OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Adler

Joan Elisabeth Adler (Sydney, Austràlia, 13 de juny de 1950) és una física computacional en el Institut Tecnològic d'Israel - Technion. La seva investigació inclou teoria de la percolació, models de gelosia i xarxes neuronals.

## Biografia

Adler es va graduar en matemàtica i física de la Universitat de Sydney el 1974. Va completar el seu doctorat en física el 1980, en la Universitat de Nova Gal·les del Sud. Va treballar en el Technion des de 1980 fins a 1984 com a becària postdoctoral i investigadora associada, va regressar com a investigadora principal el 1988 i es va convertir en becària investigadora el 2000. Va ser presidenta de la Societat Física d'Israel entre 2005 i 2007.
Es va convertir en membre del Institute of Physics el 2005.

## Referències

* 1 2 3 Curriculum vitae Arxivat 2018-12-09 a Wayback Machine., consulta el 4 de juny de 2016

## Enllaços externs

* Joan Adler Google Académico
# Bunkai

El bunkai (分解), significa literalment "anàlisi" o "desconstrucció" (desmuntar per a la seva anàlisi), i fa al·lusió a un terme usat en les arts marcials japoneses, referit a les aplicacions de combat de les tècniques extretes dels moviments de les katas o "formes".
Els bunkai són normalment executats per parelles o per equips i inclouen atacs predefinits als que la kata proporciona una forma de defenses, contraatacs o altres accions o moviments. Això implica considerar tant els moviments com les distàncies a l'oponent, dictades o no per la mateixa kata, però que es dedueixen de la seva aplicació a la realitat d'un combat.
Aquest exercici ajuda al practicant a comprendre el significat de cada un dels moviments del kata, i principalment l'ajuda a expandir els seus reflexos i la seva velocitat. A mesura que s'avança en el coneixement marcial, s'incrementa la potència i el ritme en l'execució del bunkai, el que requereix major concentració.
Juntament amb el kumite i el kata, els Bunkai són la base d'aquestes arts de combat.
# Josep Fiter i Inglès

Josep Fiter i Inglès (Barcelona 25 de novembre de 1857 - 16 de juny de 1915) fou alhora un escriptor, brodador, puntaire i excursionista català. Fill de Josep Fiter Lubian, la seva família tenia una fàbrica de brodats, amb la qual va participar en diverses exposicions arreu d'Europa i Amèrica, a partir de la celebrada el 1850 a Madrid.
Des del 1872 s'interessà per l'excursionisme de caràcter cultural, i força influït pels carbonaris i Giuseppe Garibaldi va fundar amb Ramon Arabia la Societat X el 1872, amb la finalitat de descobrir monuments i constituir una mena d'estat major d'un futur exèrcit. El 1876, quan encara no tenia vint anys, fundà a casa seva l'Associació Catalanista d'Excursions Científiques amb César August Torras, Ramon Arabia, Àngel Guimerà i Jacint Verdaguer. A partir d'aquesta associació es fundaria el 1890 el Centre Excursionista de Catalunya. Va participar activament en la Renaixença fundant i editant revistes en català com La Bandera Catalana (1875), que comentava notícies dels casals de Barcelona, o La Rondalla (1876). Va promoure estudis folklòrics i conferències i fou president de l'Associació Artisticoarqueològica, del Centre d'Arts Decoratives (1894), i de l'Associació Protectora de l'Ensenyança Catalana (1899).
Econòmicament era partidari del proteccionisme econòmic i fou secretari del Foment de la Producció Espanyola, antecessor del Foment del Treball Nacional.

## Obres

* La ciencia astrológica en Cataluña (1875)
* Expulsión de los judíos de Barcelona (1876)
* Reseña Histórica del Santuario de Nuestra Señora de la Bonanova (1882)
* Monzón (1883)
* Mataró i Argentona (1888).
* Enciclopèdia Moderna Catalana en cinc volums (1913).

## Referències

* ↑ «indústria tèxtil». Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ Breu història del catalanisme: Del segle xix a la dictadura de Primo de Rivera per Lluís Duran i Solà, p. 20

## Enllaços externs

* «Josep Fiter i Inglès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Josep Fiter per l'IEC
* Un cartel para la Casa Fiter. A poster for Casa Fiter, lacemakers per Llodrà i Nogueras, Joan Miquel
# Josep Manyé i Vendrell

Josep Manyé i Vendrell (Barcelona 12 de setembre de 1908 - 19 de juliol de 2000) fou un periodista i escriptor català.
Era fill de Antoni Mañé i Jané (+1962) i Mercè Vendrell i Serra. Va estudiar a la Universitat de Barcelona i en esclatar la guerra civil espanyola en 1936 fou nomenat secretari de la Junta de Comerç Exterior de Catalunya, que depenia de la Conselleria d'Economia de la Generalitat de Catalunya. Aquest organisme el va enviar el 1937 com a delegat a la Gran Bretanya per tal d'intercanviar matèries primeres.
Acabada la guerra civil espanyola, va romandre exiliat a Londres i formà part del nucli d'activistes catalans del Consell Nacional de Catalunya (Josep Maria Batista i Roca, Carles Pi i Sunyer i Josep Trueta i Raspall), amb els quals va fundar el Casal Català de Londres. El 1941, durant la Segona Guerra Mundial, va obtenir per concurs una plaça com a comentarista de la BBC en les emissions per a Espanya i hi organitzà emissions en català (1947-1957), entre les quals els Jocs Florals de la Llengua Catalana de 1947. El 1952 fou un dels fundadors de l'Anglo-Catalan Society i corresponsal a Londres dels diaris Clarín de Buenos Aires, Excelsior de Mèxic i de l'Avui. També col·laborà habitualment a Destino i a La Vanguardia amb el pseudònim de Jorge Marín.
A la fi del franquisme va tornar a Catalunya, on fou membre del patronat de Ràdio Associació de Catalunya i fou guardonat amb els premis Ondas de la Cadena SER (1971) i Avui de periodisme (1977). El 1986 va rebre la Creu de Sant Jordi i el 1994 el títol de Membre Honorari de l'imperi Britànic. També ha rebut el premi Albert Viladot el 1995 i el premi Godó de periodisme de 1998.

## Obres

* Los ingleses son así (1956)
* La coronación en Inglaterra (1953)
* Una Barcelona a Anglaterra i altres reportatges (1957)
* Margarita de Windsor (1960)
* La venus de Trafalgar Square (1976)

## Referències

* ↑ «Registre de naixements. Any 1908. Registre núm.9874.8Pdf.pàg.40)». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 12-09-1908. [Consulta: 20 setembre 2022].
* ↑ «esquela de Antonio Mañé Jane». La Vanguardia, 22-03-1962.
* ↑ ]Josep Manyé i Vendrell Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ «Josep Manyé i Vendrell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Martí Garcia-Ripoll Duran,Cinto Niqui Espinosa. La ràdio en català a l'estranger. Univaeritat Autònoma de Barcelona, 2007, p.85.

## Enllaços externs

* Col·lecció Biblioteca Josep Manyé i Vendrell. Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació (CRAI), Universitat de Barcelona.
* Obituari a El Mundo.
# Josep Grandia i Soler

Josep Grandia i Soler, conegut com «el Nai de Vallcebre» (Vallcebre, Berguedà, 1854 - ? 1926), fou un militar carlí català que participà en la Tercera guerra carlina.
Era fill de Joan Grandia i Magdalena Soler, de cal Nai, de Vallcebre. Tenia 11 germans, entre els quals hi havia el mossèn i filòleg Marià Grandia i Soler. De molt jove va participar en la darrera guerra carlina al costat dels capitostos Castells, Savalls, Tristany i Miret. Prengué part, al Berguedà, en el fallit alçament carlí d'octubre de 1900. Els darrers anys de la seva vida visqué al Berguedà, a La Consolació. Morí el 1926.
L'any 1900, la premsa el descrivia com a «Estatura regular, grave andar, color negro moreno, barba semi-cana, mirada escudriñadora y de fuerzas viriles, se nota al referido carlista, quien habla correctamente el francés».

## Notes

* ↑ En la nota biogràfica publicada per La Vanguardia l'1 de novembre de 1900, s'indica que Josep Grandia va iniciar la carrera eclesiàstica, com el seu germà menor Marià. Que va estudiar a Berga, havent estat alumne de "Latinidad y Humanidades" del Rev. Dr. Silvestre Anfruns, que en la darrera guerra carlista va ser l'organitzador de l'acadèmia militar que els carlins tenien a Sant Jaume de Frontanyà. Abandonà la carrera eclesiàstica, passant a l'administrativa, fins que el 1872, amb l'inici de la campanya carlista a Catalunya, s'uní a aquesta. També indica que a l'acabar la referida carlinada en terres catalanes, passà a la zona centre i nord d'Espanya, on hauria assolit el rang de comandant. Acabada la guerra, hauria estat a França, Anglaterra i Rússia, fins que es traslladà a Cuba a les ordres de Martí Miret, per a combatre en la guerra d'aquell país. Perduda la guerra pels espanyols, hauria passat a l'Àfrica per a, posteriorment, retirar-se al seu poble de Vallcebre, on exercí com a Secretari de l'Ajuntament. L'any 1900, participà, com s'ha indicat, el fallit nou alçament carlí. ( La Vanguardia [Barcelona], jueves 1 noviembre 1900, pàg. 4-5.)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Oller i Vila, Josep «Guerrillers absolutistes i carlins: «Jep dels Estanys» i Josep Grandia «el Nai»» (PDF). L'Erol, revista cultural del Berguedà, Vallcebre, un poble per descobrir, 56, 1997, pàg. 20-22 [Consulta: 20 gener 2015].
* 1 2 3 Felipó, Ramon; Perea, Maria Pilar. Notes biogràfiques de Marià Grandia i Soler i la seva "Monografia lingüística de Vallcebre". Barcelona: Llibres de l'Índex, 2014. ISBN 9788494288913.
* ↑ La Vanguardia [Barcelona], jueves 1 noviembre 1900, pàg. 4-5., que cita el Diario de Avisos de Manresa y su comarca.

## Bibliografia

* Oller i Vila, Josep «Guerrillers absolutistes i carlins: «Jep dels Estanys» i Josep Grandia «el Nai»» (PDF). L'Erol, revista cultural del Berguedà, Vallcebre, un poble per descobrir, 56, 1997, pàg. 20-22 [Consulta: 20 gener 2015].
* Felipó, Ramon; Perea, Maria Pilar. Notes biogràfiques de Marià Grandia i Soler i la seva "Monografia lingüística de Vallcebre". Barcelona: Llibres de l'Índex, 2014. ISBN 9788494288913.
# Josep Gramunt i Subiela

Josep Gramunt i Subiela (Tarragona, 1893 - Barcelona, 1968) va ser un notari, historiador, genealogista i bibliòfil tarragoní que va reunir al llarg de la seva vida una important col·lecció de llibres sobre Tarragona, Poblet i Santes Creus.
Va ser membre de la Reial Societat Arqueològica Tarraconense, de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona i l'Acadèmia de la Història de Madrid. Fundà i dirigí l'Agrupació de Bibliòfils de Tarragona. Va practicar també el mecenatge impulsant l'edició de noves publicacions d'història i de genealogia catalanes. És autor de diverses obres entre les quals destaquen Els llinatges catalans a Sicília, La conquesta de Sicília, Armorial de los arzobispos de Tarragona, Los linajes catalanes en Grecia en el siglo XIV.
Va tenir cura de fer enquadernar molts dels seus llibres al gran artista barceloní Emili Brugalla. La seva biblioteca abasta un ampli ventall temàtic i cronològic, des del segle xvi al XX. La seva afecció per la bibliofilia el va dur a reunir possiblement la millor biblioteca especialitzada en llibres tarragonins i que per voluntat seva passà a l'Ajuntament de Tarragona després de morir. Ara constitueix el Llegat Gramunt dins la Biblioteca Hemeroteca Municipal.
L'Ajuntament va instituir el Premi d'història Josep Gramunt i Subiela i l'any 1992 va donar nom a un carrer de la ciutat a la zona coneguda com a Tarragona 2. En el centenari del seu naixement, l'any 1993, el Museu d'Història i la Biblioteca Hemeroteca Municipal van organitzar una exposició i van editar un catàleg que sota el títol Llibres estimats. Homenatge a Josep Gramunt i Subiela mostrava les joies bibliogràfiques de les biblioteques públiques i privades de la ciutat.

## Referències

* ↑ Rovira Soriano, Jordi «L'home que estimava els llibres». La Vanguardia, 23-04-2010, pàg. 6.
* ↑ «Biblioteca Hemeroteca Municipal de Tarragona». web. Ajuntament de Tarragona. [Consulta: 5 febrer 2015]. Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Bèstia

«Bèstia» té aquests significats:
* Bèstia (cognom), cognom romà
* Nombre de la bèstia, el 666 nombre de la bèstia, relacionat habitualment amb el dimoni o amb l'Anticrist.
* La bella i la bèstia, conte tradicional, conegut principalment per la versió de Jeanne-Marie Leprince de Beaumont.
* Bèstia de Gavaldà, animal al que es van atribuir al s. XVIII desenes d'atacs mortals a la regió occitana de Gavaldà.
# Callionymus ochiaii

Callionymus ochiaii és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Referències

* ↑ Biolib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Callionymus melanotopterus

Callionymus melanotopterus és una espècie de peix marí de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Indonèsia. Va ser descrit per Pieter Bleeker el 1850.

## Referències

* ↑ Garilao, Cristina V.; Bailly, Nicolas. «Callionymus melanotopterus Bleeker, 1850 Indonesian flag dragonet» (en anglès). FishBase.
* ↑ Bleeker, Pieter «Over twee nieuwe soorten van Callionymus van den Indischen Archipel» (en neerlandès, llatí). Natuurkundig tijdschrift voor Nederlansch Indië, volum 1, 1850, pàg. 28-32.
# Callionymus mortenseni

Callionymus mortenseni és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ FishBase (anglès)
# CV-190

La CV-190 és una carretera que comunica la població de l'Alcora, a l'Alcalatén, amb Cortes de Arenoso, a l'Alt Millars. Té un recorregut d'uns 67 quilòmetres.
Pertany a la Xarxa de Carreteres de la Generalitat Valenciana. El seu nom ve de la CV (que indica que és una carretera valenciana) i el 190, és el número que rep la carretera, segons l'ordre de nomenclatures de les carreteres de la Generalitat Valenciana.
Comença a una rotonda de la carretera CV-160, prop de Sant Joan de Moró. Enfila cap a l'Alcora i sobrepassada la capital de l'Alcalatén, continua cap a l'interior, tot travessant els nuclis urbans de Figueroles, Llucena, Sucaina i Cortes de Arenoso.
Després de Cortes, continua uns quants quilòmetres fins a la frontera amb Aragó, on la via canvia de titularitat i rep el nom d'A-232, pròpia de la Xarxa de carreteres aragoneses.
# Cal Magre (Bertí)

Cal Magre és una masia del segle xvi o XVII del poble rural de Bertí, en el terme municipal de Sant Quirze Safaja, al Moianès.
Està situades en el sector central del terme de l'antic poble de Bertí, al costat de ponent de l'església parroquial de Sant Pere de Bertí i enganxada a Ca l'Escolà, en el vessant nord-est del Puig Descalç, a migdia de la masia de Bernils i al nord de la del Clascar. És a la dreta -ponent- de la capçalera del torrent de Bertí.
Al seu costat septentrional s'estenen els Camps de Cal Magre i a ponent seu s'obre el Sot de Querós. De Cal Magre surt cap al sud-oest el Camí de l'Ullar, que enllaça la masia de l'Ullar amb Cal Magre i amb Sant Pere de Bertí.
Al portal adovellat hi ha un escut amb el nom de Pau Carcs i la data de 1681.

## Referències

* ↑ «Cal Magre i Ca l'Escolà - Sant Quirze Safaja - Pobles de Catalunya». Pobles de Catalunya, 09-11-2019. [Consulta: 9 novembre 2019].
# Brent Van Moer

Brent Van Moer (Beveren, 12 de gener de 1998) és un ciclista belga, professional des del 2019. Actualment corre a l'equip Lotto-Soudal. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Critèrium del Dauphiné del 2021.

## Palmarès

* 2015
** Circuit Het Nieuwsblad júnior
* 2016
** Campió de Bèlgica de contrarellotge per equips júnior
** 1r a la Sint-Martinusprijs Kontich i vencedor d'una etapa
* 2018
** Campió de Bèlgica de contrarellotge per equips
** 1r al Gran Premi Rik Van Looy
** 1r al Memorial Igor Decraene
* 2018
** Campió de Bèlgica de contrarellotge sub-23
** Vencedor d'una etapa al Triptyque des Monts et Châteaux
* 2021
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2020. 100è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2021. 65è de la classificació general
* 2022. 121è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Lotto Soudal». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 1 gener 2021. [Consulta: 1r gener 2021].
* ↑ «Ciclismo: Brent Van Moer, primer líder del Critérium del Dauphiné» (en castellà), 30-05-2021. [Consulta: 14 juny 2021].

## Enllaços externs

* Brent Van Moer a ProCyclingStats
# Brent Sancho

Brent Sancho (Port-of-Spain, 13 de març de 1977) és un exfutbolista de Trinitat i Tobago de la dècada de 2000. Fou 43 cops internacional amb la selecció de Trinitat i Tobago. Pel que fa a clubs, destacà a Dundee i Gillingham.

## Referències

* ↑ Bellos, Alex «Trinidad adventure ends with own-goal and Paraguay defeat». The Guardian, 21-06-2006 [Consulta: 7 juny 2015].
* ↑ «Sancho plans Trinidad retirement». BBC Sport. BBC, 10-10-2006. [Consulta: 7 juny 2015].
* ↑ «Brent Sancho transferred to Dundee FC». Portland Timbers, 07-08-2003. Arxivat de l'original el 28 novembre 2010. [Consulta: 11 juliol 2011].
# Brent Scott

Brent Steven Scott (Lansing, Michigan, 15 de juny de 1971) és un exjugador de bàsquet estatunidenc.

## Carrera esportiva

Després de l'institut va començar jugant a la Rice University el 1989. L'any 1993 busca oportunitats a Europa fitxant pel Larissa de la lliga grega. El 1995 fa el salt a la lliga italiana fins que en setembre de 1996 fitxa pels Indiana Pacers com a agent lliure. La temporada 1997-98 torna a Europa, debutant a la lliga ACB de la mà del Tau Cerámica. La temporada següent juga al Viola Reggio Calabria italià, per fitxar en la 1999-00 pel Reial Madrid, amb qui es proclamaria campió de lliga aquella temporada. Va jugar a Itàlia novament i a Grècia abans de fitxar pel Murcia primer, i pel Joventut de Badalona després, en juliol de 2004 per substituir Zan Tabak. Va ser tallat en febrer d'aquella temporada i va fitxar pel CAI Saragossa.

## Referències

* ↑ «El DKV Joventut fitxa Brent Scott per substituir Zan Taback». 324, 15-07-2004 [Consulta: 15 juny 2018].
* ↑ «CAI Zaragoza llega a un acuerdo con Brent Scott hasta final de temporada» (en castellà). ACB, 15-02-2005 [Consulta: 15 juny 2018]. Arxivat 16 de juny 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-06-16. [Consulta: 15 juny 2018].

## Enllaços externs

* Brent Scott jugador a l'ACB
# Jordie Bellaire

Jordie Bellaire és una escriptora i colorista de còmics estatunidenca que viu a Irlanda i treballa per a les editorials de còmics DC, Marvel, Valiant i Image. Ha pintat Pretty Deadly, The Manhattan Projects, Moon Knight, The Vision, Magneto, Nowhere Men, Hawkeye, Batman, entre altres títols.
A Bellaire se li atribueix l'inici de la iniciativa "Els còmics són per a tothom" per fer que la comunitat de còmics sigui més inclusiva i compassiva.
El 2017 va publicar Redlands el seu primer còmic com escriptora d'una sèrie regular.

## Colorist Appreciation Day

Després d'una publicació al Tumblr de Bellaire a principis del 2013, els fans van declarar que el 24 de gener era el "Colorist Appreciation Day" (Dia de l'apreciació del colorista), per tal de celebrar fins a quin punt el color afegeix a l'art de qualsevol còmic. A la seva publicació, una carta oberta titulada "I'm mad as hell and I'm not going to take it any more" (Estic boja com l'infern i no ho aguantaré més), dirigida a una convenció de fans sense nom, parla de la importància que té el colorista però del poc reconeixement que tenen, dient "Els coloristes són el cantant increïble desconegut de suport que fa que cada cançó sigui increïble".

## Reconeixements

El 2014, Bellaire va ser nominada al premi Eisner a la millor artista de portades per la seva col·laboració a The Wake amb Sean Murphy. A més, també va rebre una nominació al premi al millor color pel seu treball en diversos títols, que va guanyar el 2014 i el 2016.
El 2020 va guanyar el premi Ringo al millor colorista.
El 2021 la sèrie de Black Widow, amb color de Bellaire a tots els números, va guanyar el premi Eisner a millor sèrie nova.

## Referències

* ↑ «Comic Book Previews of Books by Jordie Bellaire». Comic Book Resources. Arxivat de l'original el 2022-05-28. [Consulta: 25 juliol 2014].
* ↑ Bailey, Benjamin. «Nowhere Men #3 Review». IGN Entertainment, Inc., 30-01-2013. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ «CBR SUNDAY CONVERSATION: Jordie Bellaire Colors Her World». Comic Book Resources. [Consulta: 25 juliol 2014].
* ↑ Matadeen, Renaldo. «Best Comics of 2017: Redlands Conjures Seductive Horror Like No Other» (en anglès). Comic Book Resources, 02-01-2018. [Consulta: 28 maig 2022].
* ↑ Baker-Whitelaw, Gavia. «Why comic fans have declare it's "Colorist Appreciation Day"», 24-01-2014. [Consulta: 16 agost 2014].
* ↑ «2014 Eisner Award Nominees Announced». Comic Book Resources. [Consulta: 25 juliol 2014].
* ↑ «COMIC-CON 2014: Here are your Eisner Award winners…» (en anglès). Washington Post, 27-07-2014 [Consulta: 28 maig 2022].
* ↑ Jesse Schedeen. «Comic-Con 2016: 2016 Eisner Award Winners Revealed» (en anglès). IGN, 23-07-2016. [Consulta: 28 maig 2022].
* ↑ «2020 Ringo Awards» (en anglès). Ringo Awards. [Consulta: 28 maig 2022].
* ↑ «Black Widow (IX) (Natalie Romanova) (2020-2022)» (en anglès). The Unofficial Handbook of Marvel Comics Creators. [Consulta: 28 maig 2022].
* ↑ Christopher Chiu-Tabet. «2021 Eisner Award Winners Announced» (en anglès). Multiversitycomics.com, 24-07-2021. [Consulta: 28 maig 2022].

## Enllaços externs

* Jordie Bellarie a Grand Comics Database (anglès)
* Jordie Bellaire a BD Gest (francès)
# Joseph Heller

Joseph Heller (1 de maig de 1923, Brooklyn - 12 de desembre de 1999, East Hampton) va ser un escriptor i guionista dels Estats Units. El seu llibre més conegut és Catch-22, una novel·la sobre la Segona Guerra Mundial i la participació dels soldats americans. Aquest títol, ha entrat al lèxic anglès com a sinònim d'absurd i de les situacions sense guany. Heller és un autor que fa servir molt la sàtira.
Joseph Heller nasqué a Coney Island, Brooklyn, Nova York. Era fill de jueus pobres, Lena i Isaac Donald Heller, que eren originaris de Rússia. El 1942, als 19 anys, s'allistà al U. S. Army Air Corps. Dos anys més tard participà en el front italià amb un avió bombarder. Poc després de tornar de participar en la Segona Guerra Mundial començà a escriure la novel·la que el va fer reconegut: Catch-22. Tardà set anys en escriure-la alhora que treballava com a redactor publicitari.

## Obres
### Relats curts

* Catch As Catch Can: The Collected Stories and Other Writings (2003)

### Autobiografies

* No Laughing Matter (1986)
* Now And Then (1998)

### Novel·les

* Catch-22 (1961)
* Something Happened (1974)
* Good as Gold (1979)
* God Knows (1984)
* Picture This (1988)
* Closing Time (1994)
* Portrait of an Artist, as an Old Man (2000)

### Teatre

* We Bombed in New Haven (1967)
* Catch 22 (1973)
* Clevinger's Trial (1973)

### Cinema

* Sex and the Single Girl (1964)
* Casino Royale (1967) (no acreditat)
* Dirty Dingus Magee (1970)

## Referències

* ↑ «Joseph Heller». Encyclopedia Britannica, 2012. [Consulta: 4 abril 2017].
* ↑ Loveday, Veronica. "Joseph Heller." Joseph Heller (9781429802864) (2005): 1–2. History Reference Center. EBSCO. Web. Dec 1, 2010.
* ↑ «Heller's legacy will be 'Catch-22' ideas», 13-12-1999. [Consulta: 30 agost 2007].
* ↑ «What is Catch-22? And why does the book matter?». BBC, 12-03-2002 [Consulta: 4 abril 2017].

## Bibliografia

* Heller, Joseph; Vogel, Speed. No Laughing Matter. Nova York: G. P. Putnam's Sons, 1986. ISBN 0-399-13086-1.

## Enllaços externs

* «Joseph Heller, the late American author of Catch 22 - The Book Show - ABC Radio National (Australian Broadcasting Corporation)». transcript of conversation with Ramona Koval, ABC Radio National, recorded 1998 and rebroadcast on The Book Show, June 9, 2008
* A Joseph Heller Archive at the University at South Carolina's Thomas Cooper Library
* Joseph Heller's Penn State University historical marker Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine.
* George Plimpton. Joseph Heller, The Art of Fiction No. 51, Winter 1974.