, kapustinita, baratovita, katayamalita, aleksandrovita, dioptasa, kostylevita, petarasita, gerenita-(Y), odintsovita, mathewrogersita i pezzottaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Koaixva, una muntanya que es troba al massís de Khibini, dins l'óblast de Múrmansk (Districte Federal del Nord-oest, Rússia). També dins el massís de Khibini ha estat descrita al mont Yukspor i a la vall del riu Vuonnemiok. Aquests tres indrets propers són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Koashvite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 juny 2019].
# Robert Gabriel Gence

Robert Gabriel Gence (París, ? - Baiona, 1728) va ser un pintor francès. No se'n sap gaire cosa sobre aquest autor, que va treballar principalment a la vila de Baiona, i en especial al servei de la reina vídua Marianna del Palatinat-Neuburg (1667-1740), segona esposa del rei Carles II de Castella. L'artista va fer diversos retrats de l'antiga reina, un dels quals data de 1715, recentment adquirit pel Museu Basc i de la Història de Baiona. Un altre retrat de la princesa va mantenir al Palau de Versalles. Gence també va retratar als nobles de la seva regió un gust pròxim al de Hyacinthe Rigaud i Jean Ranc, amb els quals va compartir la seva clientela.

## Bibliografia

* Olivier Ribeton, « Robert Gence portraitiste », Bulletin du Musée basque, 1999 (2e semestre), p. 78-79
* Olivier Ribeton, " Robert-Gabriel Gence (Paris vers 1670- Bayonne 1728)", Cahiers d'histoire de l'art n°8, 2010

## Galeria

* Marianna de Neuburg
* Jean-Joseph de Pons (ca. 1717)
* Retrat d'un jove amb perruca rossa
# Robert Anning Bell

Robert Anning Bell (Londres, 14 d'abril de 1863- 1933) va ser un artista i dissenyador anglès.
Fill de Robert George Bell, un formatger, i Maria Charlotte Knight. Va estudiar a la University College School, al Westminster College of Art i a la Royal Academy of Arts, seguit d'un temps a París. En tornar, va compartir un estudi amb George Frampton. Amb Frampton va dissenyar una sèrie de dissenys per a un retaule que es van exhibir a l'exposició Arts and Crafts i va ser instal·lat a l'Església de Santa Clara, a Liverpool. Entre 1895 i 1899 Bell va ser professor a la Universitat de Liverpool, a l'Escola Universitària d'arquitectura. Durant aquest temps es va associar amb Della Robbia Pottery a Birkenhead i va anar adquirint cada vegada més èxit com a dissenyador i il·lustrador de llibres.
El 1911 Bell va ser nomenat cap de la secció de disseny de la Glasgow School of Art, i, des de 1918 fins a 1924 va ser professor de disseny al Royal College of Art. Ell va continuar pintant i va exposar a la Royal Academy of Arts, el New English Art Club i la Royal Watercolour Society.
Al Museu Nacional d'Art de Catalunya es pot veure una obra seva, un exlibri, l'Ex-libris de Theodule, comte de Grammont, un fotogravat sobre paper fet el 1896, provinent de la col·lecció d'Alexandre de Riquer, adquirida pel museu el 1921.

## Referències

* ↑ ROSE, Peter, Bell, Robert Anning (1863–1933), Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, Sept 2004; online edition, May 2008 , accessed 8 October 2008
* ↑ Catàleg online del Mnac. Referència 123464-G
# Robert Angus Smith

Robert Angus Smith (15 de febrer de 1817 – 12 de maig de 1884) va ser un químic escocès, que va investigar sobre química ambiental. Entre les seves investigacions van destacar les realitzades l'any 1852 sobre la contaminació de l'aire, en les que va descobrir el que es coneix com a pluja àcida, des d'aleshores alguna vegada es fa referència a ell com el "Pare de la pluja àcida".
Va néixer a Pollokshaws, prop de Glasgow, Smith va estudiar teologia a la Universitat de Glasgow, però va abandonar aquests estudis abans de graduar-se. Ell va treballar com un tutor personal i es va quedar a Alemanya per estudiar química amb Justus von Liebig, obtenint un doctorat el 1841.
Quan durant el mateix any va tornar a Anglaterra va començar a treballar al laboratori amb Lyon Playfair a la Royal Manchester Institution . Allà es va trobar investigant sobre problemes ambientals de la que en aquell moment era la primera ciutat industrial del món. L'any 1845 va passar a treballar com a químic analític.
El 1872 Smith va publicar el llibre Air and Rain: the Beginnings of a Chemical Climatology, que presenta els seus estudis de la química de la precipitació atmosfèrica. Després de la seva mort, la seva col·lecció de llibres va ser adquirida per la biblioteca del Owens College de Manchester.

## Referències

* ↑ Thorpe, T. E. «Robert Angus Smith» (en anglès). Nature, 30, 761, 01-05-1884, pàg. 104–105. DOI: 10.1038/030104a0. ISSN: 1476-4687.
* 1 2 «Smith, (Robert) Angus (1817–1884), applied chemist and environmental scientist» (en anglès). DOI: 10.1093/ref:odnb/9780198614128.001.0001/odnb-9780198614128-e-25893;jsessionid=270eea73c3c651e5dc9422996c235712. [Consulta: 18 desembre 2021].
* ↑ Reed, Peter. Acid rain and the rise of the environmental chemist in nineteenth-century Britain, 2014. ISBN 978-1-4724-2720-5.
# Kou Fumizuki

Kou Fumizuki (japonès: 文月晃) (prefectura de Fukuoka, segle XX) és un mangaka japonès. El treball més famós fins a la data de Fumizuki és Ai Yori Aoshi, un treball de 17 volums que s'ha adaptat a l'anime. Aquesta sèrie va ser seguida per Umi no Misaki, serialitzat al Young Animal Magazine començà al cinquè número de 2007 i va concloure amb el seu capítol 127 i darrer al cinquè número de 2014. Ambdues sèries de manga seinen són comèdies romàntiques de tipus harem en què un jove ingenu es troba envoltat de noies boniques que lluiten per la seva atenció. Des del 2011 també serialitza Itadaki!, una comèdia lleugera sobre un club d'escalada de noies, que apareix de manera intermitent a la revista Young Animal Island. A partir del 9 d'octubre de 2015 a Young Animal va llançar una nova sèrie, Boku to Rune to Aoarashi, sobre un estudiant d'una escola d'art que va en pelegrinatge per conèixer un gran paisatgista anomenat Seiran, i descobreix una noia extraordinària a la casa de Seiran. L'octubre de 2016 es va anunciar que el capítol final de Boku to Rune to Aoarashi apareixeria al número 21 de 2016, a la sortida el 28 d'octubre.

## Referències

* ↑ «Ai Yori Aoshi GN 17 - Review». Anime News Network, 04-11-2007. [Consulta: 25 febrer 2011].
* ↑ "Ai Yori Aoshi's Fumizuki Launches Boku to Rune to Aoarashi Manga." Retrieved Oct. 23, 2015.
* ↑ "Ai Yori Aoshi's Fumizuki Ends Boku to Rune to Aoarashi Manga", Anime News Network, Oct. 13, 2016. Retrieved Oct. 29, 2016.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2009-06-01 a Wayback Machine. （aturat per actualització）(japonès)
# Rhipidomys nitela

Rhipidomys nitela és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a les planes amazòniques del centre-nord del Brasil, la Guaiana Francesa, Guyana, Surinam i el sud de Veneçuela. El seu hàbitat natural són els boscos primaris i secundaris. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Patton, J. L. et al. Rhipidomys nitela. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 26 abril 2017.
# Kryptopterus minor

Kryptopterus minor és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de Borneo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.