OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coladors de Boldú

La zona humida Coladors de Boldú està formada per diversos prats que presenten una vegetació d'elevadíssim interès, per la presència d'espècies molt rares a Catalunya. Té una superfície de 61,83 Ha i està situada al terme municipal de la Fuliola i Penelles.
Es tracta d'uns prats situats en una zona plana, amb unes certes característiques endorreiques, que presenten una flora molt remarcable, no només a nivell català sinó també a nivell peninsular i fins i tot, en el conjunt de la regió mediterrània. Destaca el grup corològic de plantes mediterrànies estèpiques, que inclou plantes mediterrànies de llocs àrids, endemismes ibèrics i iberomagrebins, així com plantes de connexió mediterrània iranoturaniana. Entre els endemismes de l'Ebre destaquen Gipsophila perfoliata subsp ilerdensis, Limonium catalaunicum i Senecio auricula. Entre els endemismes ibèrics, per exemple, trobem Limonium costae, Limonium tournefortii, Microcnemum coralloides, Sonchus crassifolius, etc. Entre els endemismes iberomagribins hi ha Silybum eburneum i Picris hispanica.
Algunes d'aquestes plantes pràcticament no es retroben enlloc més de Catalunya, com Microcnemum coralloides subsp.coralloides, Limonium costae, Sonchus crassifolius o Gipsophila perfoliata subsp ilerdensis. Aquestes espècies apareixen formant part de comunitats vegetals molt singulars, com comunitats de limòniums o ensopegalls, jonqueres amb lletsó crassifoli, comunitats de microcnèmum, jonqueres amb plantatge marítim, comunitats de gipsòfila perfoliada, etc.
A la zona apareixen alguns hàbitats d'interès comunitari, com l'hàbitat 1510* Comunitats halòfiles dels sòls d'humitat molt fluctuant o el 1420 Matollars halòfils mediterranis i termoatlàntics (Sarcocornetea fruticosae). Dins aquesta zona humida queda inclosa una bassa agrícola artificial i diversos sectors amb canyissar.
Entre la fauna destaquen les poblacions d'ocells i d'amfibis, lligats als recs distribuïts per la zona. S'hi observa amb freqüència, per exemple, l'arpella (Circus aeruginosus) i d'altres ocells d'aiguamoll.
La vegetació d'aquesta zona té uns requeriments molt específics, generalment una certa humitat edàfica i la presència simultània de sulfat de sodi i sulfat de calci. Està molt amenaçada per l'expansió dels conreus i els processos de dessecació per sobreexplotació del freàtic. De fet, aquesta vegetació apareix només en alguns prats no conreats del conjunt de la zona delimitada i probablement acaba evolucionant amb els anys cap a canyissars o matollars halòfils menys específics, llevat que es produeixi un pasturatge esporàdic o d'altres actuacions -dallats, etc.- que contribueixin a mantenir la vegetació herbàcia i impedeixin l'entrada d'espècies invasores, com esbarzers, canyes, canyís, etc. Hi ha diversos abocaments de terres i runes dispersos per l'espai.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Coladors de Boldú». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 12 setembre 2014].
# Sabaa Aiyoun

Sabaa Aiyoun (àrab: سبع عيون, Sabʿ ʿUyūn; amazic estàndard marroquí: ⵙⴱⵄ ⵄⵢⵓⵏ, Sbℇ ℇyun) és un municipi de la província d'El Hajeb, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 26.277 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Gat lleopard

El gat lleopard (Poroderma pantherinum) és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 84 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Depredadors

A Sud-àfrica és depredat per Notorynchus cepedianus.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical i associat als esculls de corall que viu fins als 256 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-àfrica.

## Referències

* 1 2 3 «Poroderma pantherinum» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V., D.A. Ebert i M.J. Smale, 1989. Guide to the sharks and rays of southern Africa. New Holland (Publ.) Ltd., Londres, Gran Bretanya. 158 p.
* ↑ Michael, S.W., 1993. Reef sharks and rays of the world. A guide to their identification, behavior, and ecology. Sea Challengers, Monterey, Califòrnia, Estats Units. 107 p.
* ↑ Van der Elst, R., 1993. A guide to the common sea fishes of southern Africa. (3a edició) Struik Publishers, Ciutat del Cap. 398 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Can Plana (Riells i Viabrea)

Can Plana és una masia de Riells i Viabrea (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es troba en un indret allunyat dels diferents nuclis de població, a tocar del terme municipal de Gualba. S'hi arriba per un camí frontal que travessa per un pont una petita riera i acaba just enfront del portal principal.
És un edifici de tipus basilical amb el cos central molt alt i dues crugies per banda, la de l'esquerra més llarga. La façana principal presenta un portal adovellat d'arc de mig punt i finestres quadrangulars emmarcades amb pedra a la planta baixa.
Al primer pis, la planta noble on vivien els amos, hi ha una finestra geminada central d'estil gòtic d'arcs trilobulats amb impostes decorades i una fina columna amb capitell esculturat amb la representació de dos personatges. A banda i banda hi ha dues finestres pràcticament idèntiques. Són d'arc conopial amb arcuacions sobre impostes decorades amb un guardapols rematat amb el cap d'una figura masculina i una de femenina. D'una a l'altra varia l’ornamentació de les impostes. A l'extrem esquerre d'aquest primer pis, també hi podem veure dues grans obertures d'arc de mig punt.
AI de la dreta hi ha una curiosa finestra de pedra que a l'angle de l'edifici mostra una figura esculpida.
El pis superior té tres obertures d'arc de mig punt simples. Tot el parament és arrebossat i pintat de color rosat amb una franja groga que perfila el contorn de la façana i la divisió dels dos pisos.
A més d'aquest edifici principal hi ha altres construccions annexes distribuïdes al voltant del pati situat al mur lateral dret. Algunes d'aquestes edificacions també presenten finestres d'estil gòtic d'arc conopial i d'altres amb impostes.
Al costat esquerre hi ha adossada una capella neogòtica d'una sola nau, amb accés lateral per un portal d'arc de mig punt, finestres d'arc ogival amb vitralls i campanar d'espadanya.
Probablement aquests elements d'estil gòtic no formaven part de l'edifici original i corresponen a una restauració de datació incerta.

## Història

És una de les masies més antigues de Viabrea, apareix en el fogatge de l'any 1497. Can Plana és el centre d'una gran propietat que inclou les masies de can Bosc, can Trias i can Ganyes, avui abandonades i en ruïnes.
La finca havia estat propietat de Francisca Bosch i Sala i la va heretar Julieta Salvans i Bosch.
Actualment hi viuen els masovers i els propietaris l'utilitzen com a segona residència.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «Can Plana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Sturisoma robustum

Sturisoma robustum és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu La Plata.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert, R. (1996). Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Canal de Jambelí

El canal de Jambelí és un estret o pas marítim situat al sud-oest de l'Equador, al golf de Guayaquil, que separa l'illa Puná del territori continental de la província de Guayas i de la d'El Oro. Juntament amb el canal del Morro és un dels dos accessos cap a l'interior deltaic del riu Guayas. La major part de les embarcacions que accedeixen a Guayaquil, principal port del país, ho fan per aquest canal.
El canal s'estén de sud-oest a nord-est al llarg d'uns 63 km; en el seu inici té una amplada de 2.910,5 km d'ample, des de punta Salinas fins a punta Payana, i es va estrenyent a poc a poc fins a arribar a 10,5 km a punta Mandinga. Al canal de Jambelí, el corrent segueix paral·lel a la costa i les profunditats en aquesta zona són variables i regulars, amb molts baixos que resulten perillosos per a la navegació.

## Referències

* ↑ Instituto oceanográfico de la Armada del Ecuador (INOCAR). Derrotero de la costa continental e insular del Ecuador (pdf) (en castellà), 2005.
# Reed Point

Reed Point és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 185 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Reed Point tenia 185 habitants, 79 habitatges, i 50 famílies. La densitat de població era de 132,3 habitants per km².
Dels 79 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,9% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 35,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 110,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.500 $ i la renda mediana per família de 33.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 18.000 $. La renda per capita de la població era de 16.389 $. Aproximadament el 9,1% de les famílies i el 12% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Reed Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Reed Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Transparent

Transparent és una sèrie de televisió estatunidenca per Internet del tipus comèdia dramàtica produïda per Amazon Studios que es va estrenar el 6 de febrer de 2014. A Espanya es va estrenar en versió castellana el 10 de desembre al servei de vídeo per demanda de Movistar Series.
La història, creada i dirigida per Jill Soloway gira a l'entorn de la vida d'una família a Los Angeles després de descobrir que el pare, Mort Pfefferman, a partir d'ara Maura Pfefferman (Jeffrey Tambor) és transgènere.

## Referències

* ↑ «Transparent (Pilot) TV Episode 2014». IMDB. [Consulta: 12 febrer 2014].
* ↑ Muñoz, Alfonso «Nace Movistar Series, el servicio de vídeo bajo demanda con series en exclusiva como 'Penny Dreadful' o 'Transparent'» (en castellà). Formula TV, 10-12-2014.
* ↑ «Amazon Has Finally Made Its House of Cards». Slate, 11-02-2014. [Consulta: 12 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Primer episodi a Amazon.com
Viccionari
# Esgrima als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - floret per equips masculí

La competició de floret per equips masculí va ser una de les sis proves del programa d'esgrima que es van disputar als Jocs Olímpics d'Anvers de 1920. La prova es va disputar entre el 15 i el 17 d'agost de 1920, amb la participació de 49 tiradors procedents de 8 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| ItàliaAldo Nadi Nedo Nadi Olivier Abelardo Pietro Speciale Rodolfo Terlizzi Oreste Puliti Tommaso Constantino Baldo Baldi | FrançaAndré Labattut Georges Trombert Marcel Perrot Lucien Gaudin Philippe Cattiau Roger Ducret Gaston Amson Lionel De Castellane | Estats UnitsFrancis Honeycutt Arthur Lyon Robert Sears Henry Breckinridge Harold Rayner |

## Equips

| Bèlgica Léon Tom Robert Hennet Marcel Cuypers Fernand de Montigny Émile De Schepper Charles Crahay Marcel Berré Charles Pape Txecoslovàquia Josef Javůrek Antonín Mikala Vilém Tvrzský František Dvořák Dinamarca Ivan Osiier Georg Hegner Ejnar Levison Poul Rasmussen Kay Schrøder | França Lionel Bony de Castellane Gaston Amson Philippe Cattiau Roger Ducret André Labatut Georges Trombert Lucien Gaudin Marcel Perrot Regne Unit Edgar Seligman Roland Willoughby Philip Doyne Robert Montgomerie Evan James Cecil Kershaw | Itàlia Tommaso Costantino Aldo Nadi Nedo Nadi Abelardo Olivier Oreste Puliti Pietro Speciale Rodolfo Terlizzi Baldo Baldi Països Baixos Wouter Brouwer Félix Vigeveno Salomon Zeldenrust Arie de Jong Jan van der Wiel Estats Units Henry Breckinridge Francis Honeycutt Arthur Lyon Harold Rayner Robert Sears |

## Resultats
### Semifinals

Sèrie A :
| Pos. | Equip | Victòries | Perduts | Qual. |
| 1 | Itàlia | 4 | 0 | Q |
| 2 | Dinamarca | 3 | 1 | Q |
| 3 | Regne Unit | 2 | 3 | Q |
| 4 | Bèlgica | 1 | 4 | |
| 5 | Txecoslovàquia | 0 | 5 | |
| Sèrie B |||||
| Pos. | Equip | Victòries | Perduts | Qual. |
| 1 | França | 1 | 0 | Q |
| 2 | Estats Units | 1 | 0 | Q |
| 3 | Països Baixos | 0 | 2 | |

### Final

Final :
| Pos. | Equip | Victòries | Perduts |
| 1 | Itàlia | 4 | 0 |
| 2 | França | 3 | 1 |
| 3 | Estats Units | 2 | 2 |
| 4 | Dinamarca | 1 | 3 |
| 5 | Regne Unit | 0 | 4 |

## Referències

* ↑ «Fencing at the 1920 Antwerpen Summer Games: Men's Foil, Team». sports-reference.com [Consulta: 2 setembre 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-07-28. [Consulta: 28 gener 2021].
* Belgium Olympic Committee. Olympic Games Antwerp 1920: Official Report (en francès), 1957.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2009. [Consulta: 28 agost 2007].

## Enllaços externs

* (anglès) Esgrima - Anvers 1920 Arxivat 2012-11-04 a Wayback Machine.
# Renato Guttuso

Renato Guttuso (Bagheria, Palerm, Itàlia, 26 de desembre de 1911 - Roma, Itàlia, 18 de gener de 1987) va ser un pintor i escultor italià.
Resistent, antifeixista, molt aviat relacionat amb els comunistes, Guttuso es caracteritza tanmateix per un art que transcendeix tota la consideració política i per una identitat siciliana que es troba a les antípodes del regionalisme.
| « | La pintura està molt lluny d'imitar allò que un estima. | » |
| — Guttuso |||

## Biografia

El 1928, va iniciar-se al taller del pintor futurista Pippo Rizzo, amb que es va familiaritzar amb les noves tendències de la pintura. El 1934, a Milà, va contactar amb els artistes de Corrente.
Es va traslladar a Roma el 1937 i va realitzar la seva primera pintura, dedicada a García Lorca: Fucilazione in campagna. El 1938 va realitzar la seva primera exposició en solitari a la galeria La Cometa de Roma. El quadre Crocefission del 1941 va provocar un gran debat, tant entre religiosos com entre polítics. Va participar en la resistència durant la Segona Guerra Mundial i va pintar Gott mit Uns per denunciar les massacres nazis. El 1945 es va incorporar a l'equip de Fronte Nuovo dell Arti, amb Fontana, Vedova, Morlotti, Turcato, Corpora i Viana, entre d'altres. Va participar en la Biennal de Venècia el 1952 amb la Battaglia di Ponte dell'Ammiraglio, i va tornar a provocar un gran debat. El 1965 va realitzar una gran escultura de Uomo che legge il giornalle. A Guttuso és evident l'obra de Goya i l'impacte del Guernica de Picasso, no només en l'estil, sinó pels tints polítics de la seva obra.

## Referències

* ↑ «Past masters of Futurism» (en anglès), 28-02-2011. [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ «Who was Renato Guttuso? Everything You Need to Know» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* 1 2 «Biography – Archivi Guttuso» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
# Daiya no Ace

Daiya no Ace (Japonès: ダイヤのA, Hepburn: Daiya no Ēsu, lit. ‘As de diamants’) és un manga shōnen de beisbol escrit i il·lustrat per Yūji Terajima i publicat per Kodansha. Fou serialitzat pel Weekly Shōnen Magazine des de 2006. En 2008, As de Diamants rebé el Shogakukan Manga Awards per la categoria shonen. Aliat amb un receptor d'elit, el llançador Sawamura Sakai deixa el seu institut de província per anar a l'institut del receptor.

## Referències

* ↑ «53rd Shogakukan Manga Award Winners Announced». Anime News Network, 30-01-2008. [Consulta: 15 gener 2009].

## Enllaços externs

* Daiya no Ace (manga) a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès)
# Ramon II d'Urgell

Ramon II d'Urgell o Ramon I de l'Alt Urgell fou vescomte d'Urgell que succeí al seu pare Miró II d'Urgell al 1079. Cap al 1094 ja es titulava vescomte de l'Alt Urgell.
Es va casar amb una Ermessenda, amb la qual va tenir quatre fills:
* Estefania Malasignada, que es va casar amb el vescomte Guerau II del Baix Urgell (després de vescomtat d'Àger) i de Girona.
* Pere I de l'Alt Urgell, successor del vescomtat.
* Balderic.
* Guillem.
Va morir cap a 1114.

## Referències

* 1 2 3 «Ramon II d'Urgell».
# Canal de Larsen

El canal de Larsen és un petit cos d'aigua d'entre 1,5 i 5 quilòmetres d'amplada que separa les illes d'Urville i Joinville, ambdues a l'arxipèlag de Joinville, a l'extrem nord-est de la península Antàrtica. El canal de Larsen va ser descobert el 1902 per l'Expedició Antàrtica Sueca comandada per Otto Nordenskjöld i va rebre el nom en honor de Carl Anton Larsen, el capità del vaixell Antartica.

## Referències

* ↑ Larsen Channel a Australian Antarctic Data Centre (anglès)
# Reiner Knizia

Reiner Knizia (Illertissen, Alemanya, 1957) és un dels creadors de jocs de taula més reconeguts internacionalment, amb més de 500 títols. Entre els premis rebuts destaquen dos Spiel des Jahres, dotze US Games 100, Joc Europeu de l'any, premi de Mensa o tres Grand Prix du Jouet. Matemàtic de formació, es dedica a horari complet a la creació de jocs (alguns d'ells amb més de 10 milions d'unitats venudes). Tot i que ha conreat diversos gèneres, sobresurt en jocs d'estratègia d'ambientació abstracta.

## Jocs més destacats

* Lost Cities
* Amun-Re
* Einfach Genial, també conegut com a Genial o Ingenious
* Keltis
* Korsar
* Durch die Wüste
* Der Herr der Ringe (basat en El Senyor dels Anells)
# Transmutació dimensional

En física de partícules, la transmutació dimensional és un mecanisme físic que proporciona una connexió entre un paràmetre adimensional i un de dimensional.
En teoria clàssica de camps, tal com en la teoria de gauge dins l'espaitemps amb quatre dimensions, la constant d'acoblament determinant la força d'una interacció donada és una constant adimensional. Tanmateix, després de quantitzar la teoria, les correccions quàntiques (bucles en teoria de pertorbació) fan aparèixer divergències logarítmiques que introdueixen una dependència de la "constant" en l'escala d'energia típica dels processos sota consideració, anomenada l'escala del grup de renormalització (RG). Aquest "running" de l'acoblament ve determinat per la funció beta del grup de renormalització.
La interacció pot ser, doncs, caracteritzada per un paràmetre dimensional Λ, representant el valor de l'escala de RG a la qual l'acoblament divergeix. En el cas de la cromodinàmica quàntica (QCD), aquesta escala d'energia Λ és anomenada l'escala de la QCD, de valor Λ~220 MeV a partir de la qual l'acoblament decreix logarítmicament amb l'energia μ.
La teoria de pertorbació només és vàlida per a un acoblament (adimensional) g ≪ 1. En el cas de la QCD, l'escala d'energia Λ és un tall a l'infraroig, tal que μ ≫ Λ implica g ≪ 1, amb μ ≫ Λ l'escala de RG. Mentre que en el cas de teories com l'Electrodinàmica quàntica (QED), Λ és un tall a l'ultraviolat, tal que μ ≪ Λ implica g ≪ 1 ≪ 1.
Altrament dit, la simetria conforme de la teoria clàssica és trencada de forma anòmala amb la quantització, tot introduint una escala de massa.
# Colibrí amazília ventreblanc

El colibrí amazília ventreblanc (Amazilia leucogaster) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita els bos obert, vegetació secundària, manglars, boscos i ciutats de les terres de l'est de Veneçuela, Guaiana i est del Brasil.
# Giacomo Serassi

Giacomo Serassi (Bèrgam, 1790 - 1877)fou un orguener italià.
La família Serassi va ser una famosa dinastia de mestres d'òrgans, originaris de Grandola i Uniti (Como), activa durant sis generacions, des del 1720 fins al 1895. Les seves obres es troben principalment a Lombardía, Emilia - Romagna, Piemont i Ligúria.
Després de la desaparició de Carlo, Giacomo Serassi assistit pels seus nebots Giuseppe IV, Carlo II i Vittorio i per una multitud de treballadors qualificats (incloent Locatelli, Bianchi, Giudici, Allieri, Perolini), va continuar la seva activitat a la dècada de 1860 quan va dirigir i ser director de la fàbrica Giovan Battista Castelli, autor, entre altres coses, d'un catàleg de les obres de la fàbrica fins al 1868 i coautor, juntament amb el músic de Cremona, Vincenzo Petrali, d'un conegut mètode titulat Regles generals sobre com tractar l'orgue modern amb exemples musicals del conegut organista Vincenzo Petrali.
El 1858 en una llista confeccionada per G. B. Castellei, els instruments Serassi eren 654.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2022-04-30. [Consulta: 30 abril 2022].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2022-04-30. [Consulta: 30 abril 2022].
* ↑ https://www.fabbricaorgani.it/sites/default/files/missaglia_relazione_finale.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D