OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peugeot 104

El Peugeot 104 és un automòbil de turisme del segment B produït pel fabricant francès Peugeot entre els anys 1972i 1988.
Quan va ser llançat el 1972, el Peugeot 104 no va començar sent un dels primers petits hatchback produïts a Europa, sinó un sedan de dues i quatre portes fins que, un canvi d'imatge el 1976, és quan es van agregar les variants hatchback de tres i cinc portes. La silueta bàsica de l'automòbil era igual sense importar la versió. El 104 tenia motor davanter i tracció davantera.
Les motoritzacions anaven des del 1.0 al 1.4 L, el que li va donar bons nivells d'economia i el carburant, a més de tenir un xassís impressionant, va fer del seu ús una molt bona experiència. Encara que els 104 van ser produïts en diverses formes des de 1972 a 1988, el cor del cotxe era el motor 1.0 L Douvrin, que va ser desenvolupat en comú amb Renault. Aquest usava una transmissió similar a la usada pel Mini de la British Motor Corporation.
El 1975, Peugeot havia comprat Citroën, i la carrosseria del 104 es va usar com la base dels Citroën LN de 602 cc. Aquest cotxe va ser usat amb el motor més modern de 652 cc del Citroën Visa el 1983 transformant-lo en el LNA, abans que la producció finalment cessés el 1985.
Després de, com s'ha dit, l'adquisició de Citroën el 1976, i de Simca el 1978, van aparèixer diverses versions dels 104. La versió de Citroën era coneguda com a Citroën LN, mentre que la de Simca (que tenia els drets de Talbot), va llançar la seva versió del cotxe, coneguda com a Talbot Samba, que romandria en la producció fins que la marca Talbot fos desfeta el 1986. La configuració mecànica dels 104 també va ser utilitzada en el Citroën Visa.
El Peugeot 104 va ser un dels automòbils petits més populars d'Europa en la dècada dels 1970 però, com és obvi, va quedar obsolet contra els seus competidors més moderns de la dècada següent. Quan Peugeot va llançar al mercat el nou 205 el 1983, el 104 va ser tret de la majoria dels mercats europeus. Però va continuar venent-se a França fins que la producció finalment va cessar al maig de 1988 després de 16 anys, havent-se produït 1.624.992 Peugeots 104.

## Enllaços externs

* Club Peugeot 104 Arxivat 2007-05-09 at Archive.is
* Club Peugeot UK Club Oficial d'amos de Peugeot al Regne Unit]
# Teresa, Teresa

Teresa, Teresa és una pel·lícula espanyola del 2003 dirigida per Rafael Gordon i protagonitzada per Isabel Ordaz i Assumpta Serna.

## Sinopsi

Una presentadora de televisió utilitza la realitat virtual per portar al seu programa Teresa de Jesús. Ambdues tenen conceptes existencials diversos, però en el fons no són oposats: mentre que Teresa és la raó i el pensament lúcid en un món atemporal, la presentadora exemplifica la modernitat i l'essència física com a element de la seva existència. En el començament de la trobada dialoguen sobre el que és diví i el que és humà des d'una perspectiva actual, enfrontant la dignitat interior de Tersa contra la vehemència física de la presentadora.

## Repartiment

* Assumpta Serna - Presentadora
* Isabel Ordaz - Teresa de Jesús
* Amparo Valle - Maquilladora
* Ana José Bóveda - Hostessa
* Bárbara Elorrieta - Adolescent

## Premis i nominacions
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2003

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu | Isabel Ordaz | Nominada |
| Millor guió original | Rafael Gordon | Nominada |

## Referències

* ↑ Teresa, Teresa a Fotogramas
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 2003». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-10-20. [Consulta: 9 febrer 2020].
* ↑ «Premios 2003 del Círculo de Escritores Cinematográficos (CEC)». Cómo hacer cine, 09-12-2003. Arxivat de l'original el 2009-07-11. [Consulta: 9 febrer 2020].

## Bibliografia

* Transdiscursividad en "Teresa, Teresa" de Rafael Gordon per Francisco Gutiérrez Carbajo. A: Localización: Lecturas, imágenes: revista de poética del cine, ISSN 1696-8611, Nº. 7, 2009 (Exemplar dedicat a: Intermediaciones / Carmen Becerra y Carmen luna (eds.)), págs. 15-27
# Amesbury

* Per a altres significats, vegeu «Amesbury (Massachusetts)».
Amesbury és una comunitat no incorporada al comtat d'Athabasca, al nord d'Alberta, Canadà, a una altitud de 1.886 peus.
# Sura

«Sura» té aquests significats:
* Sura (Alcorà), capítol de l'Alcorà.
* Sura (Anatòlia), ciutat hitita.
* Sura (Babilònia), ciutat babilònica, seu d'una important acadèmia rabínica.
* Bruci Sura, militar romà
* Luci Licini Sura, tres vegades cònsol sota l'emperador Trajà
* Surà (riu), riu de Rússia
Viccionari
# Hypsopanchax deprimozi

Hypsopanchax deprimozi és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Zaire.

## Referències

* ↑ «Hypsopanchax deprimozi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Mighty Jets FC

El Mighty Jets FC és un club de futbol nigerià de la ciutat de Jos.
Va ser fundat el 1970 i fou el primer campió de la lliga de futbol de Nigèria el 1972. També fou subcampió de copa el 1972, perdent 3-2 amb Bendel Insurance, i el 1974, 2-0 amb Enugu Rangers. Possiblement és el continuador d'un club anomenat Jos Plateau Highlanders.

## Palmarès

* Lliga nigeriana de futbol:
** 1972
* Segona Divisió de Nigèria:
** 2003

## Referències

* ↑ Remembering Late Garba Okoye: Nigeria’s best all-round footballer and first schoolboy international Arxivat 2019-09-06 a Wayback Machine. a dailytrust.com.ng
* 1 2 «Nigeria - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Nigeria - List of Champions». RSSSF.
# Josep Cusiné

Josep Cusiné Huguet (Reus, 1915 - 1986) va ser un pintor i aquarel·lista català.
Alumne del pintor reusenc Antoni Fuster, de molt jove va quedar orfe de pares, i va passar dificultats econòmiques. Amb un problema a la vista, s'especialitzà en pintar aquarel·les i no va provar altres tècniques pictòriques. Va començar a exposar el 1933 amb èxit, però no va ser fins a la postguerra que es va donar a conèixermés amplament. El 1952 exposava a la Sala Minerva de Madrid i després al Centre de Lectura de Reus, on va tenir èxit i va poder exposar a altres galeries de l'estat. Va fer-ho a Salou, Tarragona, Barcelona, Saragossa, La Seu d'Urgell, Igualada, al Círculo de Bellas Artes de Madrid i a Galícia i a París. Va guanyar diversos premis de pintura i va participar en molts concursos estatals d'aquarel·listes. Per a un establiment de Salou va pintar una aquarel·la de 3'80 per 1'40 metres. Les seves obres es contaven per centenars i les comercialitzava el seu amic Pere Jordana.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 210.
# Peugeot 1007

El Peugeot 1007 és un monovolum del segment A produït pel fabricant francès Peugeot des de l'any 2005. És un quatre places amb carrosseria de tres portes dissenyada per Pininfarina. Les portes laterals són corredisses i elèctriques, i els seients posteriors tenen desplaçament longitudinal de 230 mm.
El 1007 té motor davanter transversal i tracció davantera, i s'ofereix amb caixes de canvis manuals i automàtiques de cinc marxes. Alguns dels seus rivals són els Lancia Ypsilon, Nissan Micra, Mini, Opel Agila i Suzuki Swift.
Igual que en el Peugeot 4007, el doble zero en el seu nom indica que és un model especial, diferent d'un automòbil de turisme, un cupè o un descapotable.
Els dos motors gasolina tenen injecció indirecta, mentre que els dos dièsel tenen injecció directa common-rail. Els gasolina són un 1.4 litres de 75 o 90 CV, i un 1.6 litres de 110 CV, el primer de dues vàlvules per cilindre i els dos restants de quatre vàlvules per cilindre. Els Dièsel són un 1.4 litres amb turbocompressor de geometria fixa i dues vàlvules per cilindre de 68 CV, i un 1.6 litres amb turbocompressor de geometria variable, intercooler i quatre vàlvules per cilindre de 109 CV.

## Enllaços externs

* Peugeot - 1007 Arxivat 2008-09-11 a Wayback Machine.
# Frontera entre Cuba i Mèxic

La frontera entre Cuba i Mèxic és totalment marítima i separa l'illa de Cuba de la Península de Yucatán a Mèxic i es troba al Mar Carib.
En juliol de 1976, els governs respectius acordaren sobre una línia fronterera definida pels arcs d'un gran cercle passant pels punts de les coordenandes geodèsiques següents, formant una frontera de 625 km.
* Punt 1 : 24° 56' 28.83" N., 86° 56' 16.69" O.
* Punt 2 : 23° 30' 31.50" N., 86° 24' 14.70" O.
* Punt 3 : 23° 26' 54.30" N., 86° 22' 33.80" O.
* Punt 4 : 22° 45' 32.80" N., 86° 06' 55.00" O.
* Punt 5 : 22° 18' 55.80" N., 86° 00' 35.20" O.
* Punt 6 : 21° 4l' 31.50" N., 85° 52' 43.40" O.
* Punt 7 : 21° 36' 00.10" N., 85° 51' 18.20" O.
* Punt 8 : 21° 35' 20.90" N., 85° 51' 9.30" O.
* Punt 9 : 20° 49' 36.40" N., 85° 32' 23.10" O.
* Punt 10 : 20° 17' 46.70" N., 85° 07' 24.25" O.
* Punt 11 : 20° 04' 37.10" N., 84° 57' 56.30" O.
* Punt 12 : 19° 39' 16.60" N., 84° 42' 46.50" O.
* Punt 13 : 19° 32' 25.80" N., 84° 38' 30.66" O.
El Punt 13 constitueix un trifini entre Cuba, Mèxic i Hondures. El Punt 1 no arriba pas a l'extremitat de la frontera cubanoestatunidenca.

## Referències

* 1 2 PDF Échange de notes constituant un accord relatif à la délimitation de la zone économique exclusive du Mexique dans le secteur adjacent aux eaux cubaines
# Android 10

Android 10 és la desena versió major del sistema operatiu mòbil Android. Va ser estrenada al públic el 3 de setembre de 2019.

## Història

Android 10 fou codificat internament com «Android Q». El 13 de març de 2019, Google llançà la primera vista prèvia exclusivament per la gamma de telèfons Google Pixel, incloent-hi l'original Pixel i Pixel XL, que no tenien programat rebre actualitzacions passat l'octubre de 2018.
Un total de sis vistes prèvies foren llançades abans del llançament oficial.
El 22 d'agost de 2019, Google anuncià que Android Q s'anomenaria Android 10, posant fi a la tradició de batejar versions majors d'Android amb el nom d’unes postres. Google justificà aquest canvi dient que els noms anteriors excloïen usuaris internacionals qui podrien trobar dificultats en pronunciant i entenent els noms utilitzats fins aleshores.
L'Android 10 fou llançat oficialment el 3 de setembre de 2019 per telèfons intel·ligents de la gamma Pixel.

## Referències

* ↑ Burke, Dave. «Introducing Android Q Beta» (en anglès). Android Developers Blog, 13-03-2019. [Consulta: 2 novembre 2019].
* ↑ Welch, Chris. «Google guarantees three years of Android software updates for the Pixel 2» (en anglès). The Verge, 04-10-2017. [Consulta: 2 novembre 2019].
* ↑ Hager, Ryan. «Android Q timeline: Six betas planned, final release in Q3» (en anglès). Android Police, 13-03-2019. [Consulta: 2 novembre 2019].
* 1 2 Bohn, Dieter. «Google deserts desserts: Android 10 is the official name for Android Q» (en anglès). The Verge, 22-08-2019. [Consulta: 2 novembre 2019].
* ↑ «Ja ha arribat Android 10 i aquestes són les seves principals novetats». El Nacional, 03-09-2019. [Consulta: 2 novembre 2019].
| Precedit per: Android Pie | Android 10 2019 | Succeït per: Android 11 |
# Sura (Anatòlia)

Sura és un lloc situat a la part sud-oriental de l'Eufrates, en el regne d'Isuwa, un vassall de Mitanni al segle xv aC i la meitatd del XIV, i hitita l'altra meitat del XIV aC i la meitat del segle xiii aC.
Tukultininurta I d'Assíria va atacar territori hurrita por després del 1240 aC i va ocupar Isuwa que era llavors vassall hitita. Tudhalias no va dubtar en declarar la guerra. El rei assiri va reunir al seu exèrcit a Taite. L'exèrcit hitita va avançar cap a Nihriya (la moderna Diyarbekir) on el va anar a trobar l'exèrcit assiri. El rei assiri va replegar les seves tropes cap a Sura on es va lliurar la batalla que va ser una victòria assíria i una clara derrota hitita. Tudhalias es va retirar a Alatarma, una mica a l'est de l'Eufrates en posició desconeguda, probablement a la mateixa Isuwa.
Aquesta Sura podria ser la ciutat estat de Suda o la de Surra, que existien al temps de Zimrilim de Mari al segle xviii aC quan formaven regnes independents, i les dues eren de la regió de Nihriya.
Viccionari
# Hypsopanchax modestus

Hypsopanchax modestus és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: nord-est de la República Democràtica del Congo i oest d'Uganda.

## Referències

* ↑ «Hypsopanchax modestus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Stafford (Texas)

Stafford és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 15.681 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stafford tenia 15.681 habitants, 5.865 habitatges, i 4.035 famílies. La densitat de població era de 867,4 habitants per km².
Dels 5.865 habitatges en un 38,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,8% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 25,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 38,5% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 4,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.323 $ i la renda mediana per família de 58.736 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.270 $ mentre que les dones 31.761 $. La renda per capita de la població era de 22.803 $. Aproximadament el 5,4% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stafford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stafford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Josep Dalmau i Estrany

Josep Dalmau i Estrany (Calonge, Baix Empordà, 1865 – 1906) fou músic instrumentista català de tible i flautí.

## Biografia

Josep Dalmau va néixer el 21 de febrer de 1865 a Calonge. Els seus pares eren Pere Dalmau i Vendrell i Caterina Estrany i Aymerich.
Josep Dalmau feia de taper i vivia al carrer de Sant Nazari. Va tocar amb la cobla orquestra la Principal de Calonge, que dirigia Jaume Clara, a finals del segle xix. Després va marxar amb la formació que va formar Rafael Colom i Ametller, que va durar poc temps. Colom era deixeble de Josep Sardó i Cassà i fuster de professió. L'orquestra de Colom actuava inicialment al Castell medieval. Després, a partir del 1900, amb la construcció del teatre Fontova, també conegut com la sala d'en Recolta, van passar a aquest local.
Es va casar amb Dolors Albertí i Casas, que era natural de Llagostera. Dalmau va morir a Calonge el 27 de juliol del 1906.

## Referències

* ↑ Albert Vilar Massó, Calonge, terra de músics. Girona. 2009. pp 49
* ↑ Llibre de naixements de l'arxiu parroquial de Sant Martí de Calonge
* ↑ Albert Vilar Massó, Calonge, terra de músics. Girona. 2009. pp 12
* ↑ [Llibre d'òbits de l'arxiu parroquial de Sant Martí de Calonge]
# Frontera entre Croàcia i Montenegro

La frontera entre Croàcia i Montenegro es la frontera internacional terrestre entre Croàcia, estat integrat a la Unió Europea des de l'1 de juliol de 2013, i Montenegro. És una de les fronteres exteriors de la Unió Europea.

## Traçat

La frontera comença al nord amb el trifini que es forma amb les fronteres entre Bòsnia i Hercegovina, Montenegro i Croàcia. Després s'uneix al sud amb les boques de Kotor, que culmina a 1089 metres i passa per la vall de Sutorina.

## Pas de la frontera

La ruta principal d'un país a un altre porta a la vall de Sutorina que uneix les dues ciutats turístiques de Cavtat a Croàcia i Herceg Novi a Montenegro, és un eix de comunicació estratègica per al desenvolupament turístic dels dos països en què se situen d'una banda Dubrovnik i de l'altra Kotor. L'únic punt de referència és una carretera costanera al final de les boques de Kotor

## Conflicte fronterer

El territori fronterer a la Península de Prevlaka controlant l'accés de les boques de Kotor va ser ocupat per Iugoslàvia des del principi del conflicte contra la recentment independitzada Croàcia el 1991. Els presidents croat i iugoslau, Franjo Tudjman i Dobrica Ćosić van acceptar el 30 de setembre de 1992 una declaració conjunta a Ginebra per desmilitaritzar l'àrea. Com a resultat, el Consell de Seguretat de l'ONU va emetre la Resolució 779 encarregant d'aquesta missió a una força d'UNPROFOR, que va ser reemplaçada per la Missió d'Observadors de les Nacions Unides a Prevlaka (UNMOP). L'any 2002 es va arribar a un acord definitiu i la presència de l'ONU va acabar el 15 de desembre d'aquell any, des d'aleshores la península va tornar a domini croat.

## Vegeu també

* Relacions entre Croàcia i Montenegro

## Referències

* ↑ «Montenegro». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Konavle – Turistička Karta – Tourist map. Mapa a dominicus.malleotus.free.fr (10 de març de 2015).
* ↑ «MONUP - Mandato». Naciones Unidas. Arxivat de l'original el 16 d'abril de 2013. [Consulta: 27 octubre 2011].
# Froilà de Lugo

Froilà (Lugo, 833 - Lleó, 905) va ser un bisbe de Lleó. Venerat com a sant per l'Església catòlica, és el sant patró de les províncies de Lugo i Lleó.

## Vida

Se'n conserva una breu biografia escrita per un diaca, Joan, contemporani seu, cap a l'any 920. Froilà havia nascut a Lugo, al Regueiro dos Hortos, el 833, on va estudiar i preparar-se per a ésser sacerdot. Als divuit anys, però, té una crisi espiritual i es fa eremita.
Retirat a una cova de Ruitelán, a la comarca d'El Bierzo, les persecucions a cristians durant les revoltes mossàrabs de 850 a Còrdova fan que deixi la vida solitària per anar a l'ajut dels perseguits. Va marxar i va conèixer Atilà, sacerdot de Tarassona, amb qui emprendrà una reforma de la vida eremítica i una comunitat monàstica.
Tots dos es retiren a les muntanyes de Lleó, al mont Corueño. La gent, però, que els veia com a homes sants, acudien a l'eremitori a sentir les seves paraules; entre ells, alguns volien quedar-se a acompanyar-los en aquella manera de viure. Forçats per aquestes demandes, van fundar un monestir en la vila de Veseo.
La seva fama creix i és cridat pel rei Alfons III a Oviedo, capital del regne. Vol continuar l'obra de repoblació que havia començat el seu pare pels territoris del regne astur-lleonès, fins al Duero, i va veure que l'establiment de monestirs seria propici per a colonitzar-los: Froilà seria l'encarregat de dur a terme aquestes fundacions.
Així, Froilà va recórrer el regne i va fundar dos grans monestir prop la frontera: San Salvador de Tábara, on va arribar a haver-hi 600 monjos d'ambdòs sexes (separats), i Moreruela, amb 200 monjos, tots dos a la província de Zamora.
L'any 900 va ser nomenat bisbe de Lleó, succeint el bisbe Vicente. Consagrat el 19 de maig de 900, el mateix dia el seu amic Atilà va ser consagrat bisbe de Zamora. Cinc anys després, va morir a Lleó, el 5 d'octubre de 905. Va ser enterrat a la Catedral de Lleó.

## Veneració

De ben aviat va començar a ser venerat com a sant. Amb el temps, va ser proclamat sant patró de la ciutat i la diòcesi. També és patró de la seva ciutat natal, Lugo. Les seves restes es veneren en una urna d'argent al retaule major de la catedral de Lleó.

### Llegendes

Per assegurar-se que era Déu qui el cridava a deixar la vida eremítica va sotmetre's a una prova: va ficar-se a la boca brases enceses i el foc no li va fer mal. Llavors va interpretar que era desig diví que deixés l'ermita.
Un dia que resava a la cova on era eremità, va venir un llop famolenc. Va llençar-se sobre l'ase del sant i va matar-lo, començant a menjar-se'l. Quan va arribar el sant, el llop va aturar-se i va quedar temerós, mentre Froilà li parlava d'amor i pau. El sant va prendre el llop al seu servei: com que havia matat l'ase, des de llavors, el llop l'acompanyava per a portar les sàrries i l'equipatge del sant. Sempre anava al costat del sant, tocant-li la cama dreta.
# Mogress

Mogress (en àrab مڭرس, Mugris; en amazic ⵎⵯⴳⵔⵙ) és una comuna rural de la província d'El Jadida, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 15.705 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Holocèfals

Els holocéfals (Holocephali, gr. "que és tot cap") són una subclasse de peixos cartilaginosos (Chondrichthyes). Només un ordre, Chimaeriformes, i 56 espècies sobreviuen en l'actualitat, però el grup va ser molt divers en èpoques passades. La majoria dels experts sospiten que aquest tàxon és en realitat un grup parafilètic. Posseeixen quatre brànquies recobertes exteriorment per una membrana opercular. No tenen escates placoidees.

## Característiques

Posseeixen dues obertures branquials, cinc arcs branquials, els primers quatre coberts exteriorment per una membrana opercular. En la majoria, i a diferència dels elasmobranquis (taurons i rajades), el cos no presenta denticles dèrmics. Només unes poques en els òrgans copuladors del mascle. La mandíbula superior es troba fusionada amb el crani. No tenen dents, en el seu lloc presenten unes plaques amples i llises. La seva dieta és omnívora.

## Taxonomia

Els holocèfal tenen un important registre fòssil a partir del Devonià, amb nombrosos ordres extints; només un ha sobreviscut fins als nostres dies.
* Superordre Paraselachimorpha † (parafilètic?)
    Ordre Desmiodontiformes †
    Ordre Oreodontiformes †
    Ordre Iniopterygiformes †
    Ordre Eugeneodontiformes †
    Ordre Petalodontiformes †
* Superordre Holocephalimorpha
    Ordre Chondrenchelyiformes †
    Ordre Psammodontiformes †
    Ordre Cochliodontiformes †
    Ordre Menaspiformes †
    Ordre Copodontiformes †
    Ordre Chimaeriformes

## Notes

* ↑ Els Eugeneodontiformes són considerats elasmobranquis per alguns autors.

## Referències

* ↑ «Diccionario médico-biológico, histórico y etimológico». Arxivat de l'original el 2009-12-18. [Consulta: 21 desembre 2009].
* ↑ «Order Chimaeriformes». [Consulta: 9 gener 2020].
* ↑ Ommanney, F.D.. Los Peces. Time Inc, 1971. 2232229.
* ↑ Multicellular Animals. Springer, 2000. ISBN 978-3-662-08874-6.
* ↑ Hickman, P. 2009. Integrated Principles of Zoology, 14 th edition, Cleveland
* ↑ Mikko's Phylogeny Archive - Chondrichthyes
* ↑ The Paleobiology Database - Eugeneodontiformes