OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Col·locador (futbol americà)

El col·locador, en anglès holder (H), és un tipus de jugador especial de futbol americà.
El col·locador és l'encarregat de rebre l'esnap que fa l'esnàper llarg en el xut a pals o el punt addicional i col·locar la pilota pel xutador.
A l'inici de la jugada el col·locador està situat unes 7 o 8 iardes per darrere de la línia de scrimmage, amb un genoll a terra i mirant de costat a l'esnàper. Un cop rebuda la pilota, la seva funció és col·locar-la ràpidament al terra, verticalment, amb una punta tocant terra i l'altra en equilibri amb un o dos dits. Acostuma a posar les cordes que té la pilota al costat contrari del xutador, per assegurar un bon contacte en xutar aquest.
Degut a les restriccions de fitxes (els equips tenen un número de jugadors limitats), el col·locador és una de les poques posicions del futbol americà que no té només aquesta funció. Temps enrere acostumaven a ser corredors o receptors els que feien aquesta funció, però últimament ho fan majoritàriament els xutador d'allunyaments, donat que en formar tots part de l'equip especial (amb el esnàper llarg), passen més temps junts i ho poden entrenar més.
De vegades la funció de col·locador la cobreix un rerequart, habitualment suplent, per poder fer una jugada d'engany i en lloc de col·locar la pilota buscar una jugada de passada o correguda.
Un cas curiós va ser el de Patricia Palinkas, la primera dona en jugar a futbol americà en un equip professional, fent de col·locadora del seu marit al 1970 als Orlando Panthers.

## Referències

* ↑ «col·locador». Termcat. Departament de Cultura - Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 juliol 2024].
* 1 2 «Terms Glossary» (en anglès). NFL Football Operations. National Football League. [Consulta: 3 agost 2024].
* ↑ Miquel. «Posiciones - Equipos especiales» (en castellà). 11InchBall, 13-08-2019. [Consulta: 30 juliol 2024].
* 1 2 3 4 «Sujetador o Holder» (en castellà). Theplaybook.jimdo.com. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ «That blonde with the ball is the place-kicker's wife» (en anglès). Life, 28-08-1970, p. 63-64 [Consulta: 30 juliol 2024].
# Pleugriffet

Pleugriffet (en bretó Ploueg-Grifed) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 1.188 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.589 | 1.528 | 1.358 | 1.198 | 1.105 | 1.124 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | René Jégat | |
# Casa Arenas

«Casa Arenas» té aquests significats:
* Casa Arenas (Alella), casa al Maresme
* Casa Arenas (Vilanova i la Geltrú), casa al Garraf
# Maria Iordanidou

Maria Kriezi-Iordanidu (1897-1989) fou una escriptora grega. En les seves obres hi ha immediatesa, estil senzill, diàlegs animats i talant nostàlgic.

## Biografia

Va nàixer a Constantinoble en 1897, filla de Nikolaos Kriezis d'Hidra, un enginyer naval mercant i de la constantinopolita Eufrosini Magou. Va romandre durant huit anys en El Pireo per a tornar novament a Istambul, on estudià en l'American College. En 1914 estava a Batumi de l'aleshores Imperi Rus invitada per un dels seus oncles per a unes vacacances, però es va quedar allí impossibilitada per a tornar a la seua pàtria degut al començament de la Primera Guerra Mundial i la Revolució d'Octubre. Allà hi va estar cinc anys i durant aquest temps va assistir al liceu de Stavropol.
Només el 1919 va poder tornar a Constantinoble on va treballar per a una empresa comercial nord-americana. L'any següent la companyia la va traslladar a Alexandria a Egipte i allí es va conèixer i, el 1923, es va casar amb el professor Iordanis Iordanidis que era professor a l'elit British Victoria College. També va ser a Egipte quan es va interessar pel comunisme.
Després del seu matrimoni, la parella, juntament amb la mare de la Maria, es van anar a viure a Atenes, on Maria va donar a llum els seus dos fills i va començar a treballar per a l'ambaixada de Rússia. Maria es va separar del seu marit l'any 1931, però va continuar treballant per a l'ambaixada fins que va ser acomiadada a l'esclat de la Segona Guerra Mundial el 1939. La seva casa va ser destruïda durant l'ocupació alemanya de Grècia entre 1941 i 1944, un moment de grans dificultats en què moltes persones va morir de fam, i va ser perseguida i detinguda en diversos camps. Després de la guerra, les seves habilitats lingüístiques li van permetre guanyar-se la vida treballant com a empleada privada. Encoratjada pels amics que havia entretingut amb històries de la seva joventut a Constantinoble, es va asseure a escriure el seu primer llibre als 65 anys: Loxandra.
Va morir a Atenes el 6 de novembre de 1989.

## Obra

* Loxandra. títol original: Λωξάντρα (1963)
* Vacances al Caucas. títol original: Διακοπές στον Καύκασο (1965)
* Com ocells bojos. títol original: Σαν τα τρελλά πουλιά (1978)
* Mentre el cercle gira. títol original: Στου κύκλου τα γυρίσματα (1979)
* El nostre pati. títol original: Η αυλή μας (1981)

## Bibliografia

* María Iordanidu en Pandektis, de la National Research Foundation
* Documental sobre María Iordanidu de la Radiotelevisió Grega en la qual apareix la mateixa autora parlant de la seu vida (en grec)
* María Iordanidu en Editorial Acantilado
* Extracte de l'obra Loxandra (en castellà)
* Extracte de l'obra Vacaciones en el Caúcaso. (en castellà)

## Referències

* ↑ «Horitzons de llibres». Fai Deligiorgi. Arxivat de l'original el 11 de desembre 2023. [Consulta: 16 setembre 2023].
* ↑ Harvey, Denise. «Maria Iordanidou». Denise Harvey (Publisher) Home. [Consulta: 16 setembre 2023].
* ↑ Massavetas, Alexandros «Snapshots from a time og uncertainty: 1912-18 in the Writings of ottoman-born greeks». 1912–18 IN GREEK L ITERATURE, 13, 1, 2014, pàg. 89-99 [Consulta: 16 setembre 2023].
# Edwige Lawson-Wade

Edwige Lawson-Wade, (nascuda el 14 de maig de 1979 a Rennes, França) és una jugadora de bàsquet francesa.

## Carrera
### Europa

* 1994–1995: CJM Bourges Basket
* 1995–1997: Waïti Bordeaux
* 1997–2001: ASPTT Aix-en-Provence
* 2001–2004: US Valenciennes Olympic
* 2004–2007: VBM-SGAU Samara
* 2007–2009: CSKA Moscow
* 2009–2010: WBC Spartak Moscow Region
* 2010–2011: Ros Casares
* 2011–0000: Basket Lattes MA

## Referències

* ↑ «Edwige Lawson-Wade». [Consulta: 5 maig 2013].

## Enllaços externs

* Perfil en basketball-reference (WNBA) Arxivat 2018-12-09 a Wayback Machine.
# Font Blanca (Eroles)

La Font Blanca és una font del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, a l'antic terme de Fígols de Tremp, en territori del poble d'Eroles.
Està situada a 833 m d'altitud, a llevant d'Eroles, a ponent del Coll del Bimet i a migdia de los Corrals. És a la dreta de la capçalera de la llau de la Font Blanca, a la qual aporta les seves aigües.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ravna Gora (Croàcia)

Ravna Gora és un municipi de Croàcia que es troba al comtat de Primorje - Gorski Kotar.

## Demografia

Al cens del 2011 es registraven 2.430 habitants distribuïts entre les localitats següents:
* Kupjak - 227
* Leskova Draga - 10
* Ravna Gora - 1 709
* Stara Sušica - 262
* Stari Laz - 201
* Šije - 21

## Referències

* ↑ «Popis gradova i općina» (Microsoft Excel) (en croat). uprava.hr. Ministeri d'Administració Pública de Croàcia, 10-06-2013. [Consulta: 2 desembre 2015].
# Pleumeleuc

Pleumeleuc (en bretó Pleveleg, en gal·ló Ploemenoec) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 2.376 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 937 | 946 | 1.110 | 1.548 | 1.929 | 2.128 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Claude Chapron | |
| 2008- | Patricia Cousin | |
# Casa Antònia Serra i Mas

La casa Antònia Serra i Mas és un edifici situat a la cantonada dels carrers de Pere IV i de Pallars del Poblenou de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Descripció

De planta triangular, consta de planta baixa i cinc pisos. El xamfrà és arrodonit pels extrems, que s'emfasitza mitjançant les balconades corbades de balustres, i el templet amb cupulí del coronament. A la resta, els balcons de balustres es combinen amb d'altres de brèndoles de ferro, i també per l'alternança d'obertures de llinda i d'arc de mig punt.
La planta baixa és feta amb pedra de Montjuïc i la resta de parament té esgrafiats, que tant emmarquen obertures com recorren l'edifici de dalt a baix, omplint verticalment amb plafons de flors els panys de paret situats entre les finestres. Aquest joc ornamental afilia l'edifici a l'estètica noucentista.
Amb el pas dels anys, s'ha convertit en una icona del barri i rep l'apel·latiu de «Flatiron del Poblenou», per la forma semblant a l'edifici novaiorquès.

## Història

Va ser projectat el 1926 per l'arquitecte Ramon Puig i Gairalt per encàrrec d'Antònia Serra i Mas, propietària del terreny.
La façana va ser reformada entre 2013 i 2014, i el cost de l'operació va ser de 250.000 €, assumits en part per l'Ajuntament. Als baixos es troba la històrica Ferreteria Bonet, que opera des del 1952.

## Referències

* ↑ «Casa Antònia Serra i Mas». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 4 5 «Casa Aguilera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ Curto, Ramon «El Flatiron del Poblenou». El Periódico, 22-03-2019.
* ↑ «Pere IV 102 i Pallars 149-151. Permís a José Aguilera, en nom de la seva esposa Antonia Serra, per construir una casa». Q127 Eixample 34043/1926. AMCB.
* 1 2 Corominas i Julian, Jordi «La casa Antonia Serra i Mas, el Flatiron de Pere IV». Catalunya Plural, 30-05-2018.
* ↑ Gutiérrez, Sílvia «La casa Antònia Serra recupera el mirador i els elements d’estil noucentista de la façana». betevé, 23-11-2011.
* ↑ «11225 Casa Antònia Serra Mas». Arxiu Històric del Poblenou.

## Bibliografia

* Marcos, Carles. L'arquitectura de la cantonada. Barcelona com a cas d'estudi. Universitat Politècnica de Catalunya (tesi doctoral), 05-02-2016, p. 220-223.

## Enllaços externs

* «Casa Antònia Serra». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Santa Maria de Bellera

Santa Maria de Bellera és una ermita romànica del poble de la Bastida de Bellera, pertanyent al terme de Sarroca de Bellera, del Pallars Jussà.
Està situada en un turó de 1.072,2 m d'altitud, a 1,5 km al sud-est de la Bastida de Bellera, a la Serra de la Bastida.
No es tenen notícies documentals d'aquesta església, malgrat que, pel seu aparell constructiu, és obra del segle xi.
L'edifici amenaça ruïna, sobretot pel costat de llevant. És petita, d'una sola nau, amb volta de canó reforçada per dos arcs torals. L'absis, semicircular, està quasi del tot destruït. La porta és a la façana de ponent; és d'arc de mig punt. L'aparell és petit, irregular, rústec, disposat en filades que volen ser regulars. Tot plegat mostra una obra senzilla, rural, del segle xi.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i RUIZ I MARTÍNEZ, Maria-Lluïsa. "Mare de Déu de Bellera", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* BELLMUNT I FIGUERAS, Joan. "La Bastida de Bellera", a Pallars Jussà, I. Lleida: Pagès Editors, 1998 (Fets, costums i llegendes, 31). ISBN 84-7935-525-5
* BELLMUNT I FIGUERAS, Joan. "Sarroca de Bellera". Dins Pallars Jussà, IV. Lleida: Pagès Editors, 2000 (Fets, costums i llegendes, 34). ISBN 84-7935-755-X
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9
* GONZÁLEZ I PÉREZ, Joan Ramon i RODRÍGUEZ I DUQUE, Josep Ignasi. "El Pont del Diable: un cas singular entre els vells ponts del Pallars Jussà", a XXXVI Assemblea Intercomarcal d'Estudiosos. Collegats. Anuari del Centre d'Estudis del Pallars, 5, 1991. Tremp: Centre d'Estudis del Pallars i Garsineu Edicions, 1992. ISBN 84-88294-04-2.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Referèndum constitucional del Tadjikistan de 1999

El 26 de setembre de 1999 es va celebrar un referèndum constitucional al Tadjikistan. Els canvis incloïen la legalització dels partits polítics religiosos, la introducció d'un parlament bicameral i la prolongació del mandat presidencial de cinc a set anys. Van ser aprovats pel 75% dels votants, amb una participació del 93%.

## Referències

* ↑ Dieter Nohlen, Florian Grotz & Christof Hartmann (2001) Elections in Asia: A data handbook, Volume I, p462 ISBN 0-19-924958-X
* ↑ Nohlen et al., p464
# Present (temps)

En general, s'utilitza el terme present per a referir-se al conjunt d'esdeveniments que estan tenint lloc en el moment de prendre la referència, en oposició al passat i el futur.
En física, es denomina present d'un esdeveniment A tots els punts de l'espaitemps que no pertanyen ni al passat ni al futur del punt A; és a dir, tots els punts que no poden influir en el que es produeix a A ni ser influïts pel que es produeix a A.
En física clàssica, el present d'un esdeveniment només depèn de la seva posició en el temps i és representat gràficament per un hiperplà que conté tots els punts que comparteixen la coordenada temporal amb A.
En relativitat especial, el present equival a tots els punts des dels quals un raig de llum no podria assolir el punt A i que tampoc podrien ser tocats per un raig provinent de A. Per a un esdeveniment qualsevol pertanyent al present de A sempre és possible trobar un observador per al qual ambdós esdeveniments es produeixen simultàniament. En altres termes, pot dir-se que dos esdeveniments estan en el present quan no poden connectar-se causalment.
Viccionari
# Margaret Mee

Margaret Ursula Mee (30 de novembre, 1909 Chesham, Anglaterra - 3 de desembre, 1988., Anglaterra), era una artista botànica es va especialitzar en les plantes de la Selva de l'amazones del Brasil. La seva primera matrícula va ser a l'Institut Dr Challoner. Va Estudiar art a l'Escola C. Martin, Escola Central d'art, i l'escola d'art Caberwell, on va conèixer el seu futur marit, Greville Mee. Va rebre un diploma nacional de pintura i disseny el 1950.
Va anar al Brasil amb el seu segon marit, Greville, el 1952 va ensenyar art a l'escola britànica de São Paulo. Va esdevenir una artista botànica per a l'Institut De Botànica de São Paulo. El 1958, explorant la selva i més específicament la part l'Estat d'Amazones (Brasil). Des de 1964, pinta les plantes que veia així com en recollinta algunes per a la il·lustració posterior. Té una obra extensa que compta amb; 400 folis d'il·lustracions de pintura al tremp d'ou, 40 pàgines de llibreta, i 15 diaris.
Margaret Mee va morir a Anglaterra el 1988, en un accident de cotxe. En el seu honor es va fundar una organització per donar suport al bosc de l'Amazones, en aquesta associació proporcionen beques per estudiants botànics brasilers i il·lustradors de plantes que desitgen estudiar al Regne Unit o dirigir una investigació de camp al Brasil, també es dediquen a la conservació de boscos i a la seva difusió.
El 2004 els Col·leccionistes Antics Bastonegen en associació amb el Reial Jardí Botànic de Kew, publiquen L'amazones de Margaret Mee - Diaris d'un Exploradora Artista. La coberta il·lustra l'espècie de Lecythidaceous Gustavia pulchra i el llibre mateix és una història il·lustrada de manera pròdigiosa de les seves expedicions a les selves Amazoniques durant un període de 32 anys. La seva emoció i passió per l'Amazones és clarament evident als seus textos lírics i articulars. Uns quants mapes mostren les rutes dels seus viatges, però el focus del llibre és sobre els seus diaris detallats datats entre 1956 i 1988. El text està format per dibuixos, pintures i fotografies.

## Bibliografia

* Bromélias brasileiras
* L'Amazones de Floració: Pintures Margaret Mee des dels Jardins Botànics Reials, Kew
* Flors de l'Amazones
* Flors dels Boscos Brasilers
* l'Amazones de Margaret Mee: Diaris d'una Exploradora Artista
* Margaret Mee a la Recerca de Flors dels Boscos de l'Amazones: Els Diaris d'un Artista anglesa que mostren la bellesa de la selva que desapareix
* Margaret Mee: Retorn a l'Amazones
* l'Amazones de Margaret Mee: Pintures de plantes des l'Amazones brasiler

## Referències

* ↑ Necrologia, The Times, 3 de desembre, 1988

## Enllaços externs

* Oppenheimer Kew Gardens Edition Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine. (anglès)
* Edició dels Jardins Oppenheimer Kew http://www.audubonhouse.org/mee/meepics.cfm Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine. (anglès)
# Max Oróbio de Castro

Max Oróbio de Castro (Amsterdam, 4 d'abril de 1887 - la Haia, 28 de setembre de 1962) va ser un violoncel·lista neerlandès.
Era fill del metge Samuel Oróbio de Castro i d'Esther Henriques de Castro. El violinista Arthur Oróbio de Castro era el seu germà. La família va viure a Frederiksplein durant un temps, ell mateix estava casat amb Johanna Frederique Marian Bernardina Nanninga i Petronella Jacoba Johanna Westerbaan.
Va rebre la seva formació d'Isaac Mossel. Després va continuar estudiant amb Pau Casals durant un temps; va haver d'anar a París per això. Va fer nombroses actuacions en solitari a Alemanya, Anglaterra i Àustria. També va ser violoncel·lista solista durant un temps amb l'antecessor de la Berliner Philharmoniker (1915-1918). També es coneix un concert que va oferir a Viena amb la London Symphony Orchestra dirigida per Landon Ronald. També va ser violoncel·lista principal de la Münchner Philharmoniker durant quatre anys. Cap al 1920 es va establir a La Haia.
Max Oróbio de Castro es va convertir en professor de violoncel al Conservatori d'Amsterdam el 1924, succeint el seu professor Mossel. Willem van Otterloo, Bertus van Lier i Johan de Nobel van ser els seus deixebles entre d'altres. El 1945 es va convertir en professor titular del Conservatori Reial de La Haia; càrrec que va ocupar fins al 1953.
Max Orobio de Castro va actuar dues vegades amb l'Orquestra Concertgebouw. El 2 de desembre de 1928 va tocar el concert per a violoncel en re major (Hob VIIIb2) de Joseph Haydn, dirigit per Pierre Monteux; el 27 de juny de 1938 va ser solista a les variacions rococò de Pyotr Ilitx Txaikovski, dirigit per Eduard van Beinum.
Oróbio de Castro va guanyar fama com a intèrpret de les sis suites de Bach per a violoncel no acompanyat i també va tocar junt amb el pianista Willem Andriessen. Andriessen el va descriure de la següent manera:
| « | Un somiador i al mateix temps un hidalgo ardent, bohemi i alhora aristòcrata | » |
| — Willem Andriessen, |||

## Referències

* ↑ «Cellist Max Oróbio de Castro Overlenden» (en neerlandès). Algemeen Handelsblad van zaterdag, 29-09-1962. [Consulta: 20 juliol 2021].

## Bibliografia

* Els nostres músics (1923), Nijgh i Van Ditmar, pàgina 134
* Lexicon Music Illustrated, editat pel Sr. G. Keller i Philip Kruseman, col·laboració de Sem Dresden, Wouter Hutschenruijter (1859-1943), Willem Landré, Alexander Voormolen i Henri Zagwijn; publicat el 1932/1949 per J. Philips Kruseman, La Haia; pàgina 530
* Jozef Robijns i Miep Zijlstra, General Music Encyclopedia part 7, Unieboek 1980, pàgina 325, l'anomenen erròniament Max Herman i esmenten la data de la mort el 29 de maig de 1947, la data de la mort del seu germà Arthur.
# Thailand Open 2012

El Torneig de Bangkok 2012, oficialment conegut com a Thailand Open 2012, és un esdeveniment de tennis masculí disputat sobre pista dura que pertany a les sèries 250 de l'ATP. La desena edició del torneig es va celebrar entre el 22 i el 30 de setembre de 2012 a l'Impact Arena de Bangkok, Tailàndia.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | J. Tipsarević | 6 | 6 | |
| Q | H. Moriya | 4 | 4 | | 1 | J. Tipsarević | 7 | 6 |
| | D. Young | 5 | 4 | | 5 | F. Verdasco | 6⁵ | 4 |
| 5 | F. Verdasco | 7 | 6 | | | | | | 1 | J. Tipsarević | 4 | 4 | |
| 4 | G. Simon | 6 | 6 | | | | | | 4 | G. Simon | 6 | 6 | |
| | G. Soeda | 4 | 4 | | 4 | G. Simon | 6 | 6 | | | | | |
| | G. Monfils | 7 | 7 | | | G. Monfils | 4 | 1 | | | | | |
| 6 | V. Troicki | 5 | 5 | | | | | | | | | | | 4 | G. Simon | 2 | 1 |
| 7 | J. Nieminen | 7 | 6 | | | | | | | | | | | 2 | R. Gasquet | 6 | 6 |
| | P. Petzschner | 6¹ | 2 | | 7 | J. Nieminen | 6 | 7 | | | | | |
| | I. Karlović | 6$^3$ | 4 | | 3 | M. Raonic | 3 | 6$^3$ | | | | | |
| 3 | M. Raonic | 7 | 6 | | | | | | 7 | J. Nieminen | 6 | 5 | 2 |
| 8 | B. Tomic | 4 | 6 | 6 | | | | | 2 | R. Gasquet | 3 | 7 | 6 |
| | D. Sela | 6 | 3 | 4 | 8 | B. Tomic | 6⁵ | 4 | | | | | |
| | G. Dimitrov | 7 | 5 | 4 | 2 | R. Gasquet | 7 | 6 |
| 2 | R. Gasquet | 5 | 7 | 6 | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Leander Paes Horia Tecău | 6 | 3 | [10] |
| | Janko Tipsarević Alexander Waske | 0 | 6 | [5] | 1 | Leander Paes Horia Tecău | 7 | 4 | [8] |
| 4 | Eric Butorac Paul Hanley | 6 | 6 | | 4 | Eric Butorac Paul Hanley | 6⁶ | 6 | [10] |
| | Christopher Kas Viktor Troicki | 4 | 2 | | | | | | | 4 | Eric Butorac Paul Hanley | 3 | 4 |
| WC | Sanchai Ratiwatana Sonchat Ratiwatana | 6 | 1 | [10] | | | | | | WC | Lu Yen-hsun Danai Udomchoke | 6 | 6 |
| 3 | David Marrero Fernando Verdasco | 3 | 6 | [6] | WC | Sanchai Ratiwatana Sonchat Ratiwatana | 7 | 6⁵ | [7] |
| WC | Lu Yen-hsun Danai Udomchoke | 6 | 7 | | WC | Lu Yen-hsun Danai Udomchoke | 6$^3$ | 7 | [10] |
| | Jamie Murray André Sá | 4 | 5 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-10-07 a Wayback Machine. (tailandès) (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Bangkok :
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013 :
ATP World Tour 2012
< 2011
2013 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Referèndum constitucional del Tadjikistan de 1994

El 6 de novembre de 1994 es va celebrar un referèndum constitucional al Tadjikistan. La nova constitució va ser aprovada pel 96% dels votants.

## Referències

* 1 2 Dieter Nohlen, Florian Grotz & Christof Hartmann (2001) Elections in Asia: A data handbook, Volume I, p462 ISBN 0-19-924958-X
# Ziukaika

Ziukaika (en rus: Зюкайка) és un poble (possiólok) del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 3.984 habitants. Es troba al marge del riu Lisva.
# Santo Amaro (São Tomé i Príncipe)

Santo Amaro és una vila de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Lobata, al nord de l'illa de São Tomé. La seva població és de 563 (2008 est.).
Té prop les localitats de Laranjeiras, Desejada, Aguâ Casada, Bela Vista i Nova Cintra (o Nova Sintra).

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08

## Bibliografia

* Great World Atlas, Reader's Digest Issues, 1st. Edition, September 2006, p. 223 ISBN 972-609-471-2
* Grande Atlas Mundial, Selecções do Reader´s Digest, 1ª Edc. setembro, 2006, Pág. 223.
* Grande Dicionário Enciclopédico Ediclube Vol. XVI, p. 5574 and 5575. 1996. ISBN 972-719-056-1

## Vegeu també

* Llista de ciutats i viles de São Tomé i Príncipe