OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joaquim Terruella Matilla

Joaquim Terruella Matilla (Barcelona, 1891 — Barcelona, 23 de març de 1957) fou un pintor català.
Va ser deixeble de Santiago Rusiñol i de Segundo Matilla i Marina, de qui era també nebot. Va viatjar becat a itàlia i després a Madrid. Al llarg de la seva vida exposà en diverses ocasions a Barcelona i París, principalment, tot i que també es va poder veure obra seva a Saragossa i a d'altres ciutats d'Europa. Es va especialitzar en temàtiques taurines, així com en escenes costumistes a cafès concert o amb gitanos. Hi ha obra seva al fons de la coleccio del banc sabadell. i de la col·lecció Carmen Thyssen. El 1985 la Sala Gothsland de Barcelona li va dedicar una exposició antològica.

## Referències

* ↑ Garcia, Jes�s Maria. «Joaquin Terruella Matilla. Coleccion de arte de pintura - ivlia.org». [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ «Joaquim Terruella Matilla». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Colección Carmen Thyssen-Bornemisza » Joaquim Terruella i Matilla» (en espanyol europeu). [Consulta: 28 agost 2020].
# Bunium bulbocastanum

Bunium bulbocastanum L. o castanyola és una espècie de plantes de la família de les Apiaceae (Umbel·lífers) originària d'Europa occidental i meridional.
Sinònims : Carum bulbocastanum (L.) W. D. J. Koch, Bulbocastanum linnaei Schur, Sium bulbocastanum Spreng.

## Descripció

És una planta herbàcia perenne de 30 a 100 cm d'altura, l'arrel tuberitzada de la qual és comestible. Les flors hermafrodites, de pètals blancs, són reagrupades en umbel·les i floreixen de juny a juliol. Aquesta espècie pot ser confosa amb Conopodium majus.

## Distribució

L'àrea de repartició original d'aquesta espècie comprèn l'Europa meridional (Espanya, Itàlia, antiga Iugoslàvia...) i Àfrica del Nord (Marroc), i s'estén cap al nord fins a Anglaterra, Alemanya, als Països Baixos i a Eslovènia.

## Ús alimentari

La planta hauria estat cultivada pel consum abans de la introducció de la patata segons Fournier.
Els tubercles són comestibles. Es cuinaven com galetes al forn. Les fulles poden reemplaçar el julivert i els fruits el comí.

## Llista de les subespècies i varietats

Segons Catalogue of life (1r de maig del 2014) :
* subespècie Bunium bulbocastanum subsp. balearicum (Sennen) O.Bolòs & Vigo
* subespècie Bunium bulbocastanum subsp. macuca (Boiss.) O.Bolòs & Vigo
Segons NCBI (1r de maig de 2014) :
* varietat Bunium bulbocastanum var. peucedanoides
Segons Tropicos (1r de maig de 2014) (Atenció: llista bruta que conté possiblement sinònims) :
* subespècie Bunium bulbocastanum subsp. macuca (Boiss.) O. Bolòs & Vigo
* varietat Bunium bulbocastanum var. aphyllum (Jan ex DC.) Fiori & Paol.
* varietat Bunium bulbocastanum var. baldense Rigo ex Huter
* varietat Bunium bulbocastanum var. balearicum (Sennen) O. Bolòs & Vigo
* varietat Bunium bulbocastanum var. mediterraneum (Albert) Reduron
* varietat Bunium bulbocastanum var. nanum Cariot & St.-Lag.
* varietat Bunium bulbocastanum var. peucedanoides J.M. Monts.

## Referències

* ↑ «Bunium bulbocastanum L.». Tela Botanica. [Consulta: 1er décembre 2012].
* ↑ (anglès) «Sorting Bunium names». Multilingual multiscript plant name database. [Consulta: 1er décembre 2012].
* 1 2 3 4 5 Chauvet, Michel (1948-....).. Encyclopédie des plantes alimentaires (en francès). Belin, p. 877. ISBN 978-2-7011-5971-3. OCLC 1057475757.
# Josep Figueres i Palà

Josep Figueres i Palà (Terrassa, 1927 - ?) fou un cantaire de cant gregorià terrassenc.
Nasqué a Terrassa el dia 19 d'agost de l'any 1927 enmig d'una llar on la religió i la música eren dos pilars preferents i fonamentals en les seves conviccions.
Rebé les primeres lliçons del mestre Josep Biosca a la sucursal dels Escolapis de Terrassa. L'any 1934 es matriculà a l'Escola Municipal de Música on rebé les primeres lliçons de solfeig fins que, l'any 1935 i a petició del seu pare, anà a passà unes vacances com a pensionista amb els escolans de la Mare de Déu. Tot i així, sorgí la Guerra Civil i desmuntà tots els projectes i plans creats fins al moment arribant a causar la mort del seu pare per les seves conviccions religioses. La mare quedà vídua i amb set fills per pujar.
Malgrat les circumstàncies, continuà matriculat a l'Escola municipal on, a l'edat de catorze anys i cursant tercer curs de piano, hagué d'abandonar els seus estudis per dificultats de l'època. Després de la guerra, a l'edat de divuit anys, ingressà com a cantaire a l'Schola Cantorum del Sant Esperit de Terrassa, que dirigia el musicòleg Lluís Puig i Matas, un seglar posseïdor d'un bagatge gregorianista que sabia transmetre la devoció i la musicalitat continguda en els tetragrames als seus cantaires.
Josep Figueres captà el saber del seu mestre i romangué aprenent cant gregorià fins a ser considerat cant principal de l'Església. Malgrat això, amb les noves decisions del Concili Vaticà II, hagué de cedir un espai molt important al cant amb llengua vernacla cosa que produí que la nova especialitat fou assignada a Josep Figueres per voluntat de Lluis Puig i Matas. Aquest últim, seguí dirigint l'Schola Cantorum fins que emmalaltí i traspassà el càrrec a Josep Figueres. Gràcies a aquestes dues personalitats, l'Schola Cantorum de Terrassa pot mostrar-se com a fidel mantenidora dels valors i la qualitat executora del cant gregorià postrant-se com a referent dins del gènere i la perfecció assolida pels gregorianistes de Terrassa.

## Bibliografia

* Freixas i Vivó, Josep. Musiquer Terrassenc. Novembre, 2011. Catalunya: Fundació Torre del Palau, Novembre, 2011, p. 232-233. ISBN : 978-84-939105-1-8.
# Bénédicte des Mazery

Bénédicte des Mazery (Les Sables-d'Olonne, Vendée, França, 1962) és una escriptora francesa coneguda per escriure la novel·la La Vie tranchée sobre la censura epistolar durant la Primera Guerra Mundial.

## Obres

* Pour solde de tout compte, 1999, éditions Bérénice, ISBN 2-911232-17-8
* Les morts ne parlent pas, 2005, éditions Anne Carrière, ISBN 2-84337-302-6
* L'Opus Dei, enquête sur une église au cœur de l'Église, amb Patrice des Mazery, 2005, article, éditions Flammarion, ISBN 2-08-068625-9
* La Vie tranchée, 2008, éditions Anne Carrière, ISBN 2-84337-507-X
* L'ombre d'un homme, 2012, édition Anne Carrière, ISBN 2-84337-661-0

## Referències

* ↑ «Bénédicte des Mazery» (en castellà). Alianza Editorial. [Consulta: 18 desembre 2021].
* ↑ Rousseau, C. «"La Vie tranchée", de Bénédicte des Mazery : les horreurs de la Grande Guerre entre les lignes de la censure» (en francés). Le Monde, 11-09-2008. [Consulta: 18 desembre 2021].
# Coalició contra les Bombes de Dispersió

La Coalició contra les Bombes de Dispersió és una organització de societat civil internacional, compromesa a l'atur l'ús de les bombes de dispersió, un tipus d'arma que ha matat a gran quantitat de civils, que sovint té efectes indiscriminats, i que es troba emmagatzemat en els milers de milions en més de 70 països.
La Coalició, formada el novembre del 2003, és una xarxa d'organitzacions de la societat civil, incloent ONG, grups de fe, i organitzacions professionals. Inclou a organitzacions a nivell mundial com Amnistia Internacional, Human Rights Watch, així com a organitzacions nacionals com la Swedish Peace and Arbitration Society.
Totes aquestes organitzacions comparteixen l'objectiu comú de trobar la forma que aquestes armes deixin de causar ferits i morts entre les poblacions civils. A través de les seves activitats, la gent que forma la Coalició, ha seguit i ha après sobre l'impacte que tenen les bombes de dispersió contra els civils. Les organitzacions i individus que formen part de la Coalició han estat testimonis dels efectes causats per les bombes de dispersió a través de les seves accions i treball a les zones de conflicte, on proveeixen d'assistència a les víctimes, buiden àrees contaminades per submunicions, investiguen abusos en contra dels drets humans i les violacions en contra del dret internacional humanitari.
Els membres de la Coalició treballen tots junts en una campanya internacional exigint a diferents governs que deixin d'utilitzar les bombes de dispersió i que treballin cap a una nova llei internacional que s'ocupi d'aquesta arma problemàtica. Els membres de la Coalició estan compromesos a la protecció dels civils en zones de conflicte i l'estricta implementació de les lleis de la guerra. Els membres de la Coalició treballen per la justícia, el dret internacional humanitari i els drets humans.
El 2008 van propiciar la Convenció sobre Bombes de Dispersió, adoptada per 107 estats el 30 de maig.

## Referències

* 1 2 «Chronology of the international movement to ban cluster bombs». Cluster Munition Coalition. [Consulta: 30 gener 2014].

## Enllaços externs

* Coalició contra les Bombes de Dispersió
* Human Rights Watch
* Landmine Action UK Arxivat 2017-10-19 a Wayback Machine.
# Negaprion acutidens

Negaprion acutidens és una espècie de peix de la família dels carcarínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 380 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i Sud-àfrica (incloent-hi Maurici, les Seychelles i Madagascar) fins a les Filipines, Vietnam, Austràlia, Palau, les Illes Marshall i Tahití.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Fischer, W., I. Sousa, C. Silva, A. de Freitas, J.M. Poutiers, W. Schneider, T.C. Borges, J.P. Feral i A. Massinga, 1990. Fichas FAO de identificaçao de espécies para actividades de pesca. Guia de campo das espécies comerciais marinhas e de águas salobras de Moçambique. Publicaçao preparada em collaboraçao com o Instituto de Investigaçao Pesquiera de Moçambique, com financiamento do Projecto PNUD/FAO MOZ/86/030 e de NORAD. Roma, FAO. 1990. 424 p.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Rüppell, W. P. E. S. 1835-1838. Neue Wirbelthiere zu der Fauna von Abyssinien gehörig. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. 1-148, Pls. 1-33.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Principi de Thomsen-Berthelot

El caràcter exotèrmic de la majoria de reaccions químiques espontànies i la seva transformació més o manco ràpida segons l'energia despresa en el procés, va fer suposar que la calor de reacció mesurava la tendència que existia entre dues substàncies perquè reaccionassin entre elles, la qual cosa es coneixia com a afinitat química. Si en la combinació de clor i hidrogen es desprenia més calor que en la del brom i l'hidrogen era degut al fet que l'afinitat entre el clor i l'hidrogen era major que entre el brom i l'hidrogen. Aquestes consideracions foren generalitzades pel químic danès Julius Thomsen el 1853 i elevades a postulat el 1867 pel químic francès Marcellin Berthelot i s'anomena principi de Thomsen-Berthelot o del treball màxim:
    La transformació química que es produeix sense intervenció d'energia externa és la que origina la substància o substàncies que determinen el major despreniment de calor.
L'existència de processos reversibles que assoleixen el punt d'equilibri tant a partir dels reactius com dels productes va fer insostenible aquest principi, ja que si la reacció directa és exotèrmica, la reacció inversa serà endotèrmica. En aquest cas el sistema evoluciona just al contrari del que indica el principi de Thomsen-Berthelot. Això fou demostrat l'any 1882 pel científic alemany Hermann von Helmholtz.

## Referències

* Babor, J.A.; Ibarz, J. Química General Moderna (en castellà). 8a. Barcelona: Marín, 1979. ISBN 84-7102-997-9.
# Englantina

«Englantina» té aquests significats:
* Englantina, flor de l'englantiner o roser silvestre mediterrani (Rosa sempervirens)
* Englantina roja o roser d'Escòcia (Rosa rubiginosa)
* Gesmil de flors grans (Jasminum grandiflorum)
* Englantina d'or, premi en els Jocs Florals
# Brachyphylla

Brachyphylla és un gènere de ratpenats de la família dels fil·lostòmids que viuen a Centreamèrica.

## Taxonomia

* Ratpenat frugívor antillà (Brachyphylla cavernarum)
* Ratpenat frugívor cubà (Brachyphylla nana)

## Referències

* ↑ Brachyphylla a Mammal Species of the World (MSW) (anglès)
* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Pa de Sucre

«Pa de Sucre» té aquests significats:
* El Pa de Sucre, cim de la Capçalera de Caldes.
* El Pa de Sucre (Montescot), veinat de Rosselló.
* Pão de Açúcar, turó a Rio de Janeiro.
* Sucre de pa, con de sucre refinat.

## Vegeu també

* Departament de Sucre, a Colòmbia.
# Oxford (Maine)

Oxford és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 3.960 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oxford tenia 3.960 habitants, 1.487 habitatges, i 1.094 famílies. La densitat de població era de 39,5 habitants/km².
Dels 1.487 habitatges en un 36% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,8% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 19% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 24,4% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.670 $ i la renda mediana per família de 38.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.957 $ mentre que les dones 20.392 $. La renda per capita de la població era de 15.480 $. Entorn del 2,8% de les famílies i el 7,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oxford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oxford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Caterina Polyxena de Solms-Rodelheim

Caterina Polyxena de Solms-Rodelheim (en alemany Katharina Polyxena von Solms-Rödelheim) va néixer a Rodelheim (Alemanya) el 30 de gener de 1702 i va morir a Heidesheim el 21 de març de 1765. Era filla de Jordi Lluís de Solms-Rodelheim (1664-1716) i de Carlota Sibil·la d'Ahlefeldt-Langeland (1672-1726).

## Matrimoni i fills

El 27 de novembre de 1726 es va casar a Mettenheim amb Cristià Carles Reinhard de Leiningen-Dagsburg-Falkenburg (1695-1766), fill de Joan Carles August (1662-1698) i de Joana Magdalena de Hanau-Lichtenberg (1660-1715). El matrimoni va tenir sis fills:
* Joan Carles (1727-1734)
* Maria Lluïsa Albertina (1729-1818), casada amb Jordi Guillem de Hessen-Darmstadt (1722-1782).
* Polyxena Guillemina (1730-1800), casada amb Emich Lluís de Leiningen (1709-1766).
* Sofia Carlota (1731-1781)
* Alexandrina (1732-1809), casada amb Enric XI de Reuss-Obergreiz (1722-1800).
* Carolina (1734-1810), casada amb Carles Guillem de Nassau-Usingen (1735-1803).

## Enllaços externs

* Caterina Polyxena
# Pangasius mahakamensis

Pangasius mahakamensis és una espècie de peix de la família dels pangàsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18,2 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja principalment insectes i fruits petits.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Indonèsia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15. i-xxxi + 1-540.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Pouyaud, L., R. Gustiano i G.G. Teugels 2002. Systematic revision of Pangasius polyuranodon (Siluriformes, Pangasiidae) with description of two new species. Cybium 26(4):243-252.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Roberts, T.R. i C. Vidthayanon 1991. Systematic revision of the Asian catfish family Pangasiidae, with biological observations and descriptions of three new species. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 143:97-144.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Orlu (Eure i Loir)

Orlu és un municipi francès, situat al departament de l'Eure i Loir i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 48 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Orlu era de 48 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 19 habitatges, 17 eren l'habitatge principal de la família i 2 eren segones residències. Tots els 19 habitatges eren cases. Dels 17 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 3 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 5 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Orlu el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 34 persones, 28 eren actives i 6 eren inactives. De les 28 persones actives 25 estaven ocupades (14 homes i 11 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 6 persones inactives 3 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un electricista.
L'any 2000 a Orlu hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 720 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Orlu a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Orlu a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cent set

El nombre 107 (CVII) és el nombre natural que segueix el nombre 106 i precedeix el nombre 108. La seva representació binària és 1101011, la representació octal 153 i l'hexadecimal 6B.
És un nombre primer; altres factoritzacions són 1×107.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic del bohri.

## Referències

* ↑ «Matemàtiques (nivell ESO)/Llista de nombres primers de l'1 al 100000». Viquillibres. [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ «Bohri». GEC. [Consulta: 16 abril 2022].
# Cent nou

El nombre 109 (CIX) és el nombre natural que segueix el nombre 108 i precedeix el nombre 110. La seva representació binària és 1101101, la representació octal 155 i l'hexadecimal 6D. És un nombre primer; altres factoritzacions són 1×109.
Es pot representar com a la suma de tres nombres primers consecutius: 31 + 37 + 41 = 109.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic del meitneri.

## Referències

* 1 2 «Matemàtiques (nivell ESO)/Llista de nombres primers de l'1 al 100000». Viquillibres. [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ «Meitneri». GEC. [Consulta: 16 abril 2022].
# Caseriu agrícola a la Botja

Caseriu agrícola a la Botja és una obra de Tàrrega (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Cabana o caseriu agrícola orientada a l'est i situada a la partida de la Botja, a Santa Maria de Montmagastrell. Es tracta d'una construcció de planta baixa i pis i una coberta de teula àrab a dues aigües amb carener perpendicular a la façana principal. El portal, situat en un dels extrems de la façana principal, és d'arc pla i compta amb una llinda de pedra treballada -amb la data 1919-, i brancals formats per blocs de pedra revocats amb morter de calç. Al primer pis hi ha dues obertures rectangulars, i a la planta baixa una espitllera.
El parament és fet amb blocs de pedra sorrenca de diverses mides i falcats amb pedres més petites. La part inferior dels murs està completament revocada amb morter de calç.

## Referències

* 1 2 «Caseriu agrícola a la Botja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].