OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mohamed Benhalima

Mohamed Benhalima (Algèria, 1989/1990) és un exmilitar i activista polític algerià contra el govern d'Abdelaziz Bouteflika.
Benhalima va treballar com a militar a les Forces Armades d'Algèria i va desenvolupar tasques a l'Exèrcit algerià, primer com a oficial destinat a la frontera de Tindouf i després com a xofer d'alts comandaments. Postulat com a dissident del govern d'Abdelaziz Bouteflika, va assolir un paper destacat a les xarxes socials com a denunciant de pràctiques de corrupció dins l'exèrcit. Davant de la persecució política a què es va veure sotmès, l'any 2019, poc abans que fos detingut, es va exiliar a Espanya i hi va sol·licitar el dret d'asil per tal d'evitar el compliment de diverses condemnes, així com les hipotètiques conseqüències repressives dels processos penals oberts fins al moment. No obstant això, va ser detingut i traslladat al centre d'internament d'estrangers de València.
Tot i les peticions realitzades per Amnistia Internacional en contra la seva extradició davant del risc de patir tortures, el 24 de març del 2022 va ser deportat a Algèria. Segons el seu expedient d'expulsió, el Ministeri de l'Interior d'Espanya el va considerar «una amenaça per a la seguretat nacional o per a les relacions d'Espanya amb altres països». Quan va arribar a Alger, i escortat per dos policies algerians, va ser exposat públicament davant de les càmeres de televisió. A continuació, va ser traslladat a la presó del Harrash, on va passar uns dies internat al mòdul de presos del moviment Hirak, per posteriorment ser enviat a la presó militar de Blida. El maig del mateix any va ser condemnat a pena de mort per un tribunal militar del seu país acusat de terrorisme, entre d'altres. Si bé Algèria no executa condemnes a mort des de 1993, segueix sentenciant a penes capital que acaben esdevenint de presó perpètua.

## Referències

* ↑ Sánchez, Gonzalo. «Argelia condena a muerte al activista Mohamed Benhalima, expulsado desde València en marzo» (en castellà). Levante, 13-05-2022. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ «Algèria condemna a mort Mohamed Benhalima, deportat d’Espanya tot i haver demanat protecció». VilaWeb, 14-05-2022. [Consulta: 15 maig 2022].
* 1 2 3 4 5 6 7 Vargas Martín, Jairo. «Mohamed Benhalima: historia del argelino condenado a muerte entregado por España» (en castellà). Público.es, 18-05-2022. [Consulta: 20 maig 2022].
* 1 2 3 «Mohamed Benhalima, l'activista algerià que Espanya va deportar i ara està condemnat a mort». CCMA, 15-05-2022. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ «España: Anulen la expulsión de Mohamed Benhlima a Argelia, donde puede ser torturado ¡Urgente!» (en castellà). Amnesty.org. [Consulta: 18 maig 2022].
# Mosaic de Balèria

El mosaic de Balèria és una lauda sepulcral, en forma de mosaic, que fa referència a Balèria, dona de Mallorca, morta vers la meitat del segle iv, i a qui algú va dedicar aquest bell mosaic de la basílica paleocristiana de Son Peretó. Es conserva a la Torre dels Enagistes de Manacor (Museu d'Història de Manacor).
El mosaic (opus tessellatum), es divideix en tres parts, segons el model comú al Nord d'Àfrica i a la península Ibèrica. A la part superior hi ha representada una corona amb dos ocells a cada banda; en la banda central del mosaic hi ha l'epitafi, i a l'inferior, una cràtera i dos cors. Es tracta d'una simbologia cristiana molt emprada en la decoració funerària. Tot el conjunt està emmarcat per una sanefa de rombes i cercles.
L'epitafi, en llatí diu: BALERIA/ FIDELIS IN/ PACE VIXIT/ANNIS X TRS/ DE HAC VITA/SD II/KAL OCTO. La traducció, aproximadament, ens diria que Balèria, fidel, va viure en pau anys 26 (?), i va sortir d'aquesta vida el dia segon de les calendes d'Octubre.
Aquesta sepultura, es trobava als peus del temple, cobrint al mateix temps, la tomba d'un infant.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 13. Palma: Promomallorca, p. 70-71. ISBN 84-8661702-2.
# Cryptocentrus russus

Cryptocentrus russus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Mar de la Xina Meridional.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Francesc de Paula de Nicolau i de Bofarull

Francesc de Paula de Nicolau i de Bofarull (Reus, 16 de desembre de 1805 - 1867) va ser un terratinent i funcionari català.
Fill de Ramon de Nicolau i de Folch, de la família ennoblida dels Nicolau amb possessions a Reus i a Vinyols, i de Josepa de Bofarull i Morell, filla de Josep de Bofarull i Miquel, un comerciant reusenc també de família noble, va ser un clar exemple d'hereu "escampa", és a dir, d'aquell que ho ha trobat tot fet i vol tenir un tren de vida superior a les seves possibilitats reals. Durant la seva vida va anar desprenent-se del patrimoni familiar, tot i que en algun moment va tenir idees estalviadores, com quan el 1826 va dir-li a la seva germana Josepa que anés a viure amb ell "con la mira de economizar en lo posible". A començaments de 1827 va contraure matrimoni amb Concepción de Tobar y Armiño, nascuda a Sant Sebastià i filla del sotsdelegat de policia de Tarragona. El mateix any, gràcies a les gestions realitzades pel seu parent Francesc de Freixa, va ser admès a la Reial Mestrança de Cavalleria de Ronda.
No es va mostrar gaire disposat a pagar les llegítimes dels seus germans Josep i Josepa, els quals el van dur davant dels tribunals. Però Francesc de Nicolau es va despendre d'algunes terres i, en un acord propiciat per Pau Maria de Miró com a home bo, va donar 9.157 lliures a cadascun dels germans. Segurament per pal·liar la davallada en les seves rendes, va fer oposicions a funcionari a la secretaria del govern civil i va ser destinat com a secretari als governs civils de Castelló (1838) Girona (1843) Guadalajara (1848-1852) i Alacant (1858). També va ser regidor a l'ajuntament de Reus, capità major i comandant de la Milícia Nacional reusenca i cavaller del Reial i Americà Orde d'Isabel la Catòlica.
Francesc de Nicolau va provocar un daltabaix patrimonial als béns dels Nicolau i dels Bofarull, ja que es va despendre de cases a Vinyols, terrenys al terme de Reus i al territori de Tarragona, de censals i de vinyes a Cambrils, a Riudoms i a Riudecanyes. Va vendre un magatzem amb olles d'aiguardent i premses d'oli a Reus, va cedir hores d'aigua a diferents pagesos i va vendre a carta de gràcia cases, terrenys i propietats a diversos llocs del Camp de Tarragona.
Va tenir quatre fills, el dos grans, Ramon i Francesc de Paula, van morir molt joves. La filla Adelaida de Nicolau i de Tobar es va casar amb Diego de los Ríos y Rubio, un tinent general i heroi a la Guerra d'Àfrica. L'hereu va ser Josep de Nicolau i de Tobar, el quart fill, nascut el 1838, que va seguir la carrera militar.

## Referències

* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ Rovira i Gómez, Salvador-J. Els nobles del Baix Camp (segle xix). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2008, p. 196-202. ISBN 9788493410889.
# Nomograma

Un nomograma és un instrument gràfic de càlcul, un diagrama bidimensional que permet el còmput gràfic i aproximat d'una funció de qualsevol nombre de variables. En la seva concepció més general, el nomograma representa simultàniament el conjunt de les equacions que defineixen determinat problema i la diferència global de les seves solucions. El seu nom li fou donat pel matemàtic i enginyer francès Philbert Maurice d'Ocagne, qui va fundar la nomografia en un tractat de 1899.
Es tracta d'un instrument de càlcul analògic, com ho és el regle de càlcul, per a utilitzar segments continus de línies per a representar els valors numèrics discrets que poden assumir les variables. Conseqüència d'això és que la seva precisió sigui limitada, venint determinada pel detall amb què es puguin fer, reproduir, alinear i percebre les marques o punts concrets que constitueixen les escales de valors corresponents. Els nomogrames solien utilitzar, en casos en què l'obtenció d'una resposta exacta era impossible o molt inconvenient (càlculs d'enginyeria complicats que hagin de realitzar-se en campanya o a peu d'obra, situacions repetitives amb lleugera modificació dels valors de les variables, etc.), mentre que l'obtenció d'una solució aproximada era suficient i molt desitjable.

## Referències

* ↑ Caso Neira, Alfredo. Técnicas de medición del trabajo (en castellà). FC Editorial, 2006, p.38. ISBN 8496169898.

## Bibliografia

* Brodetsky, S.: A first course in nomography, 1920.
* Brodetsky, S.: article Nomography a Glazebrook, R. (Ed.): Dictionary of Applied Physics, vol. III: 635. Macmillan and Co London, 1923.
* D'Ocagne, M.: Traité de nomographie. Gauthier-Villars. París, 1899. 2a ed., 1921.
* D'Ocagne, M.: Calcul graphique et nomographie. Doin. París, 1907. 3a ed., 1924.
* D'Ocagne, M.: Li calcul simplifié parell els procedeixes Mecàniques et graphiques. Gauthier-Villars. París. 1 edició, 1894 (¿?), 2 a ed. ampliada, 1905, 3 a ed. completament revisada i ampliada, 1928. Traducció anglesa d'aquesta última per J. Howlett i M. R. Williams, amb introducció i notes: Li calcul simplifié: graphical and mechanical methods for simplifying calculation. Volum 11 de la "Charles Babbage Institute Reprint Series for the History of Computing". The MIT Press i Tomash Publishers. 1986. ISBN 0-262-15032-8.
* Parellada García, A.: Gràfiques i nomogrames. Dossat. Madrid, 1942.
* Sec de la Garsa, R.: nomogrames l'enginyer. P. Orrier. Madrid, 1911.
* Soreau, R.: Nomographie. Théorie des abaques. Chiron. París, 1921.
# Ras Terbella

Ras Terbella (àrab: رأس تربلة, Raʾs Tarballa, o رأس تاربلة, Raʾs Tārballa) és un cap de l'illa de Djerba, a la governació de Médenine, a Tunísia. Forma la punta més al sud de l'illa i la part oriental del golf de Boughrara.
Els altres caps de l'illa són Ras Bordj Julidj (nord-oest), Ras Taguermes (nord-est), Ras Rmel (nord), Ras Lalia Hadria (est) i Ras Bordj Kastil (sud-est). A l'oest del golf l'illa s'acosta al continent pel pas entre Ajim,a l'illa, i Djorf, al continent.
# Parancyla

Parancyla és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrit per George Hampson el 1919. La seva única espècie, Parancyla argyrothysana, descrita en el mateix article, es troba a Mont Mulanje, a Malawi.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 8 febrer 2019].
* ↑ Savela, Markku. «Parancyla Hampson, 1919» (en anglès). Lepidoptera and Some Other Life Forms.
# Ministeri de Foment de Grècia

El Ministeri de Foment de Grècia (en grec: Υπουργείο Ανάπτυξης) es va crear al gener de 1996 per l'aleshores primer ministre Costas Simitis mitjançant la fusió de tres antics ministeris: el Ministeri d'Indústria, Energia i Tecnologia, el Ministeri de Comerç i el Ministeri de Turisme. El Ministeri de Foment va ser abolit després de l'elecció de 2009 i el seu paper assumit per l'acabat de crear Ministeri de Desenvolupament, Competitivitat i Navegació.

## Llista de ministres de Foment

| | Nom | Entrada | Sortida | Partit |
| 1 | Vasso Papandreou | 21 de febrer de 1996 | 19 de febrer de 1999 | Moviment Socialista Panhel·lènic |
| 2 | Evànguelos Venizelos | 19 de febrer de 1999 | 13 d'abril de 2000 | Moviment Socialista Panhel·lènic |
| 3 | Nikos Christodoulakis | 13 d'abril de 2000 | 24 d'octubre de 2001 | Moviment Socialista Panhel·lènic |
| 4 | Akis Tsochatzopoulos | 24 d'octubre de 2001 | 10 de març de 2004 | Moviment Socialista Panhel·lènic |
| 5 | Dimitris Sioufas | 10 de març de 2004 | 19 de setembre de 2007 | Nova Democràcia |
| 6 | Christos Folias | 19 de setembre de 2007 | 8 de gener de 2009 | Nova Democràcia |
| 7 | Kostis Khatzidakis | 8 de gener de 2009 | 7 d'octubre 2009 | Nova Democràcia |

## Vegeu també

* Govern de Grècia

## Enllaços externs

* Web oficial del Ministeri Arxivat 2006-09-09 a Wayback Machine.
# Tokelauà

El tokelauà és una llengua austronèsia parlada per unes 1.700 persones dels esculls de Tokelau. És un membre de la família de les llengües samoiques. És juntament amb l'anglès la llengua oficial de Tokelau. A més, a més de la població tokelana és parlat per aproximadament uns 2.900 tokelauans expatriats a Nova Zelanda.
El tokelauà és intel·ligible amb el tuvalià, la principal llengua de l'arxipèlag veí de Tuvalu. Té també similituds marcades amb el Niuafo'ou de Tonga.
En Loimata Iupati, director d'educació de Tokelau, està traduint la Bíblia de l'anglès al tokelauà.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'ethnologue sobre el tokelauà (anglès)
# Bogda Feng

El pic Bogda o Bogda Feng (en xinès: 格达峰|t=博格達峰 Bógédá fẽng, o també dit Mont Bogda) és la muntanya més alta de la serralada Bogda Shan de l'est de les muntanyes Tien Shan a Xinjiang (Xina), de 5.445 metres d'alt. Té una prominència de 4.122 metres.
El pic Bogda és difícil d'escalar pel seu relleu. Té pendents entre 70° i 80°. Va ser escalat per primera vegada l'any 1981 per part d'un equip d'11 persones de Kyoto, Japó.

## Referències

* ↑ "Bogda Peak" on Peaklist.org listed here as "Bogda Shan". Consultat 21 setembre 2011.
* ↑ «Bogda Feng». summitpost.org. [Consulta: 20 setembre 2011].
# Toquí de Cusco

El toquí de Cusco (Atlapetes canigenis) és un ocell de la família dels passerèl·lids (Passerellidae).

## Descripció i ecologia

Mesura aproximadament 18 cm. En general és de color gris sutge amb una corona vermellosa que es projecta fins al clatell. El centre del ventre és gris més clar. S'alimenta en matolls humits andins, boscos nans i, sovint, s'associa amb parcel·les de bambú. És molt similar a toquí pissarós (Atlapetes schistaceus) amb el que està estretament relacionat, però es distingeix per tenir un plomatge gris fosc uniforme. El rang d'aquests dos toquís no se superposa.

## Hàbitat i distribució

És endèmic del Perú on habita els boscos andins, al Departament de Cusco, en elevacions que oscil·len entre 2400 i 3000 m.

## Etimologia

El nom «Atlapetes» deriva del grec antic “Atles” que en la mitologia grega va ser un tità que va ser convertit en una muntanya. «Pets» deriva també del grec antic i significa “ocell”. L'epítet «canigenis» prové del llatí «canus» que significa “gris” i «gena»“ galta”.

## Referències

* ↑ «Toquí de Cusco». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/02/2023(català)
* 1 2 3 «Matorralero de Cusco (Atlapetes canigenis)» (en castellà), 14-01-2024. [Consulta: 25 gener 2024].
# Rasskàzovo

Rasskàzovo (en rus: Рассказово) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 109 habitants. Es troba al districte rural de Khankaiski.

## Referències

* ↑ Plantilla:Публикация
# Olympique Lillois

L'Olympique Lillois (OL) fou un club de futbol francès de la ciutat de Lilla.

## Història

El club es fundà l'any 1902, essent primer president André Nicodème. Fou campió francès dos cops, l'any 1914 (USSFA, Trophée de France) i la temporada 1932-33 (primera lliga professional). El 25 de maig de l'any 1941 es fusionà amb el club Iris Club Lillois, naixent l'Olympique Iris Club Lillois (OICL). El 23 de setembre de 1944, aquest club es fusionà amb l'Sporting Club Fivois per formar el LOSC Lille Métropole.

## Palmarès

* 2 Lliga francesa de futbol: 1914, 1933
* 1 Campionat USFSA: 1914
* 3 Campionat USFSA del Nord: 1911, 1913, 1914
* 4 Campionat del Nord: 1921, 1922, 1929, 1931
* 1 Challenge international du Nord: 1907

## Presidents

* 1902-1907: André Nicodème
* 1907-1911: André Billy
* ?: Eugène Hennart
* 1919-1932: Henri Jooris
* 1932-1940: Gabriel Caullet
* 1940-1941: Henri Kretzschmar
* 1941-?: Pierre Delfortie
* ?-1944: Francis Bonduel

## Entrenadors

* ?: Charlie Williams
* ?: Maurice Bunyan
* ?: Charles Griffiths
* 1931-1932: Nagy
* 1932-1934: Robert De Veen
* 1934-1935: Bob Fisher
* 1935-1937: Ted Maghner
* 1937-1938: Steirling
* 1938-1939: Jenő Konrád
* 1941-1943: Georges Winckelmans
* 1943-1944: Denglos
# Membrillera

Membrillera és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 102 | 103 | 105 | 113 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
Viccionari
# Bogatiriovo

Bogatiriovo (en rus: Богатырёво) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 228 habitants. Pertany al districte rural de Gorxétxnoie.

## Referències

* ↑ «Bogatyrëvo». GeoNames. [Consulta: 6 abril 2019].
# Font Ferrana

La Font Ferrana és una font del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, a l'antic terme de Palau de Noguera, en territori de la vila de Palau de Noguera.
Està situada a 403 m d'altitud, al nord-est de Palau de Noguera, a la dreta de la Noguera Pallaresa, a la Solana del Colomer. Pel costat seu passa un dels canals de reg del sistema de regadiu de la dreta de la Noguera Pallaresa.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Níjni Orixniki

Níjni Orixniki (en (ucraïnès): Нижні Орішники, en rus: Нижние Орешники, Níjnie Oréixniki) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 581 habitants. Pertany al districte de Bilogorsk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Junko Furuta

Junko Furuta, (18 de gener de 1971 - 4 de gener de 1989) va ser una estudiant japonesa que va ser brutalment segrestada, torturada, violada i assassinada per quatre estudiants del mateix col·legi al novembre de 1988 al Japó. El cas va ser àmpliament publicitat a causa de la cruesa de l'esdeveniment i el sadisme tan terrible amb què va ser perpetrat.

## Referències

* ↑ «古田順子の生い立ちや両親の現在～飯島愛コンクリート事件関与のデマも総まとめ» (en japonès). NewSee, 10 December 2019. [Consulta: 1r gener 2020].
* ↑ «Full text of the Tokyo High Court's ruling on the Junko Furuta case» (en japanese). Tokyo High Court, 12-07-1991.
# Olympus

«Olympus» té aquests significats:
* Olympus Corporation, companyia japonesa especialitzada en òptiques i imatges
* Olympus Mons, muntanya i volcà d'escut del planeta Mart
* Olympus-1
* Ral·li Olympus o Olympus Rally, ral·li que es disputa als EUA
# Tadahiro Akiba

Tadahiro Akiba (Prefectura de Chiba, 13 d'octubre de 1975) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Va formar part de l'equip olímpic japonès als Jocs Olímpics d'estiu de 1996.

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 16 novembre 2017].
# Nicolau (metge)

Nicolau (en llatí Nicolaus, en grec antic Νικόλαος) va ser un metge grec que Galè menciona, i es creu que va viure al segle ii o abans. Segurament és el mateix del qual Paule Egineta en transmet diverses fórmules mèdiques i també Nicolau Mirepsos. Fabricius diu que Aeci va parlar d'un autor de llibres de farmàcia del mateix nom.

## Referències

* ↑ 1.Nicolaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1192
Viccionari
# Cultura de Cishan

La cultura de Cishan (磁山文化) (8000-5500 aC) va ser un cultura neolítica del riu Groc en el nord de la Xina, assentada principalment al voltant del sud de Hebei. La cultura cishan es basava en el conreu de mill, el cultiu del qual va ser datat de tenir 10.000 anys d'antiguitat. Artefactes comuns de la cultura inclouen corrons, falçs de pedra i trípodes de ceràmica.
Ja que cultura la cultura compartia moltes similituds amb la seva veïna del sud, la cultura peiligang, ambdues cultures són de vegades referides conjuntament com la cultura cishan-peiligang o la cultura peiligang-cishan. La cultura de Cishan també va compartir diverses similituds amb el seu veí oriental, la cultura beixin.
El jaciment tipus a Cishan és ubicat a Wu'an, Hebei, Xina. El jaciment va cobrir una àrea de 80.000 m². Les cases de Cishan eren semi-subterrànies i corbes. El jaciment va mostrar l'evidència de porcs, gossos i gallines domèstics, amb porcs proporcionant la principal font de carn. El peix era també una part important de la dieta a Cishan.
Més de 500 pous d'emmagatzematge subterrani es van descobrir a Cishan. Aquestes foses o pous s'utilitzaven per emmagatzemar el mill. Els més grans tenien cinc metres de profunditat i eren capaços d'emmagatzemar fins a 1.000 kg de mill.

## Referències

* ↑ Lu H, Zhang J, Liu KB, Wu N, Li Y, Zhou K, Ye M, Zhang T, Zhang H, Yang X, Shen L, Xu D, Li Q. (2009). Earliest domestication of common millet (Panicum miliaceum) in East Asia extended to 10,000 years ago. Proc Natl Acad Sci U S A. 106: 7367–7372 PMID: 19383791

## Bibliografia

* Allan, Sarah (ed), The Formation of Chinese Civilization: An Archaeological Perspective, ISBN 0-300-09382-9
* Higham, Charles, The Bronze Age of Southeast Asia, ISBN 0-521-56505-7
# Middleburgh

Middleburgh és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.398 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Middleburgh tenia 1.398 habitants, 595 habitatges, i 371 famílies. La densitat de població era de 449,8 habitants/km².
Dels 595 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,6% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 37,6% no eren unitats familiars. En el 34,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 18,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.583 $ i la renda mediana per família de 44.286 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.438 $ mentre que les dones 25.313 $. La renda per capita de la població era de 17.948 $. Entorn del 12,2% de les famílies i el 17,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Middleburgh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Middleburgh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.