OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Prineville

Prineville és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 7.356 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Prineville tenia 7.356 habitants, 2.817 habitatges, i 1.907 famílies. La densitat de població era de 427,1 habitants per km².
Dels 2.817 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 27,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,3% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.435$ i la renda mediana per família de 36.587$. Els homes tenien una renda mediana de 31.224$ mentre que les dones 22.852$. La renda per capita de la població era de 14.163$. Aproximadament el 10% de les famílies i el 14,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Prineville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Prineville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Michel van der Plas

Michel van der Plas (La Haia, 23 d'octubre 1927 — Leidschendam, 21 de juliol 2013) era un poeta, escriptor, traductor i periodista neerlandès. Escrivia varis reculls de poesia de lectura fàcil i de format tradicional. El recull Going my Way de 1949 va rebre el premi Jan Campert. El 1968 va rebre el premi Gouden Harp.
Van der Plas havia estudiat durant un temps a la universitat privada de Nijenrode. Va treballar des de 1949 durant molts anys com a periodista al setmanari Elseviers Weekblad. És conegut i important com lletrista per cançons de cabaret, entre d'altres el «Tearoom-tango» de Wim Sonneveld, «Voor Haar» de Frans Halsema i per Wim Kan. Va escriure biografies de grans escriptors catòlics com ara Guido Gezelle, Joseph Alberdingk Thijm i Anton van Duinkerken. La seva obra literària es caracteritza per un coneixement profund de la literatura occidental i una abundància de temes catòlics, una conseqüència la seva forta fe, encara que no acrítica, i la formació de sacerdot —no acabada— a un seminari.

## Obres destacades

* Going my Way de 1949 premi Jan Campert
* Gedichten de 1974, obra poetica

## Referències

* ↑ Huygens, 1985, p. 448.
* ↑ «Biografie Michel van der Plas» (en neerlandès). Muziekencyclopedie, s.d. [Consulta: 10 abril 2019].
* ↑ van der Plas, Michel. Gedichten (en neerlandès). Bilthoven: Ambo, p. 255. ISBN 9026302924.

## Bibliografia

* Huygens, G.W.. «Plas, Michel van der». A: G.J. van Bork, P.J. Verkruijsse (editors). De Nederlandse en Vlaamse auteurs. Biblioteca digital de la literatura neerlandesa, 1985, p. 448-449.
# Castell de Bendinat

El Castell de Bendinat és un edifici historicista del segle xix que es troba a la localitat homònima, a l'illa de Mallorca. Fou construït el segle xix per Pere Caro i Sureda, Marquès de la Romana, en un estil neogòtic que imita els grans castells centreeuropeus. Actualment acull un hotel.
El Castell de Bendinat és el resultat d'una reforma total de les cases de la possessió de Bendinat el segle xix, la qual té els orígens en una alqueria islàmica on es diu que el Rei en Jaume dinà quan es disposava a emprendre el Setge de Madîna Mayûrqa. La llegenda diu que, acabat de menjar, el rei sentencià Bé hem dinat, i d'aquí en vendria el nom. En realitat, es tracta d'un dels nombrosos derivats de l'àrab ibn.
La possessió, que havia estat de la família Burgues d'ençà del segle xv, passà per herència als Sales el segle xvii i al Marquès de la Romana el segle xix, també per herència. A la mort de son pare, Pere Caro Álvarez de Toledo (1829-1888) heretà la propietat i, juntament amb la seva esposa hongaresa Elisabeth Széchenyi Zichi-Ferraris, impulsà la conversió de les cases de la possessió en castell d'estil neogòtic. Les obres començaren després de 1855 i el 1867 ja estaven acabades.
La nova i sumptuosa residència fou la més preuada pels marquesos, tal com recull l'Arxiduc. No obstant això, pocs anys després de la inauguració del castell els marquesos es traslladaren a viure fora de Mallorca després de vendre totes les propietats a l'illa, possiblement per motius polítics, puix que el marquès era un actiu militant carlí. El nou castell, amb tota la possessió, fou venut el 1876 a Joana-Adelaida Dameto i de Verí, futura comtessa de Peralada i esposa de Ramon Despuig i Fortuny, qui l'any 1884 esdevindria comte de Montenegro. L'any 2005 els Trullols, els propietaris, varen vendre el castell, ja amb poques terres després de totes les parcel·lacions del segle xx, a la Fundación Astroc, que hi ha impulsat activitats culturals, especialment d'exposicions artístiques. També acull un hotel.

## Referències

* ↑ «Castell de Bendinat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Murray, Donald; Llabrés, Jaume; Pasqual, Aina. Jardines de Mallorca. Barcelona: José de Olañeta, 2003, p. 108.
* ↑ Llabrés, Jaume «?». Bolletí de la Societat Arqueològica Lul·liana, pàg. 60-62.

## Enllaços externs

* Pàgina web del castell
# Eleutherochir opercularis

Eleutherochir opercularis és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.
Els adults poden assolir 11 cm de longitud total. És un peix de clima tropical i demersal. Es troba a l'Índia (incloent-hi les Illes Andaman), Indonèsia, el Japó (incloent-hi les Illes Ryukyu), Papua Nova Guinea, les Filipines i Sri Lanka.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & Valenciennes, A., 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Historie naturelle des poissons. v. 12: i-xxiv + 1-507 + 1 p., Pls. 344-368.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 2. Fusiliers - Dragonets, Caesionidae - Callionymidae. Zoonetics, 304-622 p.
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia. 775 p.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.
* ↑ Alcala, A.C. i A.S. Cabanban, 1986. Fry and larvae of fishes and crustaceans in coastal marine waters of Negros Oriental, Negros Island, Philippines. Silliman J. 33(1-4):10-23.
# Farga d'Aram de Bernich

La Farga d'Aram de Bernich és una construcció industrial de Banyoles (Pla de l'Estany) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Antiga construcció industrial situada sobre un rec. Presenta planta rectangular i es desenvolupa en planta baixa i dos pisos. La coberta és de teula àrab a dues vessants. Presenta una tipologia d'edificació industrial amb les façanes cobertes per una sèrie de finestres totes de la mateixa mida.

## Història

En un plànol que es troba a l'Arxiu Comarcal de Banyoles, fet per Josep Soler Toneca el 12 de març de l'any 1779 es representen els molins en funcionament en aquella època junt a la infraestructura de canals i recs del terme de Banyoles emplaçada a susdita farga. Segons Tomàs Garrofé la farga catalana de Banyoles pot situar-se entre finals del segle xvi i l'inici del segle xviii. Amb la florent manufactura del tèxtil al segle xviii va haver-hi un cert desenvolupament de la farga, encara que mai no va assolir nivells gaire importants. Aquesta activitat va destacar més com a document històric existent que pel seu paper en l'economia tradicional de Banyoles. L'Ajuntament de Banyoles ha redactat un projecte per aquest edifici per tal de convertir-lo en el Museu de la Farga.

## Referències

* 1 2 «Farga d'Aram de Bernich». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Pterois antennata

Pterois antennata és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 20 cm de llargària màxima.
* Té un tentacle llarg i amb bandes fosques a sobre dels ulls.
* Els adults tenen taques negres blavoses a prop de la base de les aletes pectorals.

## Alimentació

Menja gambes i crancs.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls de corall i de clima tropical (42°N-40°S) que viu entre 2-50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les illes Marqueses, Mangareva, el sud del Japó, Queensland (Austràlia), les illes Australs i les illes Kermadec.

## Costums

S'amaga a les esquerdes de les roques i dels esculls de coralls durant el dia i caça a la nit.

## Observacions

És verinós i capaç d'infligir una picada dolorosa.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 6 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 1. Eels- Snappers, Muraenidae - Lutjanidae. Zoonetics, Austràlia. 302 p.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Halstead, B.W., P.S. Auerbach i D.R. Campbell, 1990. A colour atlas of dangerous marine animals. Wolfe Medical Publications Ltd, W.S. Cowell Ltd, Ipswich, Anglaterra. 192 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Michael Stephenson

«Michael Stephenson» té aquests significats:
* Michael Stephenson (cineasta) (nascut el 1978), director de cinema, productor, escriptor i actor estatunidenc
* Michael Stephenson (jugador de rugbi) (nascut el 1980), futbolista anglès de la unió de rugbi
* Mike Stephenson (nascut el 1947), jugador i comentarista de la lliga de rugbi anglesa
* Michael Stevenson (educador) (nascut el 1953), president emèrit i vicerector de la Universitat Simon Fraser
* Mike Stevenson (1927–1994), jugador de cricket britànic
* Michael Stevenson (actor), actor anglès
* Michael Stevenson (ciclista) (nascut el 1984), ciclista suec
* Micheal Ray Stevenson (nascut el 1989), raper estatunidenc, conegut com a Tyga
# Carpentier

* No s'ha de confondre amb Carpenter o Charpentier.
«Carpentier» té aquests significats:
* Flandria-Carpentier-Shimano, equip ciclista belga de ciclisme en ruta que va competir entre 1959 a 1979
* Biografies
** Adolphe Claire Le Carpentier (París, 1809 - 1869), músic francès
** Alejo Carpentier (Lausana, Suïssa, 1904 – París, 1980), novel·lista i narrador cubà
** Georges Carpentier (Liévin, Pas-de-Calais, 1894 - París, 1975), boxejador francès
# Eleutherococcus

Eleutherococcus és un gènere de 38 espècies d'arbustos i arbres espinosos de la família Araliaceae. Són natius de l'est d'Àsia, Sibèria sud oriental i del sud del Japó a les Filipines amb la major diversitat a la Xina central i occidental. Certes espècies, com l'eleuterococ són extensament utilitzades en medicina herbaria. Diverses espècies es conreen com a planta ornamental.

## Taxonomia

* Eleutherococcus baoxinensis
* Eleutherococcus brachypus
* Eleutherococcus cissifolius
* Eleutherococcus cuspidatus
* Eleutherococcus divaricatus
* Eleutherococcus eleutheristylus
* Eleutherococcus giraldii
* Eleutherococcus henryi
* Eleutherococcus higoensis
* Eleutherococcus huangshanensis
* Eleutherococcus hypoleucus
* Eleutherococcus japonicus
* Eleutherococcus lasiogyne
* Eleutherococcus leucorrhizus
* Eleutherococcus nanpingensis
* Eleutherococcus nikaianus
* Eleutherococcus nodiflorus
* Eleutherococcus pilosulus
* Eleutherococcus pseudosetulosus
* Eleutherococcus pubescens
* Eleutherococcus rehderianus
* Eleutherococcus rufinervis
* Eleutherococcus scandens
* Eleutherococcus senticosus
* Eleutherococcus seoulensis
* Eleutherococcus sessiliflorus
* Eleutherococcus setchuensis
* Eleutherococcus setulosus
* Eleutherococcus sieboldianus
* Eleutherococcus simonii
* Eleutherococcus spinosus
* Eleutherococcus stenophyllus
* Eleutherococcus trichodon
* Eleutherococcus trifoliatus
* Eleutherococcus verticillatus
* Eleutherococcus wardii
* Eleutherococcus wilsonii
* Eleutherococcus xizangensis
# Tirà rogenc occidental

El tirà rogenc occidental (Casiornis rufus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones obertes amb matolls, bosc de rivera, campos i bosc del sud-est del Perú, Bolívia, Paraguai, sud-oest, centre i sud del Brasil i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Tirà rogenc occidental». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Boucle Nord de Seine

La Boucle Nord de Seine és una de les divisions o Établissement public territorial de la Metròpoli del Gran París creada al 2016.
Està formada per 7 municipis: 6 que pertanyen al districte de Nanterre del departament dels Alts del Sena, i Argenteuil del departament de la Val-d'Oise.

## Municipis

* Argenteuil
* Asnières-sur-Seine
* Bois-Colombes
* Clichy-sur-Seine
* Colombes
* Gennevilliers
* Villeneuve-la-Garenne

## Referències

* ↑ Boucle Nord de Seine
# Conca del riu Uruguai

La conca del riu Uruguai és una de les dotze regions hidrogràfiques del territori brasiler.
Té una àrea de 385.000 km², dels quals 174.612 km² se situen dintre del Brasil, comprenent 384 municipis dels estats del Rio Grande do Sul i de Santa Catarina. Les principals ciutats brasileres localitzades a la conca són Lajes i Chapecó (SC), Uruguaiana, Bagé i Santana del Livramento(RS).
La regió hidrográfica de l'Uruguai presenta un gran potencial hidroelètric, amb una capacitat total de producció de 40,5 KW/km², considerant els costats brasiler i argentí, una de les majors relacions d'energia/km² del món.
Són importants fonts de contaminació de les aigües superficials i subterrànies a la regió els afluentes procedents del porcí i l'avicultura a l'oest catarinense i els agrotòxics, utilitzats principalment en el cultiu de l'arròs.
La conca és formada pel riu Uruguai i pels seus afluents, desaguaçant en l'estuari del riu de la Plata ja fos del territori brasiler.
En la frontera entre els municipis de Riu dos Indios (Rio Grande do Sul) i Caxambu do Sul (Santa Catarina), la travessa del Riu Uruguai es fa amb rai, sent recorreguda una distància d'aproximadament 30 km de carretera sense pavimentació asfàltica.Tan bon punt arriba en territori catarinense, recorre aproximadament 3 km i ja s'accedeix l'asfalt a SC-480.
# Jonas Mačiulis

Jonas Mačiulis (nascut el 10 de febrer de 1985) és un jugador de bàsquet professional lituà que juga per l'AEK Atenes BC de l'A1 Ethniki. Juga també amb la selecció de bàsquet de Lituània. Fa 1.98 m d'alçada. i juga com a escorta.

## Referències

* ↑ «London2012.FIBA.com Fitxa de Jonas Maciulis». Arxivat de l'original el 2014-10-24. [Consulta: 2 abril 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a Euroleague.net
* Fitxa a la FIBA
* Fitxa a Eurobasket.com
# Proasellus albigensis

Proasellus albigensis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids que es troba a Europa: França.

## Referències

* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Mitja Mahorič

Mitja Mahorič (Ptuj, 7 de maig de 1982) és un ciclista eslovè, professional des del 2002 fins al 2011. Del seu palmarès destaquen els dos campionats nacional en contrarellotge de 2001 i 2003, i el de ruta de 2005.

## Palmarès

* 2000
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovènia
* 2001
** Campió d'Eslovènia en contrarellotge
* 2003
** Campió d'Eslovènia en contrarellotge
** 1r a la Volta a Eslovènia
* 2004
** 1r a la Volta a Eslovènia i vencedor d'una etapa
* 2005
** Campió d'Eslovènia en ruta
** 1r al The Paths of King Nikola
* 2006
** 1r al Gran Premi Raiffeisen
** Vencedor d'una etapa al The Paths of King Nikola
* 2007
** 1r al The Paths of King Nikola
** Vencedor d'una etapa al Tour de Loir i Cher
** Vencedor d'una etapa al Tour de Croàcia
* 2008
** 1r al The Paths of King Nikola i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Clàssica Belgrad-Čačak
** 1r al Gran Premi Šenčur
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Cuba
* 2009
** 1r a l'Istrian Spring Trophy

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# El món d'ahir (revista)

El món d'ahir és una revista d'història publicada en català per Minoria Absoluta, que agafa el nom d'una obra autobiogràfica de l'escriptor jueu austríac Stefan Zweig. Es tracta d'una publicació en paper, d'unes 200 pàgines, que surt amb periodicitat trimestral i especial atenció al seu disseny i a la qualitat literària. S'autodefineix amb l'etiqueta d'història d'autor. Està dirigida per Toni Soler, amb Jordi Sellas com a director executiu.
La revista fou presentada el 14 de desembre de 2016 en un acte al Mirador del Centre de Cultura Contemporània de Barcelona, amb una taula rodona coordinada per Anna Guitart i integrada per Francesc Serés, Antonio Baños i Ada Castells. En el seu primer número hi van col·laborar personatges com Eduardo Mendoza, Francesc Serés, Antony Beevor, Empar Moliner, Jordi Graupera, Guillem Martínez, Ariadna Trillas, Jordi Carrión, Joan Safont i Manuel Jabois, sent la majoria de textos originals per a l'ocasió.
Segons els seus promotors, l'objectiu de la mateixa no és divulgar, analitzar o descobrir, assegura el director de la revista, Toni Soler, sinó que Està pensada per gaudir del plaer de llegir, segons Jordi Sellas. Es tracta d'un espai híbrid entre la literatura, el periodisme i l'assaig i pretén reivindicar el plaer de llegir història. Més enllà dels articles, disposa de tres seccions fixes, una on Joan Fontcuberta reflexiona sobre el món de la fotografia, un altre on Xavier Antich compara iconografies, i una última secció sobre cartografia. En principi, la revista deixarà als escriptors triar la llengua en què volen que es publiquin els seus articles.

## Referències

* 1 2 «Neix ‘El món d'ahir’, una publicació trimestral dedicada a la història d'autor». VilaWeb.cat. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 15 desembre 2016].
* 1 2 3 Marimon, Sílvia «Grans narradors per explicar ‘El Món d'Ahir’». Ara.cat, 13-12-2016.
* 1 2 Néspolo, Matías «Historia de autor, a lo Stefan Zweig». El Mundo, 14-12-2016.
* ↑ «La nueva revista "El món d'ahir" se centrará en la "historia de autor"». La Vanguardia, 14-12-2016.

## Enllaços externs

* Entrevista a Toni Soler, director d'El Món d'Ahir, al No Ho Sé de Rac1
# Bolonyès

El Bolonyès (francès: Boulonnais) és una regió natural marítima i boscatge situada al litoral de la Mànega, al departament del Pas de Calais. Constitueix el lateral de la ciutat de Bolonya de Mar.
Es troba a la Costa d'Opale i forma part del parc natural regional dels caps i aiguamolls d'Opale (per a la majoria del seu territori, tret dels seus cinc municipis més urbans). Abans de la creació d'aquest parc l'any 2000, el territori formava part del parc natural regional del Bolonyès.
Primer com a comtat i després com a senescalia de la Picardia històrica, el Bolonyès fou adjuntat per l'Assemblea Constituent de 1789 al departament del Pas de Calais.
El territori constitueix el País Bolonyès i és, des del gener de 2009, dividit en 3 intercomunitats: la comunitat dels municipis de la terra dels dos caps al nord (Marquise), la comunitat d'aglomeració del Bolonyès al centre (Bolonya) i la comunitat dels municipis de Desvres - Samer a l'est (Desvres), per a un total de 74 municipis.
* Platja del Portel i vista del Fort de l'Heurt.
* La Punta de les Oques a Wimereux.
* Desvres, enmig dels turons de boscos del Bolonyès.
# Ribera (Navarra)

«Ribera» té aquests significats:
* Ribera del Alto Ebro, comarca de Navarra situada a la zona castellanoparlant de Navarra fronterera amb La Rioja.
* Ribera Arga-Aragón, comarca de Navarra que aplega alguns municipis septentrionals de la merindad de Tudela i altres de la merindad d'Olite.
# Jesús Martín Rodríguez Caro

Jesús Martín Rodríguez Caro (Valdepeñas, 15 de novembre de 1959) és un polític espanyol, alcalde de Valdepeñas des de 2003.
Nascut el 1959 a Valdepeñas (Ciudad Real), Martín, que és gai, no ha amagat mai la seva sexualitat. Regidor de l'Ajuntament de Valdepeñas des de 1991, després de les elecciones municipals de 2003 a Valdepeñas en què el Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) va obtenir majoria absoluta, Martín va ser investit com a alcalde del municipi. Va renovar l'alcaldia per 4 mandats més, després d'obtenir el PSOE una altra vegada la majoria absoluta als comicis de 2007, 2011, 2015 i 2019. Ha estat també senador electe per Ciudad Real a les x, xi, xii, xiii i xiv legislatures de les Corts Generals.

## Referències

* ↑ España, Senado de. «Senado de España: home» (en castellà). [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ Rodríguez, Raúl. «Los 10 alcaldes gays que mandan en España: sus vidas en los pueblos» (en espanyol europeu). El Español, 29-06-2019. [Consulta: 11 febrer 2020].
* 1 2 «Estos son los candidatos número uno de Castilla-La Mancha al Senado (Castilla-La Mancha, Política)» (en castellà). dclm, 29-03-2019. [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ Aduriz, Iñigo. «Él nunca necesitó salir del armario». Público, 08-05-2011. [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ Muñoz, María José. «Jesús Martín: Ser alcalde «da sentido a mis madrugadas»» (en castellà). ABC, 15-06-2019. [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ «Martín Rodríguez, Jesús». Senat d'Espanya.