OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fabio Farioli

Fabio Farioli (Bèrgam, 20 de gener de 1970) és un antic pilot d'enduro italià de renom internacional. Al llarg de la seva carrera en va guanyar un Campionat del món (1993, en la categoria de superiors a 500cc 4T) i catorze d'Itàlia (onze de consecutius entre el 1991 i el 2001). També va obtenir la victòria en la seva categoria als Sis Dies Internacionals d'Enduro de 1993 i va formar part de la selecció italiana que va guanyar el Trofeu en aquesta prova quatre anys (1992, 1994, 1997 i 2000).

## Biografia

Fill d'Arnaldo Farioli, l'importador de KTM a Itàlia, Fabio va començar a competir en enduro i motocròs el 1985 i el 1988 va guanyar el Trofeu d'Itàlia de motocròs. Centrat en l'enduro, en guanyà onze campionats d'Itàlia consecutius entre el 1991 i el 2001 i tres més els anys 2003, 2004 i 2006. El 2002 va ser subcampió de 500 cc 4T, el 2005 i el 2007 va ser tercer d'aquesta categoria i el 2008, cinquè.
Pel que fa a altres modalitats, els anys 1997 i 1999 va ser campió d'Itàlia de raid en la categoria Marató; el 2001 va guanyar el campionat d'Itàlia de TT Baja i el de Supermoto i el 2002 va ser subcampió d'aquesta segona modalitat.
Un cop el seu pare es jubilà, Fabio es va fer càrrec del negoci familiar i va assumir la direcció de l'equip KTM d'Itàlia, el qual és actualment l'equip oficial de fàbrica de KTM al Campionat del Món d'enduro.

## Palmarès
### Enduro

* 1 Campionat del món d'enduro superiors a 500cc 4T (1993)
* 4 Victòries al Trofeu dels ISDE (1992, 1994, 1997, 2000)
* 1 Victòria de classe en 1.300cc 4T als ISDE (1993)
* 14 Campionats d'Itàlia d'enduro (1991-2001, 2003-2004, 2006)

### Altres

* 1 Trofeu d'Itàlia de motocròs (1988)
* 2 Campionats d'Itàlia de raid Marató (1997-1999)
* 1 Campionat d'Itàlia de TT Baja (2001)
* 1 Campionat d'Itàlia de supermoto (2001)

## Referències

* ↑ Ottinger. Rund um Zschopau. Die Geschichte einer Motorradgeländefahrt (en alemany). vol. 2. 1a ed.. Chemnitz: HB-Werbung und Verlag, 2011, p. 29 i s.. ISBN 978-3-00-036705-2.
* ↑ «ISDE PALMARES SINCE 1913» (en anglès). fim-isde.com. FIM. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ Ottinger. Internationale Sechstagefahrt 2012. Die Geschichte seit 1913 (en alemany). Chemnitz: HB-Werbung und Verlag GmbH & Co. KG, 2012, p. 75 i s.. ISBN 978-3-00-039566-6.

## Enllaços externs

* Fabio Farioli - Lloc web oficial (italià)
# Joan Xifilí

Joan Xifilí (en llatí Joannes Xiphilinus, en grec Ἰωάννης ὁ Ξιφιλῖνος) va ser un monjo i escriptor de Constantinoble, nebot del patriarca del mateix nom (Joan VIII Xifilí).
Va fer una extracte o epítom de l'obra de Dió Cassi, del llibre 36 al 80, per encàrrec de l'emperador Miquel VII Ducas (1071-1078). Xifilí no va conservar l'arranjament original de Dió Cassi i va dividir la seva obra en seccions (τμήματα), cadascuna de les quals incloïa la vida d'un emperador. Va ometre els noms dels cònsols que Dió Cassi sempre incloïa i va fer algunes alteracions per iniciativa pròpia; va cometre errors com per exemple remetre a una indicació anterior que ell mateix havia suprimit. Va prescindir de diverses parts de l'obra, algunes d'elles d'importància, com es veu a Joan Zonaràs, que va conservar molts fragments de Dió Cassi dels que Xifilí havia omès.

## Referències

* ↑ 2.Xiphilinus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1308
# Ermengol IX d'Urgell

Ermengol IX d'Urgell i IV de Cabrera, per conjunció: Ermengol de Cabrera i Urgell (? — Balaguer, 1243) fou comte d'Urgell (1243) i vescomte d'Àger (1243, conegut com a Ermengol I d'Àger).
Fou el fill de Ponç de Cabrera i Urgell i heretà el comtat el 1243, any de la mort del seu pare. El seu regnat fou molt curt a causa de la seva mort el mateix any. El succeí el seu germà Àlvar de Cabrera i Urgell.

## Primers anys

Nascut al comtat d'Urgell com el fill de Ponç I d'Urgell i IV de Cabrera i la seva esposa, era un dels sis fills del matrimoni. Va néixer el segon fill, va esdevenir hereu al seu germà gran per la prematura mort d'aquest. Va tenir tres germans: Ponç (mort jove), Àlvar, que finalment el va succeir i Guerau (1242 - 1271), que va morir solter. També tenia dues germanes: Elionor i Marquesa.

## Comte d'Urgell

Quan Ponç va morir en 1243, el jove Ermengol el va succeir. A causa de la seva curta edat, la seva mare va actuar com a regent. Un altre regent fou Jaume de Cervera.

## Mort i enterrament

El jove Ermengol va morir en el mateix any. Això no era inusual, ja que la taxa de mortalitat infantil era molt alta en aquests dies. Ermengol IX, va rebre sepultura a l'església de Santa Maria de Castelló de Farfanya, si bé el seu sepulcre es troba al museu The Cloisters (Galeria 009) des del 1975, Nova York.

## Referències

* ↑ Informació sobre el sepulcre d'Ermengol IX al catàleg del MET

## Enllaços externs

* Metropolitan Museum of Art
* Armengol IX, Conde de Urgel (ca.1235-1243) (castellà)
* Armengol IX de Urgel Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. at OurFamilyHistories.com
# Pedrezuela

Pedrezuela és un municipi de la Comunitat de Madrid. Limita amb el Vellón al nord, San Agustín del Guadalix al sud, el Molar a l'est i Guadalix de la Sierra i Colmenar Viejo a l'oest. Destaquen de Pedrezuela la seva església romànica, els seus camins rurals, la mítica presa del Mesto i la possessió de la "carta de poblament" que data de l'any 1331. Les festes populars se celebren el 29 de setembre, en honor de Sant Miquel Arcàngel.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 798 | 1154 | 1613 | 2299 |
# Peter (actor)

Shinnosuke Ikehata (池畑 慎之介, Ikehata Shinnosuke) (nascut el 8 d'agost del 1952 a Sakai, Osaka, Japó) és un ballarí, actor i cantant japonès que ha aparegut a Ran d'Akira Kurosawa i a Funeral Parade of Roses de Toshio Matsumoto. Ikehata utilitza el pseudònim Peter (ピーター, Pītā) quan surt a shows de televisió i teatres musicals de revista. Després d'haver ballat amb roba cenyida a clubs de ball, va adoptar aquest nom amb setze anys per la seva roba i estil de ball, ja que ell deia que s'assemblaven a Peter Pan. Essent un dels artistes gais més coneguts del Japó, la seva aparença andrògina li ha permès representar personatges transgènere, i de vegades surt a escena amb roba de dona.

## Filmografia

* Bara no Sōretsu (Funeral Parade of Roses, 1969)
* Zatōichi Abare-Himatsuri (1970)
* Gokumon-tō (1977)
* Hi no Tori (1978)
* Les Frutes de la passion (1981)
* Ran (1985)
* Za Ginipiggu 6: Peter no Akuma no Joi-san (1990) (vídeo, acreditat a Peter)
* Drakengard (2003) (videojoc; dues veus separades acreditades a Shinnosuke Ikehata i Peter)
* Drakengard 2 (2005) (videojoc; una veu acreditada a Peter i Shinnosuke Ikehata)
* Death Note (2006) (Rem)
* Nier (2010) (videojoc; una veu acreditada a Peter i Shinnosuke Ikehata)
* Yakuza: Dead Souls (2011)
* Garo: Makai Senki (2012)
* Drakengard 3 (2013) (videojoc; una veu acreditada a Peter)

## Referències

* ↑ «Pîtâ». [Consulta: 14 maig 2021].
# Peter Abrahams

* Aquest article tracta sobre el novel·lista sud-africà. Si cerqueu l'escriptor estatunidenc, vegeu «Peter Abrahams (estatunidenc)».
Peter Abrahams (Vrededop prop de Johannesburg, Sud-àfrica, 1919 - 18 de gener de 2017) fou un periodista i escriptor de novel·les sud-africà en llengua anglesa.

## Biografia

El seu pare era d'Etiòpia i la seva mare va ser classificada com a mestissa (coloured) pel govern sud-africà. Va viure en un ghetto i cansat de la política d'apartheid va marxar de Sud-àfrica l'any 1939 i primer va estar a Anglaterra i després a Jamaica (1955). Les seves novel·les estan centrades en la temàtica de la segregació racial.
La seva novel·la Mine Boy (1946) descriu la política de l'apartheid que es portava a Sud-àfrica i va donar a conèixer al món la realitat de la política de segregació racial.
En les seves obres expressa un pessimisme sobre el futur del Tercer Món.

## Obres

* Dark Testament (1942)
* Song of the City (1945) 179p, novel·la
* Mine Boy (1946) * The Path of Thunder (1948)
* Wild Conquest (1950)
* Return to Goli (1953)
* Tell Freedom (1954) (en català Jo no sóc un home lliure i reeditat com a Cridem llibertat)
* A Wreath for Udomo (1956)
* A Night of Their Own (1965)
* This Island Now (1966)
* The View from Coyaba (1985)
* The Black Experience in the 20th Century: An Autobiography and Meditation (2000)
# Pau de Miró i Sabater

Pau de Miró i Sabater (Reus, 23 de març de 1730 - Reus, 9 d'abril de 1823) va ser doctor en dret i ciutadà honrat català.
Era fill de Francesc de Miró i Roig, i net de Pau Miró i Simó, ennoblit per l'Arxiduc Carles el 1706. El seu pare, comerciant, va fer diners amb la venda de terrenys durant l'expansió urbana de Reus. Pau de Miró va exercir d'advocat a Reus. El 1758 es va casar amb Maria de Miró i de March, filla de Pau de Miró i Claveguera i germana de Pau de Miró i de March. Vidu de Maria de Miró, el 1779 es va casar amb Tecla Veciana i Dosset, vídua en primeres núpcies de Jaume Freixa i Giol i en segones núpcies de Francesc Sunyer i Marçal, mare de Francesc Freixa i Veciana i de Francesc Narcís Sunyer i Veciana, germana de Felip Veciana i Dosset, tercer comandant general de les esquadres de Catalunya. L'any 1800 Pau de Miró era síndic procurador de Reus. El 1809, durant la Guerra del francès, ocupava el càrrec de tresorer de la fàbrica de moneda establerta a Tarragona per la Junta Suprema Central. Des de l'agost de 1812 fins a la fi de la guerra va ser corregidor de Tarragona nomenat per les autoritats espanyoles. Quan el general Suchet va organitzar l'ofensiva sobre el Camp de Tarragona es va refugiar a Mallorca, i es va endur la maquinària i els estris de la fàbrica de moneda tarragonina. Aquesta fugida va portar com a conseqüència la confiscació dels seus béns per part de les autoritats franceses, però va aconseguir recuperar-los el juny de 1812. El mes de juliol de 1823 va signar les vendes d'uns terrenys. Va morir el 1823. Un fill seu, Pau de Miró i de Miró, va ser regidor a l'ajuntament de Reus i un polític d'ideologia conservadora.

## Referències

* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 19 gener 2022].
* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 19 gener 2022].
* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 19 gener 2022].
* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ Rovira i Gómez, Salvador-J. Els nobles del Baix Camp (segle xix). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2008, p. 179. ISBN 9788493410889.
# Coburg (Oregon)

Coburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2007 tenia 1.070 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Coburg tenia 969 habitants, 367 habitatges, i 256 famílies. La densitat de població era de 534,5 habitants per km².
Dels 367 habitatges en un 36,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,1% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 21,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.500$ i la renda mediana per família de 54.250$. Els homes tenien una renda mediana de 41.029$ mentre que les dones 26.071$. La renda per capita de la població era de 21.696$. Aproximadament el 7,7% de les famílies i el 7,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Coburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Coburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Peix gat de cap pla

El peix gat de cap pla (Pylodictis olivaris) és una espècie de peix de la família dels ictalúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 155 cm de longitud total i 55,8 kg de pes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Longevitat

Pot arribar a viure 20 anys.

## Referències

* ↑ «Pylodictis olivaris». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* ↑ IGFA, 2001. Base de dades de registres de pesca IGFA fins al 2001. IGFA, Fort Lauderdale, Florida, Estats Units.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Eaton, J.G., J.H. McCormick, B.E. Goodno, D.G. O'Brien, H.G. Stefany, M. Hondzo i R.M. Scheller, 1995. A field information-based system for estimating fish temperature tolerances. Fisheries 20(4):10-18.
* ↑ Jenkins, R.M., 1954. Growth of the flathead catfish, Pilodictis olivaris, in Grand Lake (Lake O'the Cherokees), Oklahoma. Proc. Okla. Acad. Sci. 33:11-20.
* ↑ Minckley, W.L. i J.E. Deacon, 1959. Biology of the flathead catfish in Kansas. Trans. Am. Fish. Soc. 88(4):344-355.
* ↑ Swingle, W.E., 1965. Length-weight relationships of Alabama fishes. Auburn Univ. Agric. Exp. Sta. Zool.-Ent. Ser. Fish. 3:87 p.
* ↑ Hugg, D.O., 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* ↑ Nigrelli, R.F., 1959. Longevity of fishes in captivity, with special reference to those kept in the New York Aquarium. p. 212-230. A: G.E.W. Wolstehnolmen i M. O'Connor (eds.) Ciba Foundation Colloquium on Ageing: the life span of animals. Vol. 5., Churchill, Londres.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Peñalén

Peñalén és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 163 | 160 | 137 | 126 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Peñalsordo

Peñalsordo és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Pievebovigliana

Pievebovigliana és una localitat i antiga comune italiana de la província de Macerata, regió de les Marques, amb 895 habitants.
L'1 de gener es va unir amb Fiordimonte, creant el nou municipi de Valfornace.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Pievebovigliana entre 1861 i 2.001
* Font ISTAT - elaboració gràfica de Wikipedia

## Referències

* ↑ Datos proporcionados por el Istituto Nazionale di Statistica. Datos demográficos Arxivat 2017-06-22 a Wayback Machine. (2009)

## Enllaços externs

* Página web oficial de Pievebovigliana Arxivat 2006-08-28 a Wayback Machine. (en italiano)
# Pieve di Cadore

Pieve di Cadore és un municipi italià, dins de la província de Belluno. L'any 2007 tenia 4.087 habitants. Limita amb els municipis de Calalzo di Cadore, Cimolais (PN), Domegge di Cadore, Perarolo di Cadore, Valle di Cadore i Vodo di Cadore.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Maria Antonia Ciotti | Llista cívica |

## Personatges il·lustres

* Ticià, pintor del barroc.
# Charadrahyla nephila

Charadrahyla nephila és una espècie de granota que viu a Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Santos-Barrera, G. & Canseco-Márquez, L. 2004. Charadrahyla nephila. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 29 d'abril del 2008.
# Charassognathus gracilis

Charassognathus gracilis és una espècie extinta de cinodont basal que visqué durant el Permià superior. Es tracta de l'única espècie del gènere Charassognathus. Tan sols se n'ha descobert un exemplar, que consisteix en un crani esclafat, un maxil·lar inferior fragmentari i una cama. Les seves restes fòssils provenen d'un jaciment proper a Fraserburg (Sud-àfrica). Era un depredador quadrúpede. Encara que no se n'ha trobat el cos, el seu cap minúscul (5 cm de llargada) fa pensar que devia mesurar uns 50 cm.

## Referències

* ↑ Botha, J.; Abdala, F.; Smith, R. «The oldest cynodont: new clues on the origin and early diversification of the Cynodontia» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, 149, 3, 2007, pàg. 477–492. DOI: 10.1111/j.1096-3642.2007.00268.x. ISSN: 00244082.
# Pedrissa (Moià)

Pedrissa és una masia situada en el terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès.
Està situada a prop i al nord-oest de la vila, entre el Serrat de Coromines i el Serrat de Caselles, a la dreta del torrent de Caselles. És a ponent de Caselles.

## Referències

* ↑ «Pedrissa | enciclopedia.cat». [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ «Pedrissa | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 3 setembre 2022].
# Braç Treballador

El Braç Treballador (també conegut com El calvari) és un edifici de Tavernes de la Valldigna (la Safor).
És un històric bar regentat durant molts anys per la família Sala (Miguel i Lluïsa i després pels seus fills i esposes). D'ençà dels anys trenta del segle xx i fins a la seua transformació com a centre municipal va ser un referent per a la classe treballadora i l'esquerra valenciana. Durant el franquisme va ser símbol democràtic de lluita contra la dictadura. Fou lloc de reunió de llauradors i treballadors del poble, per les seves instal·lacions passaren i treballaren persones de gran vàlua que "en frases solemnes no varen creure mai": Encarna, Amalia, Vicenta, Pepica, Vicent "Corbella", Machote, Salva, La Coronela i pràcticament tot el poble de Tavernes.
També fou conegut com el bar El Calvari perquè es trobava situat a peu de la pujada al Calvari de Tavernes.
A la dècada dels 90 del segle xx, a causa a la falta de relleu generacional i la crisi econòmica, l'ajuntament del poble (aleshores en mà de la dreta del Partit Popular) va comprar l'immoble.
Seguidament, dins del context de bombolla immobiliària, el va declarar en ruïnes i el va enderrocar sencer. A causa de l'escàndol produït el van reconstruir amb una façana similar i en va resultar l'edifici municipal que es conserva en l'actualitat que s'utilitza com a centre social.

## Referències

* ↑ «Tavernes derriba el Braç Treballador al no poder restaurar el edificio por su estado ruinoso» (en castellà). Las Provincias, 18-04-2009. [Consulta: 31 desembre 2019].
* ↑ «El 'Braç Treballador' de Tavernes será un centro social» (en castellà). Cope Onda Naranja, 26-08-2008. Arxivat de l'original el 2019-12-31. [Consulta: 31 desembre 2019].
# Pere (abat de Sant Quirze, 1091-1093)

Pere (s. XI) fou un religiós català, abat de Sant Quirze de Colera entre almenys el 1091 i el 1093. Es documenta aquest abat quan el 1091 va assistir, al costat de molts altres càrrecs civils i diginitats eclesiàstiques, al judici que va tenir lloc a l'església de Santa Maria de Castelló per resoldre el conflicte sobre la possessió d'unes esglésies entre els monestirs de Sant Pere de Rodes i Sant Esteve de Banyoles.

## Bibliografia

* Joan Badia i Homs, L'arquitectura medieval a l'Empordà, 2a ed., 2 vols., Girona, Diputació Provincial de Girona, 1985, vol. II-B, pp. 156-178, [il.] 182-190 i 600-605.
* Catalunya Romànica, 27 vols., Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1984-1998, vol. 9.
Viccionari
# Janova Lehota

Janova Lehota és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1487.
# Bonítol llis

El bonítol llis (Orcynopsis unicolor) és una espècie de peix de la família dels escòmbrids i de l'ordre dels perciformes. És present a l'Atlàntic oriental, des d'Oslo (Noruega) fins a Dakar (Senegal) i en particular al sud de la Mediterrània. Absent de Madeira, les Illes Canàries i Cap Verd. Els mascles poden assolir els 130 cm de longitud total i els 13,1 kg de pes.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
Viccionari
# Jinshaia sinensis

Jinshaia sinensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Iang-Tsé i Jinsha-jiang a la Xina.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units, 322 p.
* ↑ Zhang, W., 1998. China's biodiversity: a country study. China Environmental Science Press, Beijing. 476 p.
* ↑ Hwang, H.C., P.C. Yueh i S.F. Yu, 1982. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 1 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, la Xina. 173 p.

## Bibliografia

* Chen, Y. i W. Tang, 2000. Homalopteridae: Gastromyzoninae, Homalopterinae. p. 438-567. A: P. Yue et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes III. Science Press. Beijing. 1-661.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ivanyukita-K

La ivanyukita-K és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la ivanyukita. Rep el nom en honor del mineralogista i petròleg rus Gregory Yur'evich Ivanyuk, cap del Laboratori de Sistemes Minerals Autònoms de l'Institut Geològic del Centre de les Ciències de Kola, de l'Acadèmia Russa de les Ciències.

## Característiques

La ivanyukita-K és un nesosilicat de fórmula química K₂Ti₄(SiO₄)₃(OH)₂O₂·9H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2007. Cristal·litza en el sistema isomètric, i es troba en forma de cristalls cúbics de fins a 1,5 mm de diàmetre. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Koaixva, al massís de Khibini, situat a l'óblast de Múrmansk, dins el districte Federal del Nord-oest, a Rússia, on sol trobar-se associada a altres minerals com: vinogradovita, sazykinaïta-(Y), natrolita, microclina i djerfisherita. Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ivanyukite-K» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 desembre 2017].