OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Music Canada

Music Canada (coneguda per la seva abreviatura MC; anteriorment Canadian Recording Industry Association) és una organització sense ànim de lucre fundada el 1964 per a representar els interessos de les companyies canadenques productores i distribuïdores de fonogrames. Music Canada està governada per una junta directiva triada anualment pels executius principals de les companyies que en són membres. La junta s'encarrega d'establir i triar als agents de l'associació. L'oficina matriu de la CRIA es troba a la ciutat de Toronto, Canadà així com el president de temps complet i el director d'operacions anti-pirateria.

## Serveis

Music Canada, igual que la IFPI s'encarrega d'atacar i combatre la pirateria al Canadà; a més és l'òrgan oficial que assigna els codis ISRC, que són aquells codis propis de cada fonograma, també s'encarrega d'atorgar les certificacions de vendes discogràfiques (or i platí) i a més ofereix estadístiques sobre les vendes i distribució de fonogrames.

### Anti-pirateria

Music Canada manté una unitat de temps complet contra la pirateria sota la direcció del seu consell el qual manté un contacte molt estret amb les companyies discogràfiques que són membres de l'associació. A més com a estratègies contra la pirateria duen a terme uns seminaris d'educació anti-pirateria i monitora internet cercant infraccions en línia. A més compta amb investigadors regionals que monitoren la disponibilitat de mercaderia sospitosa de ser pirata fent les recerques corresponents per demostrar la legitimitat del producte. També compta amb una línia telefònica i correu electrònic per a la denúncia d'infraccions de pirateria.

### Certificacions per vendes discogràfiques

Music Canada s'encarrega d'atorgar les certificacions per vendes de discos a Canadà, depenent del tipus de fonograma i del volum de vendes MC atorga tres premis: disc d'or, disc de platí (que poden arribar a ser fins a nou per un disc abans de convertir-se en diamant) i disc de diamant, a continuació es llisten els requisits per a la certificació, la xifra en nombres expressa la quantitat d'exemplars venuts:
| Premi | Àlbum | Senzill físic | Descàrrega digital | Master Ringtone | Vídeo/DVD |
| Disc d'or | 40.000 | 5.000 | 20.000 | 20.000 | 5.000 |
| Disc de platí | 80.000 | 10.000 | 40.000 | 40.000 | 10.000 |
| Disc de diamant | 800.000 | 100.000 | 400.000 | 400.000 | 100.000 |

## Referències

* ↑ «About CRIA» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 23 juny].
* ↑ «Services» (en anglès). Arxivat de l'original el 2008-06-13. [Consulta: 23 juny].
* ↑ «Anti-piracy» (en inglés), 2006. Arxivat de l'original el 2008-06-17. [Consulta: 23 juny].
* ↑ «Certifications» (en inglés), 2006. Arxivat de l'original el 2009-11-24. [Consulta: 23 juny].
* ↑ «Canadian Recording Industry Association (CRIA): Certification Definitions». Arxivat de l'original el 2009-11-24. [Consulta: 20 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Demonoid
# Whiting (Wisconsin)

Whiting és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 1.760 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Whiting tenia 1.760 habitants, 690 habitatges, i 445 famílies. La densitat de població era de 365,3 habitants per km².
Dels 690 habitatges en un 24,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 35,5% no eren unitats familiars. En el 30,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,9% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 22,4% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 26,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.381 $ i la renda mediana per família de 56.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.163 $ mentre que les dones 24.286 $. La renda per capita de la població era de 19.492 $. Aproximadament el 0,7% de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Whiting» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Whiting». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Leucòtea

Leucòtea (en grec antic Λευκοθέα, Leucothéa) és el nom d'una deessa marina de la mitologia grega. En la seva vida mortal havia estat Ino, filla de Cadme i d'Harmonia.
Després de la mort de Sèmele, la seva germana, Ino va convèncer Atamant, el seu marit, per recollir Dionís, el déu nen, i educar-lo amb els seus fills, Learc i Melicertes. Però Hera, plena d'ira per haver acollit el fruit dels amors adúlters del seu marit, Zeus, va embogir Atamant i Ino enviant-li la fúria Tisífone. Ino va ficar el seu fill Melicertes en una olla d'aigua bullent, i Atamant, pensant que Learc era un cérvol, el matà amb la seva llança. Ino es va llençar al mar amb el cadàver de Melicertes. Els déus marins, compadint-se d'ella la van transformar en nereida, i al seu fill el van convertir en el petit déu Palèmon. La deessa Blanca, o deessa de la Boira és l'epítet que rep Leucòtea. Ella i el seu fill Palèmon protegeixen els mariners i els guien enmig de la tempesta.
A l'Odissea, Homer explica que Leucòtea va salvar Odisseu després que Calipso el deixés tornar a casa i li oferís una barca atrotinada. Posidó, en veure l'embarcació, la va destrossar amb un cop de mà, i Odisseu es submergí cap al fons del mar pel pes de les robes riquíssimes que portava. La seva força li va permetre treure's aquella roba i sortir a la superfície, abans d'ofegar-se. Allà l'esperava Leucòtea, convertida en gavina, per a despistar a Posidó. Li va donar a Odisseu un vel màgic que, lligat a la cintura, el lliuraria d'ofegar-se. Odisseu la va obeir, i, deixant de banda les restes de l'embarcació on potser s'hauria pogut agafar, es va allunyar nedant, i Posidó no el va poder localitzar. Amb ajuda d'Atena que va calmar els vents, Odisseu va arribar a l'illa dels feacis on va poder descansar.
Una altra versió la fa una transformació de la nimfa Hàlia.
A Roma, Leucòtea va ser identificada amb Mater Matuta, el temple de la qual es trobava al Forum Boarium, no lluny del port de la ciutat. El seu fill Palèmon es va identificar amb el déu Portú, el déu dels ports.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i llatina. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 322-323. ISBN 9788496061972.
# TAC 12

TAC 12 és un canal públic del Camp de Tarragona que emet pel múltiplex pertanyent a les comarques del Tarragonès, l'Alt Camp i la Conca de Barberà des dels centres emissors de la Mussara i Miramar.
Va començar les emissions en proves el 18 de juny del 2009 i malgrat que estava previst començar les emissions regulars l'11 de setembre de 2009, finalment ho va fer el 14 de setembre de 2009.
El canal pertany al Consorci per a la Gestió de la Televisió Digital Terrestre del Camp de Tarragona (Tacoalt) (de les sigles de Tarragonès, Conca de Barberà i Alt Camp) creat el 12 de juny de 2008 i del qual formen part els ajuntaments de Tarragona, Vila-seca, Salou, Valls, Constantí, Montblanc, Torredembarra, L'Espluga de Francolí i Altafulla.
TAC 12 emet en alta definició des del 19 de desembre de 2019. Aquesta operació va coincidir amb un canvi de canal radioelèctric per a l'alliberament del Segon Dividend Digital (Banda de 700 Mhz), motivat pel desplegament de serveis de telefonia 5G. Això obligà els teleespectadors a resintonitzar els seus televisors. Hi va haver un període d'emissió simulcast d'uns 6 mesos des dels emissors principals de la Mussara (Baix Camp) i Miramar (Conca de Barberà). Per la nova freqüència del canal 39 va passar a emetre TAC 12 exclusivament en HD Alta Definició amb resolució 1080i. L'emissió estàndard en SD, es va mantenir per l'antiga freqüència del canal 54 fins a la data d'apagada, el mes de juny del 2019.

## Freqüències

Freqüència digital
* Canal 39 UHF (nova freqüència, ja disponible): Tarragonès, Alt Camp i Conca de Barberà
* Canal 54 UHF (antiga freqüència, s'apagarà pròximament): Tarragonès, Alt Camp i Conca de Barberà

## Referències

* ↑ TAC 12, el nou canal de TDT del Camp de Tarragona 's'estrenarà' l'11 de setembre, Tot Tarragona.
* ↑ La primera televisió pública del Camp engega dilluns amb una aposta per l'actualitat, El Punt.
* ↑ TAC 12, la nova televisió pública de Tarragona, inicia oficialment la seva programació el 14 de setembre, Tot Tarragona.

## Enllaços externs

* TAC 12 - Lloc web oficial
# Província de Çewlîk

La província de Çewlîk (en turc: Bingöl, en zazaqui: Çolig) és una província turca a Anatòlia de l'Est que aglutina localitats del Kurdistan del Nord. La província fou creada el 1946 amb parts d'Elâzığ i Erzincan. La província nova va ser coneguda com a Província de Çapakçur fins a 1950. Les seves províncies veïnes són Tunceli (Dersim), Erzurum, Muş, Diyarbakir, Erzincan i Elazığ. La província ocupa una àrea de 8,125 km²; i té una població de 255.745 habitants.
En l'últim cens del 1965, el kurd era del 58,3% i el turc del 41,6%. En 2016, una enquesta assenyalava que les llengües parlades són el turc i el zazaqui.
La capital és Çewlîk.

## Districtes

La província de Bingöl es divideix en 8 districtes:
* Adaklı
* Çewlîk
* Genç
* Karliova
* Kiğı
* Solhan
* Yayladere
* Yedisu

## Referències

* ↑ Dündar, 2000, p. 218.
* ↑ Bingöl İli Sosyal Analiz Çalışması (en turc). Ankara: Hegem Vakfı, 2016, p. 164. ISBN 978-605-8295-10-0.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del governador
* Lloc web oficial de la municipalitat de Bingöl
* Informació de pronòstic del temps a Bingöl Arxivat 2010-06-12 a Wayback Machine.
* Lloc web de notícies locals de Bingöl i Solhan Arxivat 2009-10-01 a Wayback Machine.
# Ramón Evaristo

Ramón Evaristo (1909 - 1990) (Conca (Castella - la Manxa), 14 d'octubre – Barcelona, Barcelonès, 10 de febrer), va ser un bandista i violinista espanyol amb seu a Barcelona. Als anys quaranta i cinquanta, la seva orquestra va ser un dels grups de música de saló més populars de Catalunya, tocant jazz, pasdobles i música llatinoamericana com la rumba i el tango. Com a compositor, Evaristo va escriure diverses cançons populars, particularment fox-trot.
Evaristo va assumir el violí als 7 anys i va fer diversos cursos de música a Granada abans de traslladar-se a Barcelona als 11 anys. El 1932 va esdevenir membre fundador del conjunt de jazz amateur Orquestra Royaltie (més tard coneguda com a Orquestra Creació), amb seu a Vilafranca del Penedès. Durant la Guerra Civil espanyola, va lluitar per l'Exèrcit Popular de la República, derrotat el 1939. El nou govern el va obligar a traslladar-se a Las Hurdes, Extremadura, però va tornar a Barcelona poc després.
Va fundar la seva pròpia orquestra el 1940, amb el saxofonista José Llata, el clarinetista Adolf Ventas i cantants com Rina Celi, Enrique del Caro i Pere Bonet Mir conegut com a Bonet de San Pedro. El 1941, el trompetista/violinista José Puertas es va incorporar a la banda després d'abandonar un altre conjunt popular de l'època, Orquestra Plantación. L'orquestra d'Evaristo competiria amb la d'un company de violinista Bernard Hilda a la Barcelona dels anys quaranta. Evaristo també va tocar en combos de jazz menors al costat del pianista Lleó Borrell. A partir dels anys seixanta, la popularitat d'Evaristo va disminuir. Va interpretar la seva última actuació a Torelló el 1982 en un concert d'homenatge a Duke Ellington.

## Referències

* Roura, Jordi (23 February 2018). "Ramon Evaristo i les seves orquestres". Club Trébol (in Catalan). RTVE. Retrieved 20 May 2018.
* "Martínez, Ramón Evaristo (1909-1990)". Biblioteca Nacional de España. Retrieved 23 May 2018.
* Pujol Baulenas, Jordi (2002). Jazz en Barcelona: 1920-1965 (in Spanish). Barcelona, Spain: Almendra Music. p. 101.
# Tiff Needell

Timothy "Tiff" Needell va ser un pilot de curses automobilístiques britànic que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 29 d'octubre del 1951 a Havant, Hampshire, Anglaterra.

## A la F1

Tiff Needell va debutar a la cinquena cursa de la temporada 1980 (la 31a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 4 de maig del 1980 el G.P. de Bèlgica al circuit de Zolder.
Va participar en un total de dues curses puntuables pel campionat de la F1, ambdues a la mateixa temporada (1980), no aconseguint finalitzar cap cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | Posició | Punts |
| 1980 | Marlboro Team McLaren | McLaren | Cosworth | ARG | BRA | SUD | O.USA | BEL Ret | MON NVQ | FRA | GBR | ALE | AUT | HOL | ITA | CAN | USA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 2 (1) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Zollkanal

El Zollkanal o Canal de la duana és un canal navegable que connecta el Binnenhafen a l'Oberhafen al port d'Hamburg a Alemanya. El canal no té cap resclosa. Via l'Elba, està sotmès al moviment de la marea. Forma la frontera entre els barris d'Altstadt o «Ciutat vella» i d'Hafencity.
El canal navegable va construir-se a la fi del segle xix per a contornar el port franc, inaugurat el 1888, i així de permetre la continuïtat del comerç interior a la vall de l'Elba. Per a la seva excavació i la construcció dels magatzems nous de l'Speicherstadt uns 20.000 habitants del barri van haver de deixar les seves cases. Després de l'expulsió havien de cercar sense ajuda, un habitatge nou. La concentració de la població expulsada als barris a prop del port, va crear una superpoblació que considerablement van contribuir a l'epidèmia de còlera del 1892.
Des dels anys 1970 el canal poc pregon va començar a perdre el seu paper pel transport, com que l'activitat portuària va anar desplaçant-se progressivament al marge esquerre de l'Elba per causa del desenvolupament del transport per contenidors amb vaixells cada vegada més llargs. Després d'uns projectes de terraplenar tot el port vell i de derrocar les instal·lacions obsoletes, es va optar per integrar-les en un barri nou i luxós, l'Hafencity, amb funcions mixtes d'habitatge i de serveis. En oblidar la sort tràgica dels habitants expulsats al segle xix, el canal va esdevenir avui un dels canals més romàntics de la ciutat hanseàtica. La vista de l'aigua fa pujar considerablement el valor immobiliari dels edificis a les seves ribes.

## Connecta amb

* Binnenhafen
* Oberhafen
* Nikolaifleet
* Hollbrookfleet
* Ericusgraben
* El pont Brooksbrücke als afores de 1895
* El canal a l'Speicherstadt
* Confluència amb el Nikolaifleet
* La «grua nova»
* Estàtua de Cristòfor Colom al pont Kornhausbrücke

## Referències

* ↑ «Verordnung zur Bestimmung der schiffbaren Gewässer» (en alemany). Hamburg: Ajuntament d'Hamburg, 5 maig 1987, 19 juny 2012.(traducció: Decret de les vies navegables d'Hamburg)
* ↑ «Hamburgisches Wassergesetz (HWaG)» (en alemany), 14-12-2007. (traducció deel títol: Llei de l'estat d'Hamburg sobre les aigües de superfície)
* ↑ Stadtatlas-Großraum Hamburg. Hamburg: PAS Verlags GmbH, 2009, p. 53. ISBN 978-3-934272-92-7.
* 1 2 «Der Zollanschluss an das Deutsche Reich und die Errichtung der Speicherstadt mit dem Freihafen (1860 bis 1888)» (en alemany). Hamburger Bildungsserver. Ajuntament d'Hamburg. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 22 setembre 2011]. (traducció del títol: La integració a la unió aranzelària alemanya i la construcció de l'Speicherstadt al port franc (1860-1888))
# TAME

TAME - Línea aérea del Ecuador és una aerolínia basada a Quito, Equador. És la branca comercial de la força aèria equatoriana i duu a terme vols nacionals i internacionals a Sud-amèrica i el Carib. Les sigles TAME corresponien inicialment a Transportes Aéreos Militares Ecuatorianos. El seu codi IATA és EQ i el seu codi ICAO és TAE.

## Història

L'aerolínia es creà el 17 de desembre de 1962 amb el nom de Transportes Aéreos Militares Ecuatorianos (TAME), posteriorment canviat a Transportes Aéreos Mercantiles Ecuatorianos (TAME). Inicialment utilitzà aparells Douglas DC-3, Douglas DC-6, Lockheed Electra i Avro, però amb el creixement i l'ampliació dels destins nacionals adquirí diversos Boeing 727.
L'estiu de 1990 TAME fou convertida en una branca autònoma de la força aèria de l'Equador. El 1992 inaugurà el primer servei internacional, de Tulcán a Cali (Colòmbia). Durant la dècada de 1990 l'aerolínia es ressentí d'una sèrie d'accidents que en qüestionaren les mesures de seguretat, en gran part superades durant els darrers anys amb un programa de modernització i l'adquisició de 2 Airbus A320. Igualment, la companyia ha hagut d'enfrontar-se a la competència d'Ecuatoriana de Aviación, també present al país des dels anys 1960 però ja desapareguda, i en els últims anys d'Aerogal, una nova aerolínia equatoriana.

## Flota

La flota de TAME està formada pels següents aparells (a gener de 2006):
* 2 Airbus A320-200
* 3 Avro 748
* 1 Boeing 727-100
* 3 Boeing 727-200
* 2 De Havilland Canada DHC-6 Twin Otter
* 2 Fokker F28 4000
* 2 Embraer 170
* 1 Embraer 190
# Juan Bautista Stagnaro

Juan Bautista Stagnaro (Mar del Plata, 16 de novembre de 1945) és un director de cinema argentí. Entre les pel·lícules que ha filmat es destaca la multipremiada Casas de fuego (1995) el guió de Camila (1984), nominada a l'Oscar.

## Biografia

Va néixer en Mar del Plata en 1945, on el seu pare, un immigrant italià, era pescador. Després la seva família es va mudar al tradicional barri genovès de La Boca.
Es va iniciar en l'art publicant un llibre de narracions als 19 anys, Dura tarea de pájaros, que va rebre el Premi Auspicio del Fondo Nacional de las Artes. Estudià cinema a l'Escola Nacional de Cinema, rebent-se de realitzador cinematogràfic, i economia en la Universitat de Buenos Aires, on es va llicenciar en economia política.
Des de jove va treballar amb Beda Docampo Feijóo, company seu de l'escola de cinema. Tots dos entren en contacte amb María Luisa Bemberg, qui li encarrega escriure el guió de Camila (1984), que resultaria nominada al Oscar.
Entre les pel·lícules realitzades, generalment com a director i guionista, es destaca la multipremiada Casas de fuego (1995), protagonitzada per Miguel Ángel Solá, een la qual es relata la vida del metge argentí descobridor de la malaltia de Chagas. També la seva participació en 18 J, obra col·lectiva de memòria sobre el atemptat a l'AMIA en 1994, realitzant l'episodi titulat "La Divina Comèdia".

## Relacions familiars

El director de cinema Bruno Stagnaro és el seu fill. Germà petit del director de fotografia Juan José Stagnaro, mort en 2018.

## Filmografia
### Director

* El Espía, curtometratge (2010)
* Fontana, la frontera interior (2009)
* 18-J (2004)
* El séptimo arcángel (2003)
* Un día en el paraíso (2003)
* El amateur (1998)
* La furia (1997)
* Casas de fuego (1995)
* El camino del sur (1988)
* Ulises, cortometraje (1975)
* El gallo ciego, cortometraje (1972)
* Antes que llegue la gente, cortometraje (1970)

### Guionista

* Fontana, la frontera interior (2009)
* Las manos (2006)
* 18-J (2004)
* El séptimo arcángel (2003)
* Cabeza de tigre (2001)
* El amateur (1999)
* La furia (1997)
* Casas de fuego (1995)
* El camino del sur (1988)
* Debajo del mundo (1987)
* Camila (1984)
* La educación sentimental (1980)
* Ulises, curtmetratge (1975)
* El gallo ciego, cortometraje (1972)

### Argument

* Los amores de Kafka (1988)

## Referències

* ↑ “Cuando el público no acompaña sufrís muchísimo” Arxivat 2021-09-30 a Wayback Machine., cineargentino.net.art
* ↑ Diálogo con Juan Bautista Stagnaro, Universitat de Palermo, abril de 2008
* ↑ Osvaldo Mario Daicich El nuevo cine argentino (1995-2010): Vinculación con la industria ...
* ↑ Crónica de una noche interminable, Clarín, 23 de març de 2003
# Gonoessa

Gonoessa (en grec antic Γονόεσσα) és el nom d'una antiga ciutat grega que Homer menciona al "Catàleg de les naus" a la Ilíada.1
No es coneix la seva localització exacta. Pausànias l'identifica amb una població destruïda anomenada Donusa, que diu que estava situada entre Egira i Pel·lene i també diu que estava sotmesa a Sició. Afegeix que potser Pisístrat, quan va recopilar els poemes d'Homer que es trobaven dispersos per diferents llocs, o potser algú proper, va canviar el nom de la ciutat, possiblement per ignorància.
Però Pausanias també menciona una altra població que anomena Gonusa, de la que diu que estava situada "damunt de Sició". D'aquesta ciutat procedien els avantpassats de Cípsel de Corint.

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, II, 573
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VII, 26,23
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, II, 4,4; V, 18,7
# Gegania (cràter)

Gegania és un cràter amb coordenades planetocèntriques de 6.56 ° de latitud nord i 213.01 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 22.33 km de diàmetre. El nom adoptat com a oficial per la UAI el 30 de setembre de 2011 i fa referència a una verge vestal romana.

## Referències

* ↑ "Gegania (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Sir William Smith. I.B. Tauris. A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 2007.