OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Col·loblast

Els col·loblasts són unes cèl·lules especialitzades que es troben en els tentacles de ctenòfors. Són un tipus de cèl·lules adhesives situades sobre els filaments prènsils i que serveixen per a la captura de les preses. La primera observació d'un col·loblast al microscopi va tenir lloc el 1844.
A la part anterior presenta una massa citoplasmàtica en forma de campana, recoberta d'una sèrie de glòbuls glutinosos que s'adhereixen fortament a les preses i que és unida a la capa basal per dos filaments que travessen l'epidermis. Un dels filaments és citoplasmàtic, espiralat i contràctil, i l'altre és rectilini i representa el nucli estirat. En els col·loblasts madurs manca el nucli i solament resta el filament contràctil.
Un col·loblast és molt similar a un cnidoblast, però a diferència d'aquest, en comptes de posseir un arpó verinós, té una mena de paleta que secreta una substància enganxosa. De fet, aquestes cèl·lules es disposen en el parell de tentacles llargs dels ctenòfors, i secreten un líquid viscós que conserva les seves propietats adhesives amb els quals atrapen el components més petits del zooplàncton, i després retracten els tentacles per portar el menjar a la boca.
Quan la cèl·lula que conté el col·loblast entra en contacte amb un òrgan determinat, s'expandeix ràpidament, i la part apical entra en adhesió a ella. A diferència de cnidocits el col·loblast no es destrueix; es replega a l'interior de la cèl·lula i, posteriorment, pot ser utilitzat un altre cop. De fet, el filament citoplasmàtic, de gran elasticitat, no es trenca.
El col·loblast pot ser un problema per als banyistes al mar. Per les seves característiques adhesives s'aferren accidentalment amb molta facilitat al cos i a les extremitats de les persones. Queden gairebé completament enganxat a la pell i en estirar els fragments s'arrenca l'epidermis. L'exposició de la ferida a l'aigua de mar, posa en contacte la part interna de la pell amb el líquid salat i provoca un dolor agut i irritant. Tot i així, en principi, representa un risc menor per a la salut de l'afectat.

## Referències

* 1 2 «Col·loblast». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ http://simulium.bio.uottawa.ca/bio2525/Notes/glossaire50.htm Arxivat 2007-02-19 a Wayback Machine.
* ↑ http://doris.ffessm.fr/glossaire_detail.asp?glossaire_numero=235
# Sa (kana)

En l'escriptura japonesa, els caràcters さ (hiragana) i サ (katakana) són dues mores que ocupen l'11a posició en el sistema modern d'ordenació alfabètica gojūon (五十音), entre こ i し; i el 37è en el poema iroha, entre あ i き. En la taula a la dreta, que segueix l'ordre gojūon (per columnes, i de dreta a l'esquerra), s'hi troba en la tercera columna (a la que dona nom, さ行, «columna SA») i la primera fila (あ段, «fila A»). En fonologia, una mora és la unitat superior al segment i inferior a la síl·laba.
El caràcter さ prové del kanji 左, mentre que サ prové de 散. Poden dur l'accent dakuten: ざ, ザ.

## Romanització

Segons els sistemes de romanització Hepburn modificat, Kunrei-shiki i Nihon-shiki:
* さ, サ es romanitzen com a «sa»
* ざ, ザ es romanitzen com a «za»

## Escriptura

* El caràcter さ s'escriu amb dos o tres traços:
* Traç horitzontal.
* Traç diagonal cap avall a la dreta, encara que quasi vertical, que talla el primer traç i acaba en una corba en forma de C. Sovint, aquest traç es divideix en dos: un per la línia diagonal i un altre per a la corba.
* El caràcter サ s'escriu amb tres traços:
* Traç horitzontal.
* Traç vertical curt que talla el primer traç.
* Traç vertical a la dreta del segon traç, que també talla el primer i acaba corbant-se cap a l'esquerra.

## Altres representacions

* Sistema Braille:
* Alfabet fonètic: 「桜のサ」 (la «sa de sakura», on sakura és la flor de cirerer)
* Codi Morse: －・－・－

## Referències

* ↑ Bernabé, Marc. Japonès en vinyetes. Norma editorail, maig del 2005, p. 17-19 i 26-28. ISBN 84-9814-162-1.
* ↑ «mora». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Romanization of Japanese Kana – Modified Hepburn System» (pdf) (en anglès) p. 2. Government Digital Service (GDS) – The National Archives (Regne Unit), 01-10-2016.
* ↑ «Japanese Braille» (en anglès). Accessible Japan, 12-10-2015. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ Ohta, Satoru. «The Earliest Japanese Telecommunication Technology» (en anglès). IEEE Conference Publication. Institute of Electrical and Electronics Engineers (IEEE), 01-08-2017. DOI: 10.1109/histelcon.2017.8535723. [Consulta: 4 febrer 2024].

## Bibliografia

* López i Vidal, Lluc López i. L'escriptura japonesa. Editorial UOC, 2008. ISBN 978-84-9788-772-4.
* Nolla i Cabellos, Albert. L’escriptura en kanji (pdf). Barcelona: Universitat Oberta de Catalunya, p. 40.
# Juan de Alcega

Juan de Alcega (segle xvi) fou un sastre basc conegut per haver difós l'ús de la geometria en l'ofici de la sastreria.

## Vida i Obra

Res es coneix de la seva vida. Sabem que era guipuscoà (probablement d'Hondarribia) i que va tenir forces dificultats per publicar el seu llibre degut a l'oposició dels gremis medievals, perquè desvelava els secrets del seu ofici. Però només coneixem aquestes dades perquè les explica ell mateix en el seu llibre.
El 1580 va publicar a Madrid el llibre titulat Libro de Geometria, Practica y Traça. El qual trata de lo tocante al officio de sastre para saber pedir el paño, seda o otra tela que sera menester para mucho genero de vestidos, ansi de hombres como de mujeres, y para saber como se an de cortar los tales vestidos, con otros muchos secretos y curiosidades tocantes a este arte, i que es va reeditar el 1589. El llibre és un clar exemple de l'aplicació de les matemàtiques a la tecnologia. També ha estat font d'estudis filològics, tant per la seva terminologia com pel coneixement de la moda de la seva època.

## Referències

* 1 2 Sánchez Orense & Sánchez Martín, pàgina 477.
* ↑ Salavert Fabiani, pàgina 247.
* ↑ Salavert Fabiani, pàgines 245 i ss.
* ↑ Juarez-Almendros, pàgina 139.
* ↑ Petrascheck-Heim, pàgina 7.

## Bibliografia

* Juarez-Almendros, Encarnación «Don Quijote y la moda: El legado de Carmen Bernis» (en (castellà)). Cervantes: Bulletin of the Cervantes Society of America, Vol. 24, Num. 1, 2004, pàg. 137-142. Arxivat de l'original el 2016-03-03. ISSN: 1943-3840.
* Petrascheck-Heim, Ingeborg «Tailors' Masterpiece-Books» (en (anglès)). Costume, Vol. 3, Num. 1, 1969, pàg. 6-9. DOI: 10.1179/cos.1969.3.1.6. ISSN: 0590-8876.
* Salavert Fabiani, Vicente L. «La cultura científica y técnica en la España de los siglos XVI y XVII» (en (castellà)). Bulletin Hispanique, Vol. 97, Num. 1, 1995, pàg. 233-259. ISSN: 1775-3821.
* Sánchez Orense, Marta; Sánchez Martín, Francisco Javier. «El léxico del oficio sartorial en el diccionario de Esteban de Terreros y Pando: Rl caso de Juan de Alcega». A: Laura Romero Aguilera, Carolina Julià Luna (coords). Tendencias actuales en la investigación diacrónica de la lengua (en (castellà)). Publicacions i Edicions de la Universitat de Barcelona, 2009, p. 477-488. ISBN 978-84-475-3328-2.

## Enllaços externs

* Sánchez Orense, Marta. «Particularidades del léxico de la moda renacentista: dificultades en su análisis» (en (castellà)). Cuadernos del Instituto de Historia de la Lengua, 2008. [Consulta: 3 octubre 2015].
# Gavino Ledda

Gavino Ledda (Siligo, 30 de desembre de 1939) és un escriptor conegut per la seva novel·la autobiogràfica Padre Padrone (1975) i per haver dirigit la pel·lícula Ybris. Com que el seu pare no li va permetre assistir a l'escola, Gavino estudià de manera autodidacta, i finalment es graduà en Lingüística a la Universitat La Sapienza de Roma.

## Obres

* Padre padrone. L'educazione di un pastore, Feltrinelli editore, Milano, 1975
* Lingua di falce (novel·la), 1977
* Le canne, amiche del mare (història), 1978
* Aurum tellus (poesia), 1991
* I cimenti dell'agnello (contes i poemes), 1995
* Istororra: Su Occhidorzu, en AA. VV. (editat per Giulio Angioni), Cartas de logu. Scrittori sardi allo specchio, Cagliari, CUEC, 2007.
* 1984 Ybris (film)

## Referències

* 1 2 3 Vives, Judith «El cine reivindica la importancia de la alfabetización». La Vanguardia, 29-09-2020 [Consulta: 6 juny 2021]. «La película [Padre Padrone] se basa en la vida real de Gavino Ledda, un joven pastor que consiguió llegar a convertirse en un prestigioso lingüista, a pesar de la oposición de su padre a que fuese a la escuela.»
* ↑ Vulpio, Carlo «[https://www.corriere.it/cultura/10_giugno_14/vulpio-liceo-presidenti-ledda-teatro_15874014-778e-11df-9d1c-00144f02aabe.shtml Il liceo dei due Presidenti dove Ledda insegna teatro]» (en italià). Corriere della Sera, 15-06-2010 [Consulta: 6 juny 2021]. «[Gavino Ledda] Si laureerà in Glottologia alla Sapienza di Roma...»

## Vegeu també

* Padre padrone, pel·lícula dirigida per Paolo Taviani i Vittorio Taviani estrenada el 1977

## Enllaços externs

* Ledda su filologiasarda.eu.
# Kimäk

«Kimäk o Kimak» té aquests significats:
* Kimaks, poble turc.
* Kanat de Kimak, estat dels kimaks.
# Milena Canonero

Milena Canonero (Torí, Piemont, 13 de juliol de 1949) és una dissenyadora de vestuari italiana, guanyadora de quatre Oscars.

## Biografia

Estudià art, història del disseny i disseny de vestuari a Gènova. Inicià la seva carrera artística a Londres, on treballà en diversos anuncis de televisió, i conegué el director Stanley Kubrick, que li donà l'oportunitat de realitzar el vestuari per a A Clockwork Orange (1971) i posteriorment per a Barry Lyndon, que li donà el seu primer Premi Oscar juntament amb Ulla-Britt Söderlund.
Posteriorment treballà a les ordres, entre d'altres, d'Alan Parker a Midnight Express (1978); Hugh Hudson a Carros de foc (1981), que li donà el seu segon Oscar; Francis Ford Coppola a The Cotton Club (1984), Tucker: The Man and His Dream (1988) i The Godfather Part III; Sydney Pollack a Out of Africa (1985); Warren Beatty a Dick Tracy (1988) i Bulworth (1998); Louis Malle a Damage (1992); Roman Polanski a La mort i la donzella (1994); Wes Anderson a The Life Aquatic with Steve Zissou (2004), The Grand Budapest Hotel (2014) o The French Dispatch (2021); o Sofia Coppola a Maria Antonieta (2006).
El 1980 es casà amb l'actor estatunidenc Marshall Bell.

## Premis i nominacions
### Premis Oscar

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1975 | Millor vestuari | Barry Lyndon | Guanyador |
| 1981 | Millor vestuari | Chariots of Fire | Guanyador |
| 1985 | Millor vestuari | Out of Africa | Nominat |
| 1988 | Millor vestuari | Tucker: The Man and His Dream | Nominat |
| 1990 | Millor vestuari | Dick Tracy | Nominat |
| 1999 | Millor vestuari | Titus | Nominat |
| 2001 | Millor vestuari | The Affair of the Necklace | Nominat |
| 2006 | Millor vestuari | Maria Antonieta | Guanyador |
| 2014 | Millor vestuari | The Grand Budapest Hotel | Guanyador |

### Premis BAFTA

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1975 | Millor vestuari | Barry Lyndon | Nominat |
| 1981 | Millor vestuari | Chariots of Fire | Guanyador |
| 1985 | Millor vestuari | The Cotton Club | Guanyador |
| 1986 | Millor vestuari | Out of Africa | Nominat |
| 1991 | Millor vestuari | Dick Tracy | Nominat |
| 2006 | Millor vestuari | Maria Antonieta | Guanyador |
| 2014 | Millor vestuari | The Grand Budapest Hotel | Guanyador |
| 2021 | Millor vestuari | The French Dispatch | Nominat |

## Referències

* ↑ (anglès) costumedesignersguild.com
# Tàngara beccònica culroja

La tàngara beccònica culroja (Conirostrum speciosum) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos galeria, clars, boscos decidus i vegetació secundària de les terres baixes a l'est de Colòmbia, sud de Veneçuela, Guaiana i nord del Brasil, est del Perú, Amazònia, sud i sud-est del Brasil, Bolívia, Paraguai i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Tàngara beccònica culroja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Sri Menanti

Sri Menanti és una ciutat de Negeri Sembilan, capital reial i seu del Yamtuan Besar (Yang di-Pertuan Besar Negri Sembilan) cap de l'estat de Negeri Sembilan. Seri Menanti està situada a uns 35 km de Seremban, i administrativament al modern districte de Kuala Pilah, ciutat al costat de Sri Menanti (a uns 10 km). El nom deriva de Padi Menanti (esperant l'arròs) després canviat a Sri Menanti (Sri és un títol en vell javanès però que també vol dir arròs).
El territori al seu entorn, bestret de Rembau i Jelebu, fou el domini directe dels sobirans Minangkabau que van dirigir l'estat anomenat Sri Menanti format per la zona reial i diversos estats menors que inicialment eren nou (Negeri Sembilan = Nou Estats). El 1888 la federació va passar a protectorat britànic i el 1895 quan els britànics li van retornar Jelebu, Rembau i Sungei Ujong hi havia altre cop nou estats i els britànics li van donar el nom en la forma Negri Sembilan. La ciutat fou ocupada pels japonesos el gener del 1942 i fins al setembre de 1945. Després de la independència de la Federació Malaia (1959) i la formació de Malàisia (1963, amb estructura final el 1965) l'estat de Gemes fou absorbit per Tampin, el de Jempol per Jelebu i el de Ulu Muar per Jehol i van quedar només cinc estat més el territori reial de Sri Menanti.
Com a atracció principal, el palau local conegut com a Istana Lama o Palau Vell. És un palau de fusta que forma la peça mestra de l'arquitectura Minangkabau i fou construït al començament del segle xix però destruït durant el conflicte de Sungei Ujong el 1874 i reconstruït a partir del novembre del 1902 per dos artistes locals, Tukang Kahar i Tukang Taib. Work began sense utilitzar ni un sol clau; es va completar el 1906. Fou residència reial del 1908 fins al 1932 quan es va traslladar a un nou palau. La seva altura és de cinc pisos.

## Referències

* Ciutat reial de Seri Menanti Arxivat 2011-02-11 a Wayback Machine.
* Palau vell
# Ravna Gora (Sèrbia)

Ravna Gora (en serbi: Равна Гора) és una muntanya de l'oest de Sèrbia. De 950m. d'altitud, forma part del grup de muntanyes de Podrinje-Valjevo, a la perifèria oriental dels Alps Dinàrics. Es troba al sud-est de la ciutat de Valjevo, i al nord-oest de la ciutat de Gornji Milanovac. Històricanet, Ravna Gora es coneix com el bressol de la guerrilla txètnik de Draža Mihailović, creada el 1941.
# Sabadell Deportes

Sabadell Deportes va ser una de les publicacions pioneres relacionades amb l'esport de la ciutat de Sabadell. Durant els anys 50 i 60 va esdevenir un diari de referència amb molta tirada a la capital del Vallès Occidental. Una època d'esplendor de l'esport sabadellenc, que rebé el títol de 'Ciudad piloto del deporte español' per part de l'Estat gràcies als èxits a nivell nacional i internacional aconseguits per equips com el Centre d'Esports Sabadell en futbol, el Club Natació Sabadell en natació o l'Arrahona i l'OAR Gràcia Sabadell en handbol. El seu primer número data del 3 de gener del 1949, mentre que el darrer és del 15 de juliol del 1968. Durant aquest període de 19 anys, es publicaren 178 exemplars. La llengua del Sabadell Deportes era el castellà, tot i que en els darrers anys també hi van haver petites seccions escrites en català. Totes les edicions van ser en blanc-i-negre.

## Notes

* ↑ Jaume Llargués Sabatés (Cerdanyola del Vallès, 18 de març de 1918 - ?) va ser editor i propietari de Sabadell Deportes. Casat amb Teresa Nonell Farnés, va tenir tres fills, Àngel, M. Dolors i Eulàlia i dos nets; Laia i Oriol.

## Referències

* ↑ Cien años de prensa deportiva en Cataluña: Catálogo. Salón Náutico Internacional, 1972.
* ↑ «Inventari». Arxivat de l'original el 2017-03-03. [Consulta: 2 març 2017].
* ↑ Sabadell Deportes a l'Hemeroteca local Fundació Bosch i Cardellach

## Enllaços externs

* Sabadell Deportes al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya
# Kin Hubbard

Frank McKinney Hubbard (nascut l'1 de setembre de 1868 a Bellefontaine (Ohio) - mort el 26 de desembre de 1930 a Indianapolis, Indiana) fou un caricaturista, humorista i periodista estatunidenc més conegut pel seu nom de ploma "Kin" Hubbard.
Fou el creador de la tira còmica Abe Martin of Brown County que fou publicada als diaris estatunidencs des de 1904 fins a la seva mort el 1930 i va ser l'originador de moltes bromes polítiques que encara es fan servir. L'humorista nord-americà Will Rogers va declarar que Hubbard era "el millor humorista dels Estats Units".
El dramaturg, guionista i periodista estatunidenc Lawrence Riley va escriure l'obra biogràfica Kin Hubbard (1949) en la seva memòria. El van protagonitzar Tom Ewell i June Lockhart.

## Citacions cèlebres

* Com menys aporta un polític, més estima la bandera
* La diversió és com l'assegurança de vida; Com més gran sigui, més costarà.
* No hi ha cap secret sobre l'èxit. Alguna vegada has conegut un home d'èxit que no te n'hagi parlat?
* Tots voldríem votar pel millor home, però mai no és candidat.
* És bastant difícil de dir que és el que porta la felicitat; La pobresa i la riquesa han fracassat.
* Encara queden algunes persones honestes però mai no semblen trobar res que hagis perdut.
* Algunes persones semblen haver descendit del ximpanzé molt més tard que d'altres.

## Referències

* ↑ «Abe Martin cartoon character of humorist Kin Hubbard in Brown County Indiana» (en anglès). Brown County State Park Web site. Arxivat de l'original el 2019-05-15. [Consulta: 3 desembre 2008].
* ↑ Supina mediocridad a La Vanguardia
* ↑ gooreads.com
* ↑ Short Furrows (1913)

## Enllaços externs

* The Best of Kin Hubbard, p. 0, a Google Books
* Abe Martin's Almanac for 1909, p. 0, a Google Books
* "Kin Hubbard" Arxivat 2013-06-08 a Wayback Machine., Societat Històrica d'Indiana
* Petita biografia en un web holandès de fans del còmic
* Una mica sobre Abe Martin Arxivat 2019-05-15 a Wayback Machine. al Parc Estatal del Comtat de Brown
# Milena Duchková

Milena Duchková (Praga, 25 d'abril de 1952) és una saltadora txeca, ja retirada, que va competir sota bandera txecoslovaca durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on va guanyar la medalla d'or en la prova de palanca de 10 metres del programa de salts. En la prova de trampolí de 3 metres fou desena. Quatre anys més tard, als Jocs de Munic, va guanyar la medalla de plata en la prova de palanca de 10 metres, mentre novament fou desena en la prova de trampolí de 3 metres. El 1976, a Mont-real, disputà sense sort els seus tercers, i darrers, Jocs Olímpics.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata al Campionat del Món de natació de 1973, una medalla d'or al Campionat d'Europa de natació de 1970 i una medalla d'or i una de plata a les Universíades de 1973.
Va ser membre del Comitè Olímpic Txecoslovac i metgessa oficial de l'equip de salts txecoslovac el 1978 i 1979. El 1980 es traslladà al Canadà, on exercí d'entrenadora de l'equip nacional canadenc. El 1983 fou incorporada a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Milena Duchková». [Consulta: 14 setembre 2023].
* ↑ «Medal-winning Czech diver seeks to remain in Canada». , October 21, 1980, p. 23.
* ↑ «Milena Duchkova» (en anglès americà). [Consulta: 14 setembre 2023].
# Can Plana (Osor)

Can Plana és una masia d'Osor (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici aïllat de dues plantes i coberta de doble vessant a façana situat en un vessant de la muntanya d'Osor que puja cap al Santuari del Coll. La casa, de planta rectangular està formada per una part original, diversos adossats posteriors i tres estructures properes, originalment magatzems agrícoles i estables de bestiar.
Les façanes són arrebossades, encara que bona part de l'arrebossat ja no existeix i es veu la pedra. Les cadenes cantoneres presenten un seguit de pedres escairades i de més grans dimensions que la maçoneria restant. La major part de les obertures són emmarcades de pedra i destaca el portal adovellat de mig punt. Les altres obertures, moltes d'elles amb llindes monolítiques i ampits motllurats, són de forma rectangular. Una llinda de finestra de la façana lateral de migdia porta gravada la data de 1765. En aquesta mateixa façana destaca una petita finestra quadrada formada per dos blocs de pedra calcària blanquinosa.
Els ràfecs són senzills, i comença la teulada directament. Prop del mas hi ha les restes d'un antic forn de calç, datat del segle xix i actualment sense sostre i mig enrunat (veure la fitxa corresponent al Forn de Can Plana, Osor). El teulat d'una de les parts adossades perpendicularment a la casa ha estat restarurat recentment.

## Història

Aquesta casa es pot datar del segle XVII-XVIII, encara que la seva forma actual es deu a la reforma de principis del segle xix (1806). Les notícies de Can Plana es remunten documentalment fins al segle xiv.
A la dovella clau del portal adovellat de mig punt de l'entrada de llevant, la principal, hi ha gravada la següent llegenda: Francisco Sarroset 1806. A més, en una pedra situada a sobre la dovella clau, altres lletres no desxifrades i una creu cristiana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Plana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Spirit F1

Spirit va ser un constructor de cotxes de competició britànic que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1.
L'equip va ser fundat per Gordon Coppuck i John Wickham l'any 1981 i va anar pujant categories fins a arribar a la F1.
Va debutar al GP de Gran Bretanya de la temporada 1983.
L'equip va prendre part amb un total de vint-i-cinc monoplaces les curses de tres temporades consecutives (1983 - 1985), aconseguint una setena posició com millor classificació en una cursa i no assolint cap punt pel campionat del món de constructors.

## Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 25 (23) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |