OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# San Felice del Molise

San Felice del Molise (croat molisià Štifilić ) és un municipi italià, situat a la regió de Molise. L'any 2007 tenia 813 habitants. Limita amb els municipis d'Acquaviva Collecroce, Castelmauro, Mafalda, Montefalcone nel Sannio, Montemitro, Montenero di Bisaccia, Tavenna, Tufillo (CH). És, juntament amb Acquaviva Collecroce i Montemitro, un dels municipis italians on es parla una varietat del croat

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Rosida Norelli | Llista cívica |
# Campionat d'Europa de Ciclisme BMX de 2018

El Campionat d'Europa de Ciclisme BMX de 2018 es va celebrar a Glasgow (Escòcia) el 10 i l'11 d'agost de 2018 sota l'organització de la Unió Europea de Ciclisme (UEC) i la Federació Britànica de Ciclisme.

## Resultats
### Homes

| Event | Or | Or | Plata | Plata | Bronze | Bronze |
| BMX | Kyle Evans Regne Unit | 34,715 | Kye Whyte Regne Unit | 35,372 | Sylvain André França | 35,458 |

### Dones

| Event | Or | Or | Plata | Plata | Bronze | Bronze |
| BMX | Laura Smulders Països Baixos | 38,700 | Simone Tetsche Christensen Dinamarca | 38,965 | Yaroslava Bondarenko Rússia | 40,067 |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Regne Unit | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Països Baixos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Dinamarca | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4 | Rússia | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Juazeiro

Juazeiro és un municipi brasiler de l'estat de Bahia. Localitzada a la regió mitjana de la conca del Riu São Francisco, en la frontera amb l'estat de Pernambuco, la ciutat destaca per l'agricultura irrigada gràcies a les aigües del riu São Francisco i per ser la quarta major ciutat de Bahia.

## Referències

* ↑ «Juazeiro - Panorama» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «Juazeiro - História & Fotos» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 3 desembre 2023].
# Who's David?

"Who's David?" és un senzill de la banda de Pop rock britànica, Busted, publicat el 2004. Va arribar al número 1 de la llista de vendes del Regne Unit durant una setmana.

## Informació sobre la cançó

La cançó parlar de com els nois estan de relació amb una noia que els enganya. Va ser escrita per Tom Fletcher de la banda McFly.

### Posició a les llistes

| Llista (2004) | Posició |
| Irish Singles Chart | 9 |
| UK Singles Chart | 1 |

## Llista de pistes
### CD 1

* "Who's David?"
* "Teenage Kicks"

### CD 2

* "Who's David?"
* "Where Is The Love"
* "Fall At Your Feet"
* "Enhanced Section (Amb el vídeo musical de Who's David?)"
| Precedit per: "With a Little Help from My Friends" per Sam and Mark | UK Singles Chart senzill número 1 22 de Febrer del 2004 - 28 de Febrer del 2004 | Succeït per: "Mysterious Girl" per Peter Andre |
# Wolfgang Rennert

Wolfgang Rennert (Colònia, 1 d'abril de 1922 - Berlín, 24 de març de 2012) fou un director d'orquestra alemany.
Wolfgang Rennert era el fill més jove del conseller d'escola del districte, Alfred Traugott Rennert (* 1879) i de l'Adelheid Rennert. El més gran dels seus germans, va ser el director Günther Rennert. Wolfgang Rennert va completar la seva formació al "Mozarteum Salzburg" amb Clemens Krauss. A partir de 1947 va ser primer répétiteur a l'òpera de Düsseldorf. De 1950 a 1953 va ser director d'estudis i director de l'òpera de Kiel, fins a 1967 primer director i subdirector musical de l'òpera de Frankfurt, llavors director titular del "Theater am Gärtnerplatz" de Múnic. L'intendent Hans Pischner en la temporada 1968/69 el va contractar, primer com a professor convidat a l'òpera Estatal alemanya a Berlín Est, a partir de 1972 amb un extens contracte com a "Oberspielleiter" musical. Fins a finals dels anys setanta, Rennert va treballar allí amb els directors Ruth Berghaus, Erhard Fischer, Harry Copper, Luca Ronconi i va dirigir a la "Staatsoper Unter den Linden" fins a mitjan anys noranta. De 1980 a 1985 va ser director musical general i director d'òpera al Teatre Nacional de Mannheim. Com a especialista per a R. Strauss, Mozart o R. Wagner. Sempre va rebre compromisos de l'estranger, des de la "Royal Opera House Covent Garden" de Londres, l'Opera de San Francisco, l'òpera de Dallas; va dirigir molt a Itàlia als anys 70 i 80, des del 1985 com a primer director convidat a Copenhaguen, als anys 90 a Lisboa. El 1991 va iniciar una fructífera carrera musical com a director invitat permanent del "Semperoper" de Dresden, on va dirigir Don Giovanni i La flauta màgica de Mozart el 2008.

## Referències

* ↑ «Dades». Discogs. [Consulta: 30 desembre 2016].
# Espermatocele

Un espermatocele és un quist de retenció desenvolupat al cap de l'epidídim, distès per un fluid aquós espesseït que conté espermatozoides. Els espermatoceles petits són relativament comuns, i s'estima que es produeixen en un 30% dels homes. Varien de mida des de diversos mil·límetres fins a molts centímetres. Normalment, els espermatoceles no són dolorosos. Tanmateix, alguns homes poden experimentar malestar per part dels espermatoceles més grans. No són cancerígens ni causen un major risc de càncer testicular. A més, a diferència dels varicoceles, no redueixen la fertilitat.

## Diagnòstic

Els espermatoceles es poden descobrir com a masses escrotals incidentals que es troben en l'examen físic per part d'un metge o per autoinspecció de l'escrot i els testicles.
Trobar una massa quística indolora al cap de l'epididim clarament separada del testicle pot indicar un espermatocele. Posar una llum darrera el tumor mitjançant un procés conegut com a transil·luminació també pot ajudar a diferenciar entre un quist ple de líquid i un tumor, cosa (aquesta última) que no permetria passar la llum. Si existeix incertesa, l'ecografia de l'escrot pot confirmar la presència d’un espermatocele.

## Tractament

Els quists petits, així com els quists més grans asimptomàtics, són millor deixar-los i observar-los acuradament. No obstant això, es pot considerar el tractament si els quists causen molèsties/dolor, augmenten de mida o per petició del pacient. Hi ha algunes opcions de tractament diferents, que varien en nivells d'invasivitat.
Es poden prendre certs medicaments per via oral per disminuir els símptomes relacionats amb l'espermatocele, com ara dolor i/o inflor. L'aspiració i l'escleroteràpia són tractaments que eliminen el fluid de l'espermatocele i segellen el sac de l'espermatocele tancat per l’acumulació de líquids, respectivament. A causa d'un major risc de danys de l'epidídim, problemes de fertilitat i recurrències posteriors, no es recomana ni s'utilitza habitualment aquests procediments.
L'última opció és eliminar quirúrgicament l'espermatocele completament (amb una espermatocelectomia). Aquest procediment estàndard es pot realitzar en un entorn ambulatori amb anestèsia local o general. Depenent de l'espermatocele, també es poden eliminar parts de l'epidídim. Després de l'extirpació quirúrgica, és possible que el dolor persisteixi. També hi ha un risc de recurrència i problemes de fertilitat.

## Referències

* ↑ «Spermatocele - Symptoms and causes» (en anglès). Mayo Clinic. [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ «Spermatocele: Symptoms, Causes, Treatments». Cleveland Clinic. [Consulta: 28 juliol 2020].
* 1 2 3 4 5 6 «Spermatoceles: Symptoms, Diagnosis & Treatment - Urology Care Foundation». www.urologyhealth.org. [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ «Urology Care Foundation - What are Spermatoceles (Spermatic Cysts)?» (en anglès).
* 1 2 «Spermatocele - Diagnosis and treatment - Mayo Clinic». www.mayoclinic.org. [Consulta: 28 juliol 2020].

## Vegeu també

* Quist epididimari
# El quart àngel

El quart àngel (títol original: The Fourth Angel) és una pel·lícula britànico-canadenca dirigida per John Irvin, estrenada l'any 2001. És l'adaptació de la novel·la The Fourth Angel de Robin Hunter (el pseudònim de Robin Neillands) apareguda l'any 1985. Ha estat doblada al català

## Argument

Jack Elgin (Jeremy Irons), un periodista londinenc sense història, marxa de viatge amb la seva dona, Maria (Briony Glassco), i els seus 3 fills. En una escala imprevista, l'avió, en el qual han embarcat, és desviat per terroristes eslaus amb fins polítics. La presa d'hostatges va malament i Jack assisteix, impotent, a l'assassinat de la seva esposa i de les seves filles. Ell i el seu fill més jove fill han la vida salva i és per a aquest últim i la memòria dels seus que Jack va a batre's. La investigació és arxivada i els homicides són alliberats. Això no permet cap recurs jurídic per anar en contra d'aquests perillosos criminals. Per venjança, intenta, per tots els mitjans, d'enxampar-los. Jack troba en Davidson (Jason Priestley), un jove diplomàtic americà; i Kate Stockton (Charlotte Rampling), una amiga periodista; una ajuda preciosa a les seves investigacions. Jules Bernard (Forest Whitaker); un agent de l'FBI investiga sobre aquest afer i sospita que Jack vol fer justícia.

## Repartiment

* Jeremy Irons: Jack Elgin
* Forest Whitaker: Agent Jules Bernard
* Jason Priestley: Davidson
* Briony Glassco: Maria
* Charlotte Rampling: Kate Stockton
* Lleis Maxwell: Olivia
* Timothy West: Jones
* Joel Pitts: Andrew Elgin
* Anna Maguire: Joanne Elgin
* Holly Boyd: Julia
* Kal Weber: Kulindos
* Ian McNeice: Lewison, oficial de l'MI5
* William Armstrong: Perry
* Garrick Hagon: Duguay
* Serge Soric: Ivanic Loyvek
* Ivan Marevich: Karadan Maldic
* Dorin Rimbu: Milos Zderiko
* Joerg Stadler: Anton Kostic
* Julian Rivett: Sasha Polenkow
* Michael Sarne: Leo Hasse
* Yuri Stepanov: Dusan
* Peter Majer: Mirostav Matanovic
* Kate Fahy: Gail, el secretari de Jack
* Badi Uzzaman: Dr. Mackay
* John Ioannou: General Patakis
* Patrick Watson: Ambaixador americà

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > El quart àngel». [Consulta: 11 juny 2018].
* ↑ «The Fourth Angel (The 4th Angel)» (en anglès). [Consulta: 11 juny 2018].
# Luci Calpurni Pisó

Luci Calpurni Pisó és el nom dels següents personatges:
* Luci Calpurni Pisó (cònsol any 27), cònsol l'any 27.
* Luci Calpurni Pisó (polític), polític romà
* Luci Calpurni Pisó Cesoní (cònsol 148 aC), cònsol el 148 aC.
* Luci Calpurni Pisó Cesoní (cònsol 112 aC), cònsol el 112 aC.
* Luci Calpurni Pisó Cesoní (magistrat), magistrat romà
* Luci Calpurni Pisó Cesoní (cònsol 58 aC), sogre de Juli Cèsar, consol el 58 aC.
* Luci Calpurni Pisó Cesoní (cònsol 15 aC), cònsol el 15 aC.
* Luci Calpurni Pisó Frugi (cònsol), cònsol el 133 aC.
* Luci Calpurni Pisó Frugi (pretor 112 aC), pretor el 112 aC.
* Luci Calpurni Pisó Frugi (pretor 74 aC), pretor l'any 74 aC.
* Luci Calpurni Pisó (cònsol any 57), cònsol l'any 57
* Luci Calpurni Pisó (cònsol any 1), cònsol l'any 1.
* Luci Calpurni Pisó (noble), noble romà
* Luci Calpurni Pisó (propretor), propretor a la Hispània Citerior.
* Luci Calpurni Pisó Licinià, hereu de l'imperi designat per Galba.
# East Kingston (Nou Hampshire)

East Kingston és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2007 tenia 1.784 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Kingston tenia 1.784 habitants, 629 habitatges, i 508 famílies. La densitat de població era de 68,9 habitants per km².
Dels 629 habitatges en un 38,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73,9% hi vivien parelles casades, en un 4,6% dones solteres, i en un 19,2% no eren unitats familiars. En el 13,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 4% entre 18 i 24, un 33,2% entre 25 i 44, un 28,1% de 45 a 60 i un 7,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 65.197$ i la renda mediana per família de 71.705$. Els homes tenien una renda mediana de 52.885$ mentre que les dones 34.702$. La renda per capita de la població era de 28.844$. Entorn del 3,2% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sisó blau

El sisó blau(Eupodotis caerulescens) és una espècie de gran ocell de la família dels otídids (Otididae) que habita praderies de la zona oriental de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Sisó blau». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/11/2023(català)
# Sisè Govern d'Espanya durant la dictadura franquista

El Sisè Govern d'Espanya durant la dictadura franquista va durar del 18 de juliol de 1951 al 16 de febrer de 1956.

## Fets destacats

El juliol de 1951 Franco convoca un nou govern on intenta un equilibri entre les diferents «famílies» de la dreta espanyola del moment (falangistes, monàrquics, catòlics i carlins. Tanmateix, l'autarquia econòmica evidencia cada moment que passa que és un fracàs i després dels fets de 1956 que provocaren un enfrontament amb l'ambient universitari es veurà obligat a canviar no sols el govern, sinó la política econòmica.

## Composició

* Cap d'Estat
       Francisco Franco Bahamonde
* Ministre Subsecretari de la Presidència
       Luis Carrero Blanco
* Ministre de la Governació
       Blas Pérez González
* Ministre d'Hisenda
       Francisco Gómez de Llano
* Ministre de Treball
       José Antonio Girón de Velasco
* Ministre d'Afers exteriors
       Alberto Martín Artajo
* Ministre de Justícia
       Antonio Iturmendi Bañales
* Ministre de l'Exèrcit
       Agustín Muñoz Grandes (militar)
* Ministre de l'Aire
       Eduardo González Gallarza
* Ministre de Marina
       Almirall Salvador Moreno Fernández
* Ministre d'Industria
       Joaquín Planells Riera
* Ministre de Comerç
       Manuel Arburúa de la Miyar
* Ministre d'Obres Públiques.
       Fernando Suárez de Tangil y Angulo
* Ministre d'Agricultura
       Rafael Cavestany de Anduaga
* Ministre d'Educació
       Joaquín Ruiz-Giménez Cortés
* Ministre Secretari General del Moviment
       Raimundo Fernández Cuesta
* Ministre d'Informació i Turisme
       Gabriel Arias-Salgado y de Cubas

## Bibliografia

* Los 90 Ministros de Franco. Equipo Mundo. DOPESA, Barcelona, noviembre de 1971.

## Referències

* ↑ José María García Escudero, Manuel Espadas Burgos i José Luis Comellas: Historia general de España y América, Volumen 19, La Política, El Gobierno de 1957, páginas 110-112

## Enllaços externs

* Composició dels governs d'Espanya des de la Segona República
* No-Do de 30 de juliol de 1951 al web de RTVE
* Fotos del jurament de tots els ministres en 1951
# Sisè home

Al bàsquetbol, el sisè home és un jugador que no és un dels cinc titulars, però surt molt més sovint que la resta de suplents i sol jugar també als minuts finals dels partits igualats. El sisè home juga molts cops tant o més que la resta de titulars (normalment surt a pista amb la resta de suplents, formant la segona unitat i siguent el sisè home el líder anotador d'aquesta) i sol aconseguir unes estadístiques similars als jugadors titulars. Una característica habitual d'aquesta posició és la polivalència, fet que permet a l'entrenador canviar-lo més sovint.

## Exemples

Un clar exemple fou Kevin McHale, un sisè home dels Boston Celtics dels 80, amb capacitat d'ocupar amb solvència les posicions de pivot i aler pivot.
A Europa també hi ha jugadors que exerceixen aquest rol, l'exemple més clar és Theódoros Papalukàs, un jugador que surt quasi sempre des de la banqueta, tant en el seu club com a la selecció nacional de Grècia. A més, la seva polivalència el permetia ocupar les tres posicions del perímetre: base, escorta i aler.
L'històric entrenador dels Boston Celtics, Red Auerbach ha sigut considerat el creador del sisè home al bàsquetbol. Utilitzava com a base a Frank Ramsey, un dels millors jugadors de l'equip, però que tenia per davant a la rotació a dos futurs Hall of Fame: Bob Cousy i Bill Sharman. Ramsey se sentia més còmode sortint des de la banqueta i Auerbach sempre volia als seus millors jugadors frescos pels moments decisius. Aquest invent fou una de les claus que permeté als Celtics formar una dinastia durant els anys 50 i 60.

## Funció

Una estratègia molt comuna és introduir el sisè home quan l'equip titular contrari està cansat o té problemes de faltes, amb la intenció de revolucionar el partit de la manera que interessi al seu equip. Això permet que el seu equip pugui mantenir el ritme d'anotació, desgastant a l'adversari. Exemples clars d'aquesta tècnica són Toni Kukoc amb els Chicago Bulls dels 90, o ja al segle XXI amb Manu Ginóbili amb els San Antonio Spurs o Jason Terry i J.J. Barea amb els Dallas Mavericks
Aquesta posició, sovint menyspreada pels afeccionats novells a l'NBA, té un pes molt important en aquesta lliga. Aquesta posició és tan important que l'NBA dona anualment un premi al Millor Sisè Home (NBA Sixth Man of the Year Award).

## Altres significats

A vegades també es denomina sisè home al públic, que dona suport a l'equip local, i que pot arribar a ser decisiu en un partit. Per exemple, els New Orleans Hornets van retirar el número 6 en honor dels fans.

## Enllaços externs

* Sixth Man of the Year Award Winners
# Lluita als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - lluita lliure masculina pes lleuger

Lluita als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 :
| Lluita grecoromana |||
| Pes ploma | homes |
| Pes lleuger | homes |
| Pes mitjà | homes |
| Pes semipesant | homes |
| Pes pesant | homes |
| Lluita lliure |||
| Pes ploma | homes |
| Pes lleuger | homes |
| Pes mitjà | homes |
| Pes semipesant | homes |
| Pes pesant | homes |
| < 1912 1924 > |||
La prova del pes lleuger de lluita lliure fou una de les cinc de lluita lliure que es disputaren als Jocs Olímpics d'Anvers de 1920. Com la resta de proves de lluita sols hi podien participar homes. Els lluitadors que participaven en aquesta categoria podien pesar fins a 67,5 quilograms. La competició es disputà entre el 25 i el 27 d'agost i hi van prendre part 9 participants, en representació de 6 països.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Kalle Anttila (FIN) | Gottfrid Svensson (SWE) | Peter Wright (USA) |

## Classificació final

| Vuitens de final 25 d'agost | Vuitens de final 25 d'agost | Vuitens de final 25 d'agost | Quarts de final 26 d'agost | Quarts de final 26 d'agost | Semifinals 27 d'agost | Semifinals 27 d'agost | Final 27 d'agost | Final 27 d'agost | Final 27 d'agost |
| 1 | Kalle Anttila (FIN) | W |
| 16 | Jules Deligny (FRA) | L |
| 16 | Jules Deligny (FRA) | L | Kalle Anttila (FIN) | W |
| | | | Joseph Shimmon (USA) | L |
| 8 | Joseph Shimmon (USA) | - | Joseph Shimmon (USA) | L |
| 9 | Lliura | - | | |
| 9 | Lliura | - | | | Kalle Anttila (FIN) | W |
| | | | | | Auguste Thys (BEL) | L |
| 5 | Auguste Thijs (BEL) | - | | | Auguste Thys (BEL) | L |
| 12 | Lliura | - | | | | |
| 12 | Lliura | - | Auguste Thys (BEL) | - | | |
| | | | Lliura | - | | |
| 4 | - | - | Lliura | - | | |
| 13 | - | - | | | | |
| 13 | - | - | | | | | | Kalle Anttila (FIN) | W |
| | | | | | | | | Gottfrid Svensson (SWE) | L |
| 6 | Gottfrid Svensson (SWE) | W | | | | | | Gottfrid Svensson (SWE) | L |
| 11 | George Metropoulos (USA) | L | | | | |
| 11 | George Metropoulos (USA) | L | Gottfrid Svensson (SWE) | W | | |
| | | | George MacKenzie (GBR) | L | | |
| 3 | George MacKenzie (GBR) | - | George MacKenzie (GBR) | L | | |
| 14 | Lliura | - | | | | |
| 14 | Lliura | - | | | Gottfrid Svensson (SWE) | W | Tercer lloc | Tercer lloc | Tercer lloc | Tercer lloc |
| | | | | | Peter Wright (GBR) | L |
| 7 | Peter Wright (GBR) | - | | | | | | Peter Wright (GBR) | W |
| 10 | Lliura | - | | | | | | Auguste Thys (BEL) | L |
| 10 | Lliura | - | Peter Wright (GBR) | W | | | | Auguste Thys (BEL) | L |
| | | | Henri Joudiou (FRA) | L |
| 2 | Henri Joudiou (FRA) | - | Henri Joudiou (FRA) | L |
| 15 | Lliura | - |

## Referències

* (anglès) Lluita - Anvers 1920 Arxivat 2007-06-25 a Wayback Machine.
# Eleccions municipals de 2011 a la Masó

Les eleccions municipals de 2011 a la Masó van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 22 de maig de 2011 a Masó, a l'Alt Camp, com a part de les eleccions municipals espanyoles. Es van triar els 7 regidors de l'Ajuntament de la Masó.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és el municipi i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de la Masó, en tenir 250 persones censades, l'hi correspon 7 regidors.

## Candidatures

El 26 d'abril del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Valls va proclamar dues úniques candidatures del municipi de la Masó en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Convergència i Unió (CiU)
* Esquerra Republicana de Catalunya-Acord Municipal (ERC-AM)

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, la Masó tenia una població de 300 habitants, dels quals 250 persones van ser cridades a votar a l'única mesa que es va constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 84,4%, el qual cosa implica que un total de 211 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, la Masó va registrar una xifra notablement alta, situant-se en 29,4 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | la Masó |
| Participació (14h) | 48,0% ( 0,8%) |
| Participació (18h) | 68,4% ( 1,2%) |
| Participació (20h) | 84,4% ( -7,6%) |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Elecciones. Elecciones Locales. 22 de mayo de 2011.» (en castellà). Junta Electoral Central. [Consulta: 17 juny 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 4 juny 2023].