OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Segona categoria del Campionat de Catalunya de futbol 1914-1915

Resultats de la lliga de Segona categoria del Campionat de Catalunya de futbol 1914-1915.

## Sistema de competició

La competició, anomenada Segona Categoria, va ser disputada en tres grups, dos grups de Barcelona i un de comarques, amb clubs del Vallès, Maresme, Baix Llobregat i Badalona. Hi ha haver competicions de primers, segons, tercers i quarts equips.

## Primera fase

Es disputà el campionat de segona categoria amb la participació dels següents clubs:
* Primer grup: CE Europa, FC Martinenc, Centre de Sports Martinenc, CE Júpiter, FC Andreuenc i FC Stadium.
* Segon grup: New Catalònia FBC, Atlètic Sporting Club, FC Barcino, Gladiator SC, Tibidabo i Sarrià SC.
* Grup de comarques: FC Terrassa, Atlètic FC de Sabadell, Bétulo FC de Badalona, Sbart de Vilassar de Dalt, Mataró FC, Iluro SC de Mataró, CD Colònia Sedó i FC Colònia Güell.
Els tres campions foren CE Europa, New Catalònia FBC i Atlètic FC de Sabadell.

## Fase final

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts | Classificació |
| 1 | Atlètic de Sabadell (C, P) | 2 | 2 | 0 | 0 | 7 | 0 | +7 | 4 | Campió |
| 2 | New Catalònia FC | 2 | 1 | 0 | 1 | 2 | 5 | −3 | 2 | |
| 3 | CE Europa | 2 | 0 | 0 | 2 | 1 | 5 | −4 | 0 | |
| Jornada | Data | Camp | Local - Visitant | Resultat |
| 1 | 20 juny 1915 | camp del Terrassa | New-Catalònia - Europa | 2-1 |
| 2 | 27 juny 1915 | camp de l'Espanyol | New Catalònia - Atlètic FC | 1-1 |
| 2 | 4 juliol 1915 | camp del Barcelona | New Catalònia - Atlètic FC | 0-4 |
| 3 | 11 juliol 1915 | camp de l'Espanyol | Europa - Atlètic FC | 0-3 |
L'Atlètic FC de Sabadell es proclamà campió i aconseguí l'ascens de categoria.

## Notes

* ↑ El partit fou suspès a 28 minuts del final per la caiguda d'un gran xàfec, repetint-se posteriorment.

## Referències

* ↑ Pàgina 7, La Vanguardia, 25 novembre 1914
* ↑ Pàgina 7, La Vanguardia, 13 desembre 1914
* ↑ El Diluvio : No. 174 (23 juny 1915) Ed. matí
* ↑ La Vanguardia, 29 juny 1915, pàgina 6
* ↑ [El Diluvio : No. 188 (7 juliol 1915) Ed. matí]
* ↑ La Vanguardia ,12 juliol 1915, pàgina 5
# Dubóvoie

«Dubóvoie» té aquests significats:
* Dubóvoie (raion de Beriózovka), poble del krai de Perm, a Rússia
* Dubóvoie (Sakhalín), poble de l'óblast de Sakhalín, a Rússia
* Dubóvoie (Tula), poble de l'óblast de Tula, a Rússia
# Ubayd-Al·lah

«Ubayd-Al·lah o Ubayd Allah» té aquests significats:
* Ubayd-Al·lah (nom)
* Biografies:
** Ubayd-Al·lah Abu-Marwan (? - 823), príncep, general i governador omeia andalusí
** Ubayd-Al·lah ibn Abi-Bakra (? -698), general i governador omeia
** Ubayd-Al·lah ibn al-Abbàs (622 - 704 o 706), cosí i company de Mahoma
** Ubayd-Al·lah ibn al-Habhab, militar omeia, governador d'Egipte, d'Ifríqiya i de l'Àndalus
** Ubayd-Al·lah ibn al-Màhuz, segon cap o imam dels kharigites azraquites
** Ubayd-Al·lah ibn Baixir, líder kharigita azraquita
** Ubayd-Al·lah ibn Yahya ibn Khàqan, visir abbàssida
** Ubayd-Al·lah ibn Úmar (? -657), company de Mahoma i fill del califa Umar
** Ubayd-Al·lah ibn Ziyad (? -686), governador omeia de Bàssora, de Kufa i de les terres orientals
** Abu-l-Ghazi Ubaid Al·là, khakan dels uzbeks xibànides (1533-1540) i kan de Bukharà (1504-1512 i 1512-1540)
** Abu-Ubayd-Al·lah ibn Abi-s-Saj, primer emir de l'Azerbaidjan, Arran i Armènia del 889 al 901
** Abu-Ubayd-Al·lah Muàwiya ibn Ubayd-Al·lah ibn Yassar al-Aixarí (? - 786/787), visir del califa al-Mahdí
** Ubayd-Al·lah al-Mahdí (Askar Mukram, 873 - 934), primer imam manifestat i califa fatimita
# Xavier Serrat i Crespo

Xavier Serrat i Crespo és un actor i director teatral català, conegut per la seva aparició en sèries catalanes i espanyoles, especialment a La granja on era el cap de família.

## Biografia

Va cursar els seus estudis d'interpretació, art dramàtic i cant a la Universitat de Roma, amb Vittorio Gassman i també a la Universitat de París. Va començar fent cinema infantil en català per les escoles, on privadament ensenyaven català. I al mateix temps presentava festivals de cançó catalana. Els seus inicis a la televisió van ser a la TVE i TV3 amb telenovel·les en català, on realitza un gran nombre de papers secundaris, gairebé sempre en comèdia.
La seva trajectòria passa pel Teatre-Cabaret La Cova del Drac, i la seva participació en la companyia de teatre La Cubana, fins que es fa més conegut del públic en general amb el seu personatge Joan a la sèrie catalana La granja (1988-1991), la sèrie precursora del culebró televisiu català, que va estar present durant anys en el canal autonòmic català. Després va ser apartant de l'escena per col·locar en el pla invisible del doblatge. Més tard va ser rescatat per Ariel García Valdés, revelant-se com un gran actor dramàtic. Ha escrit, dirigit i interpretat l'obra de teatre Estem tots bojos (2005) i en el musical Chicago, juntament amb Coco Comin o al Valle-Inclán l'obra de teatre Diàleg en re major (1993), amb l'actor Eusebio Poncela. Entre les seves darreres obres destacant molts títols al Centro Dramático Nacional, d'Espanya.
En cinema mai ha fet un paper protagonista, però ha participat pel·lícules com La plaça del Diamant (1982), Los años bárbaros (1998), La gran vida (2000) o La caja 507 (2002). Recentment ha participat en l'adaptació del còmic de El Guerrero del Antifaz (2009), dirigida per Francesc Xavier Capell. El seu últim paper a la televisió va arribar amb la sèrie Lalola (2008-2009), on encarna Fulgencio Aguirre Cañete, fins a la cancel·lació de la sèrie per falta d'audiència. Actualment viu a Rubí, encara que també resideix a Madrid, per motius professionals.
Ha tingut aparicions esporàdiques a 7 vidas (1999), El Cor de la Ciutat (2000), Hospital Central (2002), Los Serrano (2003) i Cuéntame cómo pasó (2009).

## Referències

* ↑ «Xavier Serrat, pregoner de la Festa Major 2012». Rubí TV, 06-05-2012. Arxivat de l'original el 2016-11-30. [Consulta: 29 novembre 2016].
* ↑ «Recordem "La granja", el primer culebron de la història de TV3, al "Concurs vintage"». CCMA, 24-01-2016. [Consulta: 29 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina de Xavier Serrat
* Xavier Serrat a IMDb (anglès)
# Gymnothorax niphostigmus

Gymnothorax niphostigmus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 75,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Taiwan.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1795. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 9. i-ii + 1-192.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cruziohyla

Cruziohyla és un gènere de granotes de la família dels hílids.

## Taxonomia

* Cruziohyla calcarifer (Boulenger, 1902) -Amèrica Central i nord de Sud-amèrica-.
* Cruziohyla craspedopus (Funkhouser, 1957) -Amazònia-.
# Suri

«Suri» té aquests significats:
* Suri (mitologia), divinitat etrusca de l'Inframon, assimilat a Apol·lo.
* Dinastia Suri o dels Surs, dinastia afganesa de Delhi i Bengala, d'origen gúrida.
* Suri (ciutat), capital del districte de Birbhum a Bengala Occidental.
* Clan Suri, clan paixtu.
* Suris, municipi francès.
* Suris, ètnia a Etiòpia.
Viccionari
# Sant Feliu de Riu

Sant Feliu de Riu és una església de l'antic poble de Riu, actualment al terme municipal de Montagut i Oix (Garrotxa), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església situada a l'antic poble de Riu, en el sector nord-oest de la serra de Guitarriu, sobre la riba esquerra de la riera de Sant Aniol. És una construcció romànica del segle xii, d'una sola nau amb volta apuntada. L'absis és semicircular i presenta una finestra de doble esqueixada al centre i un fris senzill, sostingut per mènsules, sota la cornisa. A migdia hi ha dues finestres de doble esqueixada. La part més interessant és a ponent, on hi ha la porta d'ingrés formada per tres arcs en degradació amb una llinda i un timpà llis, i una finestra delicadament decorada amb un semicercle de dents de serra i el reixat d'època, i el campanar d'espadanya de doble obertura. Conserva en un batent de la porta la ferramenta original romànica.
La pica d'oli conservada a l'interior de l'església, és l'únic element decoratiu present dins del temple. La seva destinació originària, era la de contenir oli. Posteriorment, s'hi va esculpir un calvari popular amb Crist crucificat, la Verge i Sant Joan, i per damunt dels braços de la Creu, un sol a l'esquerra i una lluna a la dreta. Les seves mides són; 62 cm d'alçada, una amplada total de 45 cm, una amplada interior de 35 cm i una profunditat de 73 cm.

## Història

L'església de Sant Feliu de Riu, construïda al segle xii, no apareix documentada fins al final del segle xiii. A les "Rationes Decimarum Hispaniae" dels anys 1279 i 1280 hi figura "l'ecclesia de Rivo". Se cita també en els nomenclàtors del segle xiv amb la denominació ·…ecclesia parrochialis sancti Felicis de Rivo…" en una data no determinada passà a ser possessió de Sant Llorenç de sous o del Mont i fou incorporada, a finals del segle xvi, com a sufragània de la parròquia de Santa Cecília de Sadernes. La visita pastoral del 9 de juliol de 1826, a càrrec del bisbe Dionisio Castaño, informa que la família Agustí havia pagat un altar que disposava d'ara però que no tenia sagrament. Així mateix, l'església no tenia pica baptismal, però sí cementiri per als fidels de la rodalia. Disposava d'un calze de plata i tres casulles. Fou acuradament restaurada l'any 1981.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Feliu de Riu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2015].
* ↑ «Goigs de l'ermita de Sant Feliu de Riu». [Consulta: 2019].
# Giovanni Passerini

Giovanni Passerini va ser un botànic i entomòleg italià. Nasqué el 16 de juny de 1816 a Pieve di Guastalla i morí el 17 d'abril de 1893 a Parma.
Giovanni Passerini va ser professor de botànica a la Universitat de Parma. Va ser l'autor de diverses obres sobre els àfids. La seva col·lecció de 5.500 espècimens en 52 gèneres i 89 espècies es troba al Museu d'Història Natural de Parma.
L'any 1875, va ser el primer president de la secció italiana del Club alpí.

## Obres principals

* Gli insetti autori delle galle del Terebinto e del Lentisco insieme ad alcune specie congeneri. Giornale Giardini Orticolt. 3: 258–265 (1856).
* Gli afidi con un prospetto dei generi ed alcune specie nuove Italiane. Parma : Tipografia Carmignani 40 pp. (1860).
* Aphididae Italicae hucusque observatae. Arch. Zool. Anat. Fisiol. 2: 129–212 (1863).
* Aphididae Italicae hucusque observatae. Arch. Zool. Anat. Fisiol. 2: 129–212 (1863).

## Referències

* Cesare Conci et Roberto Poggi (1996), Iconography of Italian Entomologists, with essential biographical data. Memorie della Società entomologica Italiana, 75 : 159–382.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Hedgehog (arma)

El Hedgehog (Eriçó en anglès) era una arma antisubmarina que es va fer servir principalment durant la Segona Guerra Mundial. L'aparell, desenvolupat per la Royal Navy, disparava 24 projectils de morter endavant del vaixell quan atacava a un U-Boot. Es va instal·lar en vaixells que feien escorta de combois com destructors, fragates i corbetes per a complementar les càrregues de profunditat.
Els projectils de morter feien servir espoletes de contacte i no de profunditat, això feia que la detonació tingués lloc amb l'impacte contra una superfície dura com el casc d'un submarí, això els feia més efectius que les càrregues de profunditat que causaven el seu efecte per mitjà de les ones de xoc hidroestàtiques.

## Descripció

L'eriçó s'anomenà així a causa del seu aspecte. Es tractava d'un llançador situat al castell de proa i que estava equipat amb 24 projectils, que es llançaven endavant de la proa a una distància prefixada de 230 metres i que queien a l'aigua una zona el·líptica (Hedgehog Mark 10) o rodona (Hedgehog Mark 11) d'uns 40 metres de diàmetre. El llançador era fix, però posteriorment es va substituir per un de giroestabilitzat per a superar els moviments de guinyada i capcineig de la nau.

## Característiques

Del projectil
* Calibre: 178 mm (7 inch)
* Pes: 29 kg (65 lb)
* Explosiv: 13,6 kg (30 lb)
* Avast: 230 m
* Velocitat d'enfonsament: 6,7 a 7,2 m/s (22 a 23,5 ft/s)

## Referències

* ↑ Keegan, John, 1934-2012,. The price of admiralty : the evolution of naval warfare. First American edition. ISBN 0-670-81416-4.
* ↑ «ASW Weapons of the United Kingdom» (en anglès). NavWeaps. [Consulta: 4 març 2020].
# Gymnothorax nasuta

Gymnothorax nasuta és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 73,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Xile, incloent-hi l'Illa de Pasqua.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cruzul

Cruzul és una parròquia consagrada a Sant Martí pertanyent al municipi de Becerreá, província de Lugo.

## Demografia

Segons el padró municipal de 2004 la parròquia de Cruzul tenia 81 habitants (41 dones i 40 homes), distribuïts en 3 entitats de població (o lugares), cosa que va suposar un petit augment en relació al padró de l'any 1999 quan en tenia 80. Segons l'IGE, el 2014 la seva població va baixar fins als 79 habitants (42 homes i 37 dones).

## Patrimoni
### El pont de Cruzul

El pont de Cruzul és una construcció de la segona meitat del segle xviii. El Real Decreto expedido para hacer Caminos rectos, y sólidos de 1761 va comportar la construcció de noves vies de comunicació modernes en l'Espanya de Carles III. Un dels traçats entrava a Galícia per Pedrafita do Cebreiro i passava per Cruzul i Becerreá. Aquest pont salvava el pas del riu Cruzul sense haver de rodejar-lo. Va formar part de la N-VI fins al 1983, quan un nou traçat de la N-VI el va deixar obsolet.

## Llocs

* Cruzul
* A Venda de Cruzul
* Vilar de Ousón

## Referències

* ↑ «Dades estadístiques de població». Instituto Galego de Estadística. Arxivat de l'original el 2018-08-13. [Consulta: 29 agost 2018].
* ↑ LINDOSO, Elvira; VILAR, Margarita «Infraestructuras y transportes en Galicia antes del ferrocarril». Fundación de ferrocarriles españoles, pàg. 2.
* ↑ Follana, Fernanda «El puente de Cruzul recupera su aspecto después de 200 años». La Voz de Galicia, 02-07-2011.
# San Martín de las Pirámides

San Martín de las Pirámides és un municipi de l'estat de Mèxic. San Martín de las Pirámides és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb el municipi de Ocoyoacac, al sud amb Ocuilan, a l'oest amb Tianquistenco i a l'est amb Ciutat de Mèxic.

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Referències

* ↑ Monografia municipal de San Martín Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Edwig Van Hooydonck

Edwig Van Hooydonck (Ekeren, Anvers, 4 d'agost de 1966) és un ciclista belga, ja retirat, que fou professional entre el 1986 i el 1996. Especialista en clàssiques, les seves principals victòries foren dues edicions del Tour de Flandes, el 1989 i 1991, i quatre edicions de la Fletxa Brabançona. També guanyà una etapa de la Volta a Espanya de 1992.
Es va retirar del ciclisme professional perquè sentia que ja no podia competir amb altres ciclistes, que en aquell moment començaven a dopar-se, sense fer trampes ell mateix.

## Palmarès

* 1987
** 1r a la Fletxa Brabançona
* 1988
** 1r al Gran Premi Eddy Merckx
** 1r a la Volta a Andalusia i vencedor d'una etapa
** 1r al Tour de l'Est de Bèlgica
** 1r a Drie Zustersteden
** Vencedor d'una etapa del Tour del Mediterrani
* 1989
** 1r al Tour de Flandes
** 1r al Gran Premi de Denain
** 1r a la Kuurne-Brussel·les-Kuurne
* 1990
** 1r a l'A través de Bèlgica
** 1r a Deutsche Weinstrasse
* 1991
** 1r al Tour de Flandes
** 1r a la Fletxa Brabançona
** 1r al Grand Prix d'Ouverture La Marseillaise
** 1r a Schaal Sels
* 1992
** 1r a la Volta a Irlanda
** 1r al Gran Premi de Denain
** 1r al Grand Prix d'Ouverture La Marseillaise
** 1r al Tour de la Haute-Sambre
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Irlanda
** Vencedor d'una etapa de l'Étoile de Bessèges
* 1993
** 1r a la Fletxa Brabançona
** 1r al Stadsprijs Geraardsbergen
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Luxemburg
* 1995
** 1r a la Fletxa Brabançona

### Resultats al Tour de França

* 1989. 110è de la classificació general
* 1990. 101è de la classificació general
* 1991. 103è de la classificació general
* 1992. Abandona (13a etapa)
* 1993. 136è de la classificació general
* 1994. Abandona (14a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1992. 116è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1995. 102è de la classificació general

## Referències

* ↑ «VAN HOOYDONCK Edwig». [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Edwig VAN HOOYDONCK» (en italià). [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ Saturday, on; April 2011, 2. «| The Bosberg» (en anglès americà), 02-04-2011. [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ «Awesome Belgian Guys: Edwig Van Hooydonk – Velominati» (en anglès americà), 03-09-2012. [Consulta: 19 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Edwig Van Hooydonck a sitiodeciclismo.net
# Hedera hibernica

Hedera hibernica és una espècie d'heura de la família de les Araliàcies. H. hibernica, com Hedera helix (heura comuna), és una perillosament espècie invasora, mala herba a certes parts d'Amèrica del Nord amb hiverns mitjans.

## Descripció

Són plantes que en tallar-les desprenen una aroma dolç i fort, sense rizomes. Té dues formes de fulles: les fulles de les branques estèrils, que generalment són cordiformes o palmades, o fins i tot hastades, amb (0)3(5) lòbuls -a vegades el central és més llarg que els laterals-, amb base truncada, de color que va de vermellós a verdós i tricomes estrellats. Les fulles de les branques fèrtils són enteres -a vegades amb 3 lòbuls-, generalment el·líptiques o ovades, a vegades lanceolades, poques vegades obovades o oblongues, separades per entrenusos; limbe de color que va d'un verd terrós a verd intens, amb nervis verdosos, poc prominents. Les inflorescències són en umbel·les amb 20-35 flors. Pètals deltoides, d'un verd groguenc. Sèpals triangulars, de color castany. Fruits negres, a vegades d'un verd fosc. Llavors 2-4 (5). Té un nombre de cromosomes de 2n=96.

## Distribució i hàbitat

És nativa de les costes atlàntiques d'Europa. Pot ser una mala herba nociva o ser invasiva. Requereix un sòl constantment humit, i pot créixer en qualsevol entorn de llum des de ple Sol a ombra profunda. Habita els boscos o arbustos densos que són frescos i coberts de núvols durant gran part de l'any, tal com es troba sovint a les regions muntanyoses prop de la costa. Prefereix un bon drenatge o sòls alcalins rics en nutrients i humus.

## Taxonomia

Hedera hibernica va ser descrita per (G.Kirchn.) Carrière i publicada a Revue Horticole 62: 163. 1890.

### Etimologia

* Hedera: nom genèric atorgat a l'heura.
* hibernica: epítet del grec antic que significa "de l'hivern".

### Sinonímia

* Hedera canariensis var. maculata (Hibberd) Hibberd
* Hedera grandifolia var. maculata Hibberd
* Hedera helix f. hibernica (G.Kirchn.) P.D.Sell
* Hedera helix var. hibernica G.Kirchn.
* Hedera helix subsp. hibernica (G.Kirchn.) D.C.McClint.
* Hedera helix f. maculata (Hibberd) Tobler
* Hedera helix var. maculata (Hibberd) Rehder
* Hedera hibernica var. maculata (Hibberd) Bean
* Hedera vegeta G.Nicholson
* Hedera vitifolia G.Nicholson

## Referències

* ↑ Hedera hibernica a Flora Vascular
* ↑ «Hedera hibernica». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 19 juliol 2014].
* ↑ hibernica a Epítetos Botánicos
* ↑ «Hedera hibernica a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 10 juliol 2017].
# Gymnothorax nigromarginatus

Gymnothorax nigromarginatus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 99 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud de Florida fins a Texas i Yucatán (Mèxic).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cristòfol Montiu

Cristòfol Montiu i Solé (Cervera, Segarra, segle xviii - Catalunya, s. XIX) fou un científic i eclesiàstic beneficiat a Cervera i mestre de capella de l'Església de Sant Joan Baptista de Vallss.
Pertanyia a la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona. Va trametre nombroses memòries sobre temes agronòmics. Una d'elles tractava d'un artefacte mecànic que ell mateix va dissenyar i construir. L'instrument consisteix en una arada anomenada per ell mateix "aixada-arada".
També és conegut per la realització d'una estampa litogràfica molt primerenca en la qual es pot observar el plànol del seu invent agrari. Aquesta estampa litogràfica encara avui la podem trobar en la col·lecció d'incunables litogràfics (anomenades així les estampes anteriors a l'any 1825) de la Unitat Gràfica de la Biblioteca de Catalunya juntament amb la primera litografia coneguda de tot l'estat espanyol, de Josep March.
És destacat en l'aspecte musical per haver sigut mestre de composició de l'eclesiàstic i compositor català Salvador Vidal i Dura.
# Leptodactylodon ventrimarmoratus

Leptodactylodon ventrimarmoratus és una espècie de granota que viu al Camerun.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Amiet, J.-L. 2004. Leptodactylodon ventrimarmoratus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.