OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Cristòfol de Puimanyons

Sant Cristòfol de Puimanyons, respectant la pronúncia pallaresa de Sant Cristòfol de Puigmanyons, era una església romànica del poble de Puimanyons, pertanyent al municipi de la Pobla de Segur, a la comarca del Pallars Jussà. Està situada al centre d'aquest poble, al costat del casalot del Castell, que conté les restes del Castell de Puimanyons.
Era sufragània de la parròquia de Santa Maria de Toralla, i actualment consta com a agrupada a la de la Mare de Déu de la Ribera de la Pobla de Segur, tot i que el seu estat fa que no estigui oberta al culte. No es tenen notícies d'aquesta església anteriors al segle xviii.
Sant Cristòfol de Puimanyons :
| L'absis, pel costat interior | Interior del mur septentrional | La façana oest, amb l'espadanya |
És un temple petit, d'una sola nau que havia estat coberta amb volta de canó, amb l'absis a llevant. Actualment, volta i coberta estan caigudes. La façana de ponent està coronada per un campanar d'espadanya de dos ulls, senzill.
L'absis queda damunt d'un desnivell, per la qual cosa queda molt més destacat en alçada que la resta de l'església. Té una finestra d'una sola esqueixada, i està ornamentat amb lesenes, damunt de les quals podria haver hagut unes arcades llombardes. Aquest absis fou sobrealçat, en alguna època impossible de precisar, i és possible que desapareguessin.
Carreus irregulars ben alineats en filades uniformes fan veure que és una obra del segle xi.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Cristòfol de Puimanyons", a El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Cristòfol de Nevà

Sant Cristòfol de Nevà és una església de Toses (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Les restes de l'antiga església es troben a la part més alta del poble de Nevà. Les ruïnes d'aquest municipi consisteixen en els murs de l'absis fins al nivell de l'arrencada de la volta, visible des de l'interior i d'un campanar de torre de planta quadrada amb finestres i, actualment, sense coberta.

## Referències

* ↑ «Sant Cristòfol de Nevà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# La brigada criminal

La brigada criminal (títol original: La Crime) és una pel·lícula francesa dirigida per Philippe Labro, estrenada l'any 1983. Ha estat doblada al català.

## Argument

El tiroteig que ha acabat amb la vida de l'advocat Alins fa pensar el comissari Martin Griffon, que està a càrrec de la investigació de l'esdeveniment, que després d'aquest brutal acte es troba encobert un crim polític. Per evitar que s'excedeixi amb els seus mètodes, habitualment expeditius, els seus superiors li assignen un company més veterà, l'agent Jean-François Rambert. El problema és que des d'intendència no saben que aquests dos homes arrosseguen en comú certa rivalitat que va sorgir quan, anys enrere, Rambert li va robar la dona a Griffon i també es va quedar amb el seu ascens. Tensions al marge, les investigacions acaben per treure resultats. Alins estava implicat en assumptes tèrbols que afecten un home de negocis armeni. Més endavant farà un altre descobriment: que està davant d'un rival summament poderós, capaç d'eliminar a testimonis clau i provocar el suïcidi d'alts càrrecs públics sense aparent esforç.

## Repartiment

* Claude Brasseur: el comissari Martin Griffon
* Jean-Claude Brialy: el controlador Jean-François Rambert
* Gabrielle Lazure: Sybille Berger
* Jean-Louis Trintignant : Christian Lacassagne, ministre de transports
* Dayle Haddon: Suzy Thomson, alias De Annunzio
* Robert Hirsch: Avram Kazavian
* Luc-Antoine Diquéro: Antoine Gomez, el jove de « el Crim »
* Jacques Dacqmine: M Antoine de Alins
* Daniel Jégou: Philippe de Alins
* Yves Beneyton: Millard, el director del ministre de l'Interior
* Robert Cantarella: un home de « el Crim »
* Dominique Constanza: Lucienne Rambert
* Jean-Pierre Dravel: un home de « el Crim »
* Philippe Tanson: un home de « el Crim »
* Charlie Nelson: un assassí
* Bernard Tixier: un assassí
* Alain Mercier: un observador
* Jacques Bondoux: un observador
* Philippe Landoulsi: un home de "el Crim"
* Christiane Millet: l'advocada
* Jean-Claude Binoche: l'ajudant de Millard

## Referències

* ↑ esadir.cat. La brigada criminal. esadir.cat.
* ↑ «La Crime». Allociné.
# La Harmoye

La Harmoye (en bretó Lanhervoed, gal·ló Laharmoét) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 383 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 525 | 555 | 464 | 424 | 374 | 383 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Gilbert Bannier | PS |
| 2008- | Michel Le Duault | |
# DTK

DTK té els següents significats:
* Congrés de la Societat Democràtica (del seu nom en turc Demokratik Toplum Kongresi), organització pro-kurda de Turquia
* Developer Transition Kit, prototipus d'ordinador d'Apple
* Deepin Tool Kit, conjunt d'eines de desenvolupament d'interfície de Deepin
# DTF

DTF té els següents significats:
* Destinació de Turisme Familiar, certificació atorgada per la Generalitat de Catalunya a les destinacions turístiques que ofereixen atractius per a les famílies
* Dynamic Track Following, tecnologia de cinta de vídeo desenvolupada per Philips
# DTIME (Complexitat)

En la Teoria de complexitat computacional, la família DTIME (de vegades simplement TIME) és el recurs de computació en temps de computació per una màquina de Turing determinista. Representa la quantitat de temps (o nombre de cicles de computació) que un computador "normal" prendrà per resoldre un cert problema computacional usant un cert algorisme. És un dels recursos més ben estudiats perquè es correspon amb un recurs real força important com és el temps de còmput.
Aquest recurs s'utilitza per definir classes de complexitat, conjunts de problemes de decisió que es poden resoldre usant un cert temps de computació. Si un problema amb una entrada de mida n es pot solucionar en O(f(n)), es te la classe de complexitat DTIME(f(n)). No hi ha restricció en la quantitat de memòria utilitzada, però pot haver-hi restriccions en d'altres recursos.

## Classes de complexitat dins de DTIME

DTIME satisfà el teorema de la jerarquia temporal, que significa que temps asimptoticament més llargs sempre creen conjunt de problemes més llargs.
La classe de complexitat P es pot definir com:
   ${\displaystyle {\mbox{P}}=\bigcup _{k\in \mathbb {N} }{\mbox{DTIME}}(n^{k})}$
P és la classe més petita que pot contenir els problemes de temps lineal (DTIME(n)) alhora que P inclou el conjunt de problemes considerats tractables. Una classe molt més gran de problemes, que conté tots els problemes que es poden resoldre usant una màquina de Turing determinista en temps exponencial (EXPTIME). Formalment es defineix com:
   ${\displaystyle \mathrm {EXPTIME} =\bigcup _{k\in \mathbb {N} }\mathrm {DTIME} \left(2^{n^{k}}\right)}$
Es poden definir classes de complexitat més grans de forma similar. Pel teorema de la jerarquia del temps, aquestes classes formen una jerarquia estricta. Per això se sap que ${\displaystyle \mathrm {P} \subsetneq \mathrm {EXPTIME} }$.

## Generalitzacions

Usant una màquina diferent a la màquina de Turing determinista, es poden fer diverses generalitzacions de DTIME. Per exemple, usant una màquina de Turing no determinista, es té el recurs NTIME. La relació entre aquests dos recursos és poc coneguda, un dels pocs resultat que es te és:
   ${\displaystyle \mathrm {DTIME} (O(n))\neq \mathrm {NTIME} (O(n))}$
per màquines amb múltiples cintes. Es va poder estendre aquest resultat a:
   ${\displaystyle \mathrm {DTIME} (O(n{\sqrt {\log ^{*}n}}))\neq \mathrm {NTIME} (O(n{\sqrt {\log ^{*}n}}))}$
Si s'usa una màquina de Turing alternant, s'obté el recurs ATIME.

## Referències

* ↑ Computational complexity theory. Providence, R.I.: American Mathematical Society, 2004. ISBN 082182872X.
* ↑ «Complexity Zoo:D - Complexity Zoo» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-12-02. [Consulta: 2 desembre 2018].
* ↑ H., Papadimitriou, Christos. Computational complexity. Reading, Mass.: Addison-Wesley, 1994. ISBN 0201530821.
# Samuel Alfredo Morris de Olea

Samuel Alfredo Morris de Olea, conegut com a Morris I. (Manila, 1870 - Barcelona, 23 d'agost de 1935) fou un futbolista anglo-filipí de la dècada de 1900.

## Trajectòria

Nascut a les Filipines, de pare anglès i mare basca, arribà a Barcelona entre 1886 i 1890, on el seu pare fou nomenat Director de la Companyia de Tramvies de Barcelona, Eixample i Gràcia, juntament amb els seus germans Morris II i Morris III, també futbolistes.
Fou un dels pioners del futbol a la ciutat de Barcelona, jugant l'equip del British Club de Barcelona, de la Societat de Foot-ball de Barcelona, i esporàdicament al Team Anglès, disputant diversos partits amistosos a l'Hipòdrom de Can Tunis i d'altres partits jugats a la Bonanova entre 1895 i 1898, on destacà com a gran golejador. Més endavant passà a jugar a la posició de porter.
Posteriorment defensà els colors de l'Hispània AC entre 1900 i 1903. Fou campió de la primera Copa Macaya. A més, reforçà el FC Barcelona en la final del primer Campionat d'Espanya (1902) i disputà d'altres partits amistosos amb el club.
Fou un veritable sportman de l'època, ja que a més del futbol va practicar criquet, futbol, atletisme, ciclisme, rugbi, frontó, tennis, hoquei, i fou un destacat àrbitre de futbol. Fou soci del British Club de Barcelona i fundador del Barcelona Cricket Club, juntament amb el seu pare, i de la Sociedad de Sport Vasco de Barcelona.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1901

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Los hermanos Morris. Pioneros del fútbol barcelonés». Cuadernos de fútbol CIHEFE, 16-11-2014. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 3 4 «Dues nissagues britàniques en el futbol català». Diari Ara, 06-09-2015. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 3 4 «Samuel Alfredo Morris de Olea». Gran Enciclopèdia Catalana, 23-03-2016. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# Samuel Alexander

Samuel Alexander OM (Sydney, 6 de gener de 1859 − Manchester, 13 de setembre de 1938) va ser un filòsof britànic nascut a Austràlia. Va ser el primer filòsof jueu a Oxford o Cambridge.
Alexander absolutitza l'espaitemps, i fins i tot parla d'ell com un "material" de què estan fetes les coses. Al mateix temps, també diu que l'espaitemps pot ser anomenat "mocions". Segons Samuel Alexander l'espai i el temps es defineixen a través de les relacions entre moviments.

## Obres

* Moral Order and Progress (1889)
* Locke (1908)
* Space, Time, and Deity (1920)
* Spinoza and Time (1921)
* Art and the Material (1925)
* Beauty and Other Forms of Value (1933)
* Philosophical and Literary Pieces (1939)

## Referències

* Biografia
* Entrada a E Notes
# La Douche du colonel

La Douche du colonel o Les Gaités de la caserne va ser un curtmetratge mut de 1902 dirigit per Georges Méliès. Va ser estrenat per la Star Film Company de Méliès. La pel·lícula dura aproximadament un minut.

## Argument

Mentre dos pintors pinten l'arc de la porta de la ciutat sobre un cadafal, a sota d'ells hi ha un grup de soldats fent fila davant l'oficial al comandament que entra. Mentre l'oficial s'asseu en un tamboret per llegir el dossier d'un dels soldats, un dels pintors li aboca una galleda plena de pintura blanca, obligant-lo a abandonar el lloc.

## Referències

* ↑ La Douche du colonel a grimh.org
* ↑ La Douche du colonel
# La cabina (curtmetratge)

La cabina és un curtmetratge italià del 1973 de caràcter fantàstic dirigit per Bruno Bozzetto, coautor del guió amb Guido Manuli i Maurizio Nichetti.

## Sinopsi

Un fotògrafa afeccionat arriba a una platja aparentment deserta amb la seva càmera fotogràfica. Allí observa com una noia bella en biquini surt d'una cabana de la platja per anar cap al mar i desaparèixer ,,, un cop i un altre.

## Repartiment

* Maurizio Nichetti
* Pardo Kickhoeffel
* Osvaldo Salvi
* Giorgio Caldarelli
* Corrado Nardi

## Premis

Fou guardonada amb el premi al millor curtmetratge al VI Festival Internacional de Cinema Fantàstic i de Terror de Sitges el 1973.

## Referències

* ↑ La cabina a la Rivista Il Cinematografo
* ↑ El primer premio para el filme francés «Au rendex-vous de la mort joyeuse», La Vanguardia, 6 d'octubre de 1973

## Enllaços externs

* La cabina a YouTube
# Lepus starcki

Lepus starcki és una espècie de llebre de la família Leporidae que viu a Etiòpia.

## Referències

* Lagomorph Specialist Group 1996. Lepus starcki. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 6 de maig del 2008.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Leqa Qellam

Leqa Qellam fou un regne de la regió de Leqa al sud d'Etiòpia que va emergir al segle xix. L'altre regne de la regió de Leqa era el de Leqa Naqamte. Leaq Qellam ocupava la banda occidental de la regió de Wallagga o Welega occidental., subdivisió de la regió d'Oròmia.
Vers el 1870 estava governat per un sobirà de nom Jote Talu, que en data incerta entre 1880 o 1889 fou sotmès per Menelik de Shoa.

## Referències

* Worldstatesmen

## Referències

* ↑ Getahun Benti. Urban growth in Ethiopia. 1887-1974. From the foundation of finfinnee to the demise of the first imperial era (en anglès). Londres: Lexington Books, 2016, p. 42. ISBN 9781498521932.
* ↑ «East Wellega Zone, Oromiya Region, Ethiopia» (en anglès). Mindat.org - Hudson Institute of Mineralogy. [Consulta: 2 gener 2020].
# La Vesita

La Vesita és una obra de teatre de l'escriptor valencià del segle xvi Joan Ferrandis d'Herèdia, publicada a València el 1562 dins les obres completes de l'autor. Es tracta d'una peça teatral d'intenció realista i satírica d'estil popular i costumista. Aquesta obra imita el teatre renaixentista italià.
Fou escrita expressament per ser representada a la cort valenciana, i es representà almenys dues vegades. La primera, entre el 1524 i abans del 5 de juliol de 1525 (data de la mort del marquès de Brandenburg) al Palau Arxiepiscopal de València, davant d'aquest i el lloctinent general, la reina Germana de Foix. La segona es va representar a petició de Mencía de Mendoza, marquesa de Cenete, el 1541 al Palau Reial de València amb motiu de les noces del duc de Calàbria (tercer marit de Germana de Foix) amb la marquesa de Cenete. Per a aquesta segona representació, l'autor escriví un nou començament per tal d'adaptar l'obra als nous esdeveniments. En 1562 es publica a manera de pòstum, en un recopilatori de les seues obres poètiques.
La vesita és una comèdia burlesca bilingüe amb 217 versos catalans, sobre un total de 682, en el text originari, i de 116 versos sobre 291 en el nou començament. Un dels personatges, a més, utilitza el portuguès. El joc entre llengües és un dels elements còmics per l'associació entre classe - idioma i els calamburs emprats.
L'obra retrata l'alta societat valenciana. La peça comença amb l'anunci de la visita que la dama valenciana (identificada amb Jerònima Beneito, esposa de l'autor) accepta de bon grat i segueix amb les queixes d'aquesta, ja en privat, i les picabaralles entre la dama i el servei mentre porten a terme els preparatius del palau i l'adreç de la senyora. Un cop arriba la visita (les amigues de la senyora acompanyades d'uns cavallers) s'inicien els diàlegs de societat i l'afectat galanteig entre dames i cavallers, fets que culminaran, després de ballar i cantar diversos poemes, en un torneig anunciat per un Rei d'armes.
Entre d'altres, la intenció d'aquesta obra de teatre és reflectir l'estat de la llengua entre l'aristocràcia valenciana al XVI. La contraposició còmica entre homes i dones i dames i criades l'emmarca dins la tradició dels col·loquis satírics valencians dels segles XV i XVI, amb espectacularitat cortesana i un alt ritme teatral. Per tot plegat és una bona mostra d’un tipus de teatre allunyat dels patrons del teatre espanyol del Segle d’Or, que són els que acabarien imposant-se al teatre valencià des de les darreries del segle XVI.
Una versió autògrafa de l'obra es troba a la biblioteca de l'Institut del Teatre i procedeix del fons Sedó.

## Referències

* ↑ «Teatre cortestà». Web del museu. Centre de Documentació i Museu de les Arts Escèniques, 2012. [Consulta: 25 octubre 2012].
* ↑ Sirera, Josep Lluís. «La Vesita». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. [Consulta: 10 febrer 2022].
# La Verrerie

La Verrerie és un municipi suís del cantó de Friburg, situat al districte de la Veveyse.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# La cama

La cama és una pel·lícula coproducció de l'Argentina i Mèxic filmada en colors dirigida per Emilio Gómez Muriel sobre el guió d'Alfredo Ruanova que es va estrenar el 2 de setembre de 1968 i que va tenir com a protagonistes a Jorge Barreiro, Zulma Faiad, Marcela López Rey i Rosángela Balbo.

## Sinopsi

Una dona s'escapa de la seva casa el mateix dia de les seves noces i un donjuán tracta de provar-li a una altra que el seu marit l'enganya.

## Repartiment

Hi van intervenir els següents intèrprets:
* Jorge Barreiro …Ramiro Ramos
* Zulma Faiad … Lucy Montes
* Marcela López Rey
* Rosángela Balbo …Mucama
* Pochi Grey
* Amparito Castro
* Vicente Rubino
* Nancy Lopresti
* Güendolina
* María Dolores Pardo
* Sonia Grey
* Rodolfo Crespi
* Jorge Brisco
* Lalo Malcolm
* Los Mokers
* Mauricio Garcés …Charlie
* Isela Vega
* Lupita Ferrer
* Elvia Andreoli

## Comentaris

La revista Gente va opinar:
| « | ”Comèdia lamentable…l'única cosa positiva és la bellesa de les actrius, però en això el director no té res a veure.” | » |
Clarín va opinar:
| « | ”Passatemps luxós i picaresc…a la manera de tantes comèdies musicals que van seguir el camí de La cigarra no es un bicho.” | » |
La Nación va dir:
| « | ”Comicitat molt vulgar…intenta ser una espècie de vodevil eròtic.” | » |

## Referències

* 1 2 3 4 5 Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001, p. 79. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre La cama a cinenacional
# Frost (cràter)

Frost és un cràter d'impacte que es troba al bord sud de la plana emmurallada del cràter Landau, i es troba en la cara oculta de la Lluna. Just a l'est s'apareix Petropavlovskiy, i al nord-est en el contorn de Landau es localitza Razumov. El cràter Douglass cràter es troba a menys d'un diàmetre de distància cap a l'oest-sud-oest.
La vora exterior de Frost apareix erosionada, encara que està marcada únicament per un petit cràter en el costat nord-est. La paret interior és més ampla al llarg del costat nord, on ha estat reforçada per l'antiga vora de Landau. La part nord del sòl interior està ocupat per dos cràters més petits, amb el major dels dos situat al costat de la paret interior del nord-oest. La part sud de la planta és relativament plana i sense trets distintius.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més prop de Frosts.
| Cràters satèl·lit. Fotografia de la missió LRO | Frost Coordenades Diàmetre N 35° 00′ N, 119° 12′ O﻿ / ﻿35.0°N,119.2°O﻿ / 35.0; -119.2﻿ (Frost N) 43 km |

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Frost (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 14 novembre 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 14 novembre 2018].
# Chalkville

Chalkville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 3.829 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chalkville tenia 3.829 habitants, 1.275 habitatges, i 1.105 famílies. La densitat de població era de 513,3 habitants/km².
Dels 1.275 habitatges en un 49,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74,1% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 13,3% no eren unitats familiars. En el 10,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 32,9% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 7,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones hi havia 95,9 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.114 $ i la renda mediana per família de 56.518 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.977 $ mentre que les dones 29.266 $. La renda per capita de la població era de 19.929 $. Aproximadament el 2,8% de les famílies i el 2,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Microtus umbrosus

Microtus umbrosus és una espècie de talpó. És endèmic d'Oaxaca (Mèxic). Els seus hàbitats naturals inclouen rouredes denses, boscos mixtos de pins i roures montans, selves nebuloses perennifòlies i selves de frondoses perennifòlies.

## Referències

* ↑ . Microtus umbrosus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 8 desembre 2008.

## Bibliografia

* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.