OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fluoroleakeïta

La fluoroleakeïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup del nom arrel leakeïta. Aquest mineral es va publicar per primera vegada com a fluoroaluminoleakeïta. El grup de la leakeïta va ser redefinit el 2012 i aquest mineral va passar a anomenar-se fluoroleakeïta. El mineral anomenat originalment d'aquesta manera es coneix ara com ferrifluoroleakeïta.

## Característiques

La fluoroleakeïta és un silicat de fórmula química NaNa₂(Mg₂Al₂Li)(Si₈O$_{22}$)F₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.DE - Inosilicats amb 2 cadenes dobles periòdiques, Si₄O$_{11}$; clinoamfíbols» juntament amb els següents minerals: antofil·lita, cummingtonita, clinoholmquistita, grunerita, manganocummingtonita, manganogrunerita, permanganogrunerita, ferrofluoropedrizita, ferrifluoroleakeïta, actinolita, ferritschermakita, ferroactinolita, ferrohornblenda, ferrotschermakita, joesmithita, magnesiohornblenda, tremolita, tschermakita, cannilloïta, fluorcannil·loïta, parvomanganotremolita, fluorotremolita, potassicfluoropargasita, edenita, ferroedenita, ferrokaersutita, ferropargasita, hastingsita, kaersutita, magnesiohastingsita, pargasita, sadanagaïta, fluoroedenita, potassicferroferrisadanagaïta, potassicsadanagaïta, potassicpargasita, potassicferrosadanagaïta, magnesiofluorohastingsita, potassicfluorohastingsita, potassicclorohastingsita, fluoropargasita, parvomanganoedenita, potassiccloropargasita, potassicferrocloroedenita, potassicmagnesiohastingsita, potassicferropargasita, cromiopargasita, ferrotaramita, barroisita, ferroferribarroisita, ferroferriwinchita, ferribarroisita, ferroferritaramita, ferroferricatoforita, ferrobarroisita, ferrorichterita, ferrowinchita, ferrocatoforita, ferritaramita, magnesiotaramita, richterita, winchita, taramita, fluororichterita, catoforita, potassicfluororichterita, potassicrichterita, ferrighoseïta, ferriwinchita, fluorotaramita, arfvedsonita, eckermannita, ferroeckermannita, ferroglaucòfan, glaucòfan, potassicmanganileakeïta, manganoarfvedsonita, ferrileakeïta, magnesioriebeckita, magnesioarfvedsonita, nyboïta, riebeckita, manganomanganiungarettiïta, ferroferrinyboïta, clinoferroferriholmquistita, ferrinyboïta, ferroferrileakeïta, ferroferrifluoroleakeïta, sodicferriclinoferroholmquistita, magnesiofluoroarfvedsonita, ferripedrizita, potassicferrileakeïta, fluoronyboïta, manganidellaventuraïta, fluoropedrizita, potassicarfvedsonita, ferriobertiïta, potassicmagnesiofluoroarfvedsonita, ferroferripedrizita, potassicmagnesioarfvedsonita, pedrizita, ferropedrizita i ferroferriobertiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Norra Kärr, al municipi de Jönköping, dins el comtat de Jönköping (Suècia), tractant-se de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Fluoro-leakeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 gener 2020].
# Luis Melián Lafinur

Luis Melián Lafinur (10 de gener de 1850 - 1939) fou un jurista, assagista, diplomàtic, professor i polític uruguaià.

## Biografia

Era fill de Bernardo Melián i de Florencia Lafinur.
Va obtenir el seu títol d'advocat a la Universitat de Buenos Aires el 1870. Va participar en dos aixecaments armats: la Revolució del Quebracho el 1886 i novament a la Revolució de 1904. Conjuntament amb Carlos María de Pena va fundar la Unió Liberal el 1891.
Va representar l'Uruguai a la Conferència Panamericana de 1906 a Rio de Janeiro, i al mateix temps va ser nomenat Ministre Plenipotenciari davant els Estats Units, Mèxic i Cuba.
En la seva activitat periodística va arribar a ser editor de dos periòdics, El Plata i La Razón.
En el període 1908-1909 va presidir l'Ateneu de Montevideo.
Era l'oncle de l'autor argentí Jorge Luis Borges, qui parla d'ell en la seva narrativa Funes, el memorioso i al poema The Dagger.

## Referències

* 1 2 Parker, William Belmont. Uruguayans of Today. The Hispanic Society of America, 1921, p. 339-341.
* ↑ Cuando el "Unicato" se fue (castellà)
* ↑ Luis Melián Lafinur en el Ateneo de Montevideo Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Woodall, James. «Borges: A Life, Chapter One», 01-12-1998. [Consulta: 19 juny 2007].

## Enllaços externs

* Funes, the Memorious Arxivat 2007-07-03 a Wayback Machine. - La col·lecció de Borges a la llibreria de la Universitat de Virgínia. Text complet.
# Xiuladora de les Samoa

La xiuladora de les Samoa (Pachycephala flavifrons) és un ocell de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, selva i medi urbà a les illes Samoa occidentals de Savai'i i Upolu.

## Referències

* ↑ «Xiuladora de les Samoa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2023(català)
# Maria Adelaida del Regne Unit

Maria Adelaida del Regne Unit, princesa de Teck (Hannover 1833 - White Lodge, Richmond Park, Surrey, Anglaterra, 1897) va ser princesa del Regne Unit amb el tractament d'altesa reial pel fet d'ésser neta per via paterna del rei Jordi III del Regne Unit.
Nascuda a la ciutat alemanya de Hannover el dia 27 de novembre de l'any 1833, la princesa Maria Adelaida era filla del príncep Adolf del Regne Unit, duc de Cambridge i de la princesa Augusta de Hessen-Kassel. Maria Adelaida era neta del rei Jordi del Regne Unit i de la duquessa Carlota de Mecklenburg-Strelitz per via paterna mentre que per via materna ho era del landgravi Frederic III de Hessen-Kassel i de la princesa Carolina Polixena de Nassau-Ussingen.
La infància de Maria Adelaida transcorregué plàcidament a la ciutat de Hannover on el seu pare exercia la regència britànica en nom dels reis Guillem IV del Regne Unit i Jordi VI del Regne Unit. La seva passió pel menjar i la seva tendència al sobrepès feu que guanyés el sobrenom de Fat Mary (Maria Grassa).
L'any 1837 la reina Victòria I del Regne Unit ascendí al tron i el regne de Hannover fou desvinculat de Londres a conseqüència de la llei sàlica que hi imperava, el duc de Cumberland, Ernest August I de Hannover fou nomenat rei de Hannover i la família dels Cambridge retornaren a Londres i s'instal·laren al Palau de Kensington.
A l'edat de 30 anys la princesa encara no havia contret matrimoni. El seu poc atractiu físic i la manca d'una dot significativa feren que la reina hagués d'intervenir per tal de casar a la seva cosina. El príncep Francesc de Teck pertanyent a la família reial de Württemberg però exclòs de la successió a conseqüència de ser fruit d'un matrimoni morganàtic fou l'elegit.
La parella tingué quatre fills:
No serviren per res les peticions fetes a la reina per tal que el príncep Francesc de Teck fos elevat a la categoria d'altesa reial. La reina atorgà una pensió anual de 5.000 lliures esterlines als prínceps de Teck i la duquessa de Cambridge els atorgà una pensió suplementària. A part la reina els concedí apartament al Palau de Kensignton i la White Lodge a Richmond com a casa de camp.
Els gustos estravegants dels Teck feren que l'any 1883 haguessin de fugir del Regne Unit per tal d'evitar els creditors i s'instal·laren a Florència, Àustria i Alemanya. No pogueren retornar al país fins al 1885.
Retornats al Regne Unit, Maria Adelaida es dedicà a la caritat i intervingué activament en el matrimoni de la seva filla amb un dels fills del príncep de Gal·les. La reina Victòria volia pels seus nets una princesa nascuda al Regne Unit i Maria complia a la perfecció aquests requisits. Maria es prometé amb el duc de Clarence que morí abans de contraure matrimoni. Dies després fou promesa amb el duc de York.
Maria Adelaida veié complertes les expectatives d'aconseguir un brillant casament per la seva filla. La princesa morí l'any 1897 a Richmond.
# Snyder (Oklahoma)

Snyder és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 1.509 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Snyder tenia 1.509 habitants, 607 habitatges, i 398 famílies. La densitat de població era de 458,8 habitants per km².
Dels 607 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,8% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.295 $ i la renda mediana per família de 32.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.324 $ mentre que les dones 17.386 $. La renda per capita de la població era de 13.188 $. Entorn del 21,5% de les famílies i el 25,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Snyder». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Snyder». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# El abuelo (pel·lícula de 1925)

El abuelo és una pel·lícula espanyola de cinema mut, rodada en 1925 i dirigida per José Buchs. Va ser produïda per Film Linares. És la primera adaptació cinematogràfica de la obra homònima de l'escriptor Benito Pérez Galdós. Posteriorment, tant Román Viñoly Barreto, com Rafael Gil i José Luis Garci van rodar noves versions.

## Repartiment

* Modesto Rivas - Conde de Albrit
* Doris Wilton - Veraneante
* Celia Escudero - Nelly
* Arturo de la Riva - Pío Coronado
* María Comendador - Gregoria
* Ana de Leyva - Condesa Lucrecia de Ritchmon
* Alejandro Navarro - Venancio
* Juan Francés - Amigo del conde
* Francisco Martí - Prior del convento
* Cecilio Rodríguez de la Vega - Cura
* Emilio Ruiz Santiago - Senén
* Enrique Ponte - Alcalde de Jerusa
* Fernando Roldán - Carlos Erasiel y Cura

## Sinopsi

Narra la història de Don Rodrigo de Arista y Potestad, comte d'Albrit, que després de passar diversos anys al Perú torna a Espanya per a tractar de recuperar unes mines d'or que van pertànyer a la seva família.

## Referències

* ↑ El abuelo (1925) a Cervantes Virtual
* ↑ Peiró p.301

## Bibliografia

* Eva Woods Peiró. White Gypsies: Race and Stardom in Spanish Musical Films. U of Minnesota Press, 2012.

## Enllaços externs

* El abuelo a YouTube
# Fluoroflogopita

La fluoroflogopita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la biotita. Rep el nom per la seva relació amb la flogopita.

## Característiques

La fluoroflogopita és un silicat de fórmula química KMg₃(AlSi₃O$_{10}$)(F,OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2006. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, txernikhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, efesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Calvario, dins la localitat de Biancavilla, pertanyent a la Ciutat metropolitana de Catània (Sicília, Itàlia). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta, inclosa l'Antàrtida. Als territoris de parla catalana només ha estat descrita a Jumella, un municipi de la comarca de l'Altiplà, a la Regió de Múrcia.

## Referències

* ↑ «Fluorophlogopite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 gener 2020].
# Partick Thistle Football Club

Partick Thistle Football Club és un club de futbol professional de la ciutat de Glasgow. Forma part de la Lliga escocesa de futbol i competeix a la Primera Divisió des de l'ascens la temporada 2005-06 a través del play-off.

## Trofeus

* Primera Divisió escocesa de futbol:
** Campió (5): 1896–97, 1899–1900, 1970–71, 1975–76
** Subcampió (3): 1901–02, 1991–92, 2008–09
* Segona Divisió escocesa de futbol:
** Campió (1): 2000–01
** Campió del play-off (1): 2005–06
* Copa escocesa de futbol:
** Campió (1): 1920–21
** Subcampió (1): 1929–30
* Copa de la Lliga escocesa de futbol:
** Campió (1): 1971–72
** Subcampió (3): 1953–54, 1955–56, 1957–58

## Referències

* ↑ Coneguda com a Second Division abans de 1975.

## Enllaços externs

* Partick Thistle Football Club - Lloc web oficial
# Saqueig de Gibraltar (1540)

El saqueig de Gibraltar de 1540 va ser un atac de l'armada otomana a la ciutat britànica de Gibraltar en el qual van prendre 73 presoners i desballestar 40 vaixells al port. Després de regatejar, van aconseguir 7.000 ducats per cada presoner. Finalment, van ser derrotats a la batalla de l'illa d'Alboran i els presoners supervivents van ser alliberats. A causa de l'atac, l'emperador Carles V va fer fortificar Gibraltar per fer-la inexpugnable.

## Antecedents

Khair ed-Din Barba-rossa formà en Alger el 1540 una armada de tres galeres, cinc galiots, sis fustes i dos bergantins, amb 900 remers captius, i 2.000 soldats turcs i moriscos valencians comandada per Piali Hamet, renegat sard, i el general de les tropes de desembarcament és Caramaní, que havia estat esclau a les galeres espanyoles. L'estol salpà l'agost, dirigint-se a l'oest, en saber que les galeres imperials de Bernardino de Mendoza estaven a les Balears.

## El saqueig

L'estol otomà entrà a la platja de Gibraltar portant banderes imperials, i desembarquen més d'un miler d'homes. Prenen les portes però en veure que al castell hi havia vigilants, reembarquen emportant-se 73 presoners. Al port desballesten 40 vaixells i cremen una galera en construcció propietat d'Álvaro de Bazán el Vell . Es queden uns dies al port, regatejant fins a aconseguir 7.000 ducats per cada presoner.

## Conseqüències

De retorn, la flota fou encalçada per catorze galeres del Regne de Sicília comandades per Bernardino de Mendoza, els otomans foren derrotats a la batalla de l'illa d'Alboran i els presoners supervivents alliberats i els atacants, morts o capturats.
A causa de l'atac, l'emperador Carles V va fer fortificar Gibraltar per fer-la inexpugnable, encàrrec que va rebre l'enginyer alsacià Daniel Specklin.

## Referències

* ↑ (anglès) Sir William Godfrey Fothergill The Rock of the Gibraltarians; A History of Gibraltar, p.73–75. Fairleigh Dickinson University Press, 1987. Londres i Toronto. ISBN 0-8386-3237-8
* ↑ (anglès) John Drinkwater, A history of the siege of Gibraltar, 1779-1783, p.4
* ↑ Manel Güell, Expugnare Oppidum: El penyal de Gibraltar. A Carn, n. 0, febrer 2006
* ↑ (anglès) Robert Montgomery Martin
# Hiroshi Gamō

Hiroshi Gamō (japonès: ガモウひろし) (Tòquio, 17 d'agost de 1962)Hiroshi Gamou (ガモウひろし) és un reconegut escriptor de manga conegut pels seus treballs per a la revista setmanal japonesa Shonen Jump. El seu treball més famós és la sèrie de manga Tottemo! Luckyman. Tot i així, es rumoreja que és també l'autor de la sèrie Death Note (al costat del dibuixant Takeshi Obata), utilitzant el pseudònim Tsugumi Ohba a causa de les diverses pistes i referències realitzades a través de l'obra.

## Obres

* Tottemo! Luckyman
* Boku wa Shonen Tantei Dan
* Bakabakashino!!

## Referències

* ↑ [12 març 2011] TV.com. Tsugumi Ohba. TV.com.
* ↑ «雑誌掲載作品：週刊少年ジャンプ とってもラッキーマン(ガモウひろし)» (en japanese). Media Arts Database. Japan: Agency for Cultural Affairs. Arxivat de l'original el 21 de juliol 2015. [Consulta: 19 juliol 2015].
* ↑ «雑誌掲載作品：週刊少年ジャンプ ぼくは少年探偵ダン!!(ガモウひろし)» (en japanese). Media Arts Database. Japan: Agency for Cultural Affairs. [Consulta: 19 juliol 2015].
* ↑ «雑誌掲載作品：週刊少年ジャンプ バカバカしいの!(ガモウひろし)» (en japanese). Media Arts Database. Japan: Agency for Cultural Affairs. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 19 juliol 2015].
# Skinnerita

La skinnerita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor de Brian John Skinner (15 de desembre de 1928 a Wallaroo, Austràlia Meridional - 21 d'agost de 2019 New Haven, Connecticut), professor de geologia econòmica a la Universitat Yale, EUA.

## Característiques

La skinnerita és una sulfosal de fórmula química Cu₃SbS₃. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la skinnerita pertany a «02.GA: nesosulfarsenats, nesosulfantimonats i nesosulfbismutits sense S addicional» juntament amb els següents minerals: proustita, pirargirita, pirostilpnita, xantoconita, samsonita, wittichenita, lapieïta, mückeïta, malyshevita, lisiguangita, aktashita, gruzdevita, nowackiïta, laffittita, routhierita, stalderita, erniggliïta, bournonita, seligmannita i součekita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al fiord Kangerluarsuk, dins el Complex d'Ilímaussaq, a Narsaq (Kujalleq, Groenlàndia). També ha estat descrita a Alemanya, Bulgària, Eslovàquia, Hongria, Romania, l'Índia, la República Popular de la Xina i els Estats Units.

## Referències

* ↑ «Skinnerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 maig 2021].
# Snyder (Texas)

Snyder és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 10.783 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Snyder tenia 10.783 habitants, 4.980 habitatges, i 2.880 famílies. La densitat de població era de 485,2 habitants per km².
Dels 4.980 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,3% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 29,2% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 16,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.016 $ i la renda mediana per família de 37.392 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.033 $ mentre que les dones 17.609 $. La renda per capita de la població era de 16.647 $. Aproximadament el 13,7% de les famílies i el 17% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Snyder». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Snyder». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# El principio de Arquímedes

* Aquest article tracta sobre el film. Vegeu-ne altres significats a «Arquimedes (desambiguació)».
El principio de Arquímedes és una pel·lícula espanyola dirigida el 2004 per Gerardo Herrero amb guió de Belén Gopegui que tracta sobre la vida professional de dues dones alhora que analitza les relacions professionals i de parella.

## Argument

Sonia (Marta Belaustegui) i Rocío (Blanca Oteyza) són dues amigues que tenen una vida totalment oposada. Sonia és una executiva que no té temps d'estar amb els seus fills i Rocío camina en treballs eventuals malgrat la seva alta qualificació... Per això Sonia desitja tenir més vida personal i Rocío que la valorin més en la vida professional.

## Repartiment

* Marta Belaustegui... Sonia
* Roberto Enríquez... Mariano
* Alberto Jiménez... Andrés
* Blanca Oteyza... Rocío
* Vicky Peña ... Carmen
* Manuel Morón ... Nicolás
* Víctor Clavijo... Pedro
* Omar Muñoz... David

## Nominacions
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

* 2004: Candidata al Premi de Millor actriu (Marta Belaustegui).

## Referències

* ↑ 'El principio de Arquímedes '. Gerardo Herrero dirige a Marta Belaustegui en una película sobre la carrera profesional de dos mujeres, 27 d'abril de 2004
* ↑ El principio de Arquímedes a elcultural.com
* ↑ Gerardo Herrero analiza el trabajo y las relaciones de pareja en su nueva película, El País, 26 de març de 2004
* ↑ El principio de Arquímedes, a Fotogramas
* ↑ 'Héctor', de Gracia Querejeta, acapara seis Medallas del Círculo de Escritores Cinematográficos, Europa Press, 24 de gener de 2005
# Fluorocronita

La fluorocronita és un mineral de la classe dels halurs, que pertany al grup de la fluorita. El seu nom prové de la seva composició: fluoro pel fluor i cron de κρόνος, el nom alquímic per al plom. El mineal tipus es troba conservat al Museu Mineralògic Fersmann i al Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles.

## Característiques

La fluorocronita és un mineral de fórmula química PbF₂. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3 a 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz es troba classificada al grup 3.AB. (Halurs simples sense aigua). Comparteix grup amb els següents minerals: Tolbachita, Coccinita, Sel·laïta, Cloromagnesita, Lawrencita, Scacchita, Fluorita, Frankdicksonita, Strontiofluorita, Tveitita-(Y), Gagarinita-(Y), Gagarinita-(Ce) i Polezhaevaïta-(Ce).

## Formació i jaciments

Ha estat descrit només a la República de Sakha, a Rússia.

## Referències

* ↑ «Fluorocronite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].