OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Armengol (Sabadell)

La Casa Armengol és un edifici de Sabadell protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres format per planta baixa i quatre pisos que allotgen quatre habitatges. Sobresurt de l'edifici una voluminosa tribuna amb pilastres sobre la qual hi ha una balconada. Els materials de façana són l'estuc i la pedra emprada ornamentalment sobre les obertures i una orla al coronament. Segon i tercer pis amb balcó al qual s'accedeix per dues obertures i el quart pis presenta un balcó per a cada obertura.

## Història

Fou un dels primers habitatges plurifamiliars de la ciutat. Va patir una reforma amb la que es van afegir els dos últims pisos. La planta baixa també va ser modificada, suprimint dos dels quatre arcs que hi havia a fi de col·locar-hi un aparador.

## Referències

* ↑ «Casa Armengol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 novembre 2017].
# Manno Wolf-Ferrari

Manno Wolf-Ferrari (1911 - 1994) fou un director d'orquestra italià, nebot del compositor Ermanno Wolf-Ferrari.
Va estudiar a Venècia i Siena, i ràpidament es va establir com a director d'orquestra del repertori d'òpera italiana, que va portar a terme àmpliament a Itàlia i també a l'estranger, sobretot a Montecarlo, Londres i Barcelona, on va dirigir durant quatre temporades al Gran Teatre del Liceu. Se'l pot escoltar en disc a Il matrimonio segreto, amb Alda Noni, Giulietta Simionato, Cesare Valletti i Sesto Bruscantini i a I lombardi amb Maria Vitale i Gustavo Gallo.

## Referències

* ↑ Le guide de l'opéra, Roland Mancini & Jean-Jacques Rouveroux, (Fayard, 1996), ISBN 2-213-59567-4
# Filomena Fournols i Bayard

Filomena Fournols i Bayard, (Barcelona, 21 de desembre de 1856– Sabadell, 3 de desembre de 1933) va ser una pintora d'origen francès.
Filla de Fèlix Fournols perruquer de professió nascut a Villafranca, França, i de Maria Antonieta Bayard, no se’n sap res de la seva carrera artística.
Es va casar l'1 d'abril de 1876 amb Joan Turull i Comadran, fill de l'empresari tèxtil sabadellenc Pere Turull i Sallent, que era el propietari de l'edifici que actualment alberga el Museu d'Art de Sabadell. El matrimoni va tenir onze fills, d'entre els quals es coneixen els noms de Joan, Pau, Lluís, Isabel, Filomena, Fèlix, Maria de les Neus i una filla de la qual només se sap que després seria religiosa del Sagrat Cor de Jesús.
El Museu d'Art de Sabadell conserva 13 obres de Filomena Fournols, entre aquarel·les i dibuixos, d'entre les quals destaquen un conjunt de dibuixos acolorits de flors, alguns d'ells amb ocells entre les branques.

## Referències

* ↑ Naixements 1856 Registre 5603. (al final de Naixements 1855. Registres. Llibre 4)
* 1 2 La Vanguardia, 14-12-1933, p. 2.
* 1 2 La col·lecció 1875-1936 (CDRom). Museu d'Art de Sabadell, 2006. ISBN 84-87221-29-7.
* 1 2 «Casa fàbrica Turull. La família». Museus Municipals de Sabadell. [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ «Matrimonis. 1876. Registre núm.770». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 01-04-1876. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ Dels fons a la superfície. Obres d'artistes catalanes contemporànies anteriors a la dictadura franquista. Centre de Cultura de Dones Francesca Bonnemaison, 2008, p. 26. ISBN 97884612-2004-5.
* ↑ «Museus en línia». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 març 2020].
# Combera

Combera és un gènere de plantes de flors pertanyent a la subfamilia Petunioideae, inclosa en la família de les solanàcies (Solanaceae).

## Taxonomia

Comprèn dues espècies:
* Combera minima
* Combera paradoxa

## Referències

* ↑ «Combera — The Plant List». [Consulta: 31 desembre 2019].
# Baronia de Monte Palacio

La Baronia de Monte Palacio és un títol nobiliari espanyol creat el 26 de novembre de 1906 pel rei Alfons XIII a favor de Francisco Ruiz Martínez y Domínguez, Senador del Regne, Diputat a Corts, Comissari Regi d'Agricultura.

## Barons de Monte Palacio

| | Titular | Període |
| I | Francisco Ruiz Martínez y Domínguez | 1906-1916 |
| II | Rafael Ruiz-Martínez y Ruiz | 1916-1940 |
| III | María del Carmen Ruiz-Martínez y Ruiz | 1940- ? |
| IV | Antonio del Río y Ruiz-Martínez | ? -2003 |
| V | Fernando del Río y Medina | 2004-actual titular |

## Història dels Barons de Monte Palacio

* Francisco Ruiz Martínez y Domínguez (1841-1916), I baró de Monte Palacio.
* Casat amb María Dolores Sánchez de la Madrid y Gutiérrez. El succeí, en 1917, del seu fill Buenaventura Ruiz-Martínez y Sánchez de la Madrid, que s'havia casat amb María Ruiz y García-Muñoz, el fill d'ambdós, per tant el seu net:
* Rafael Ruiz-Martínez y Ruiz (.-1940), II baró de Monte Palacio.
* Casat amb Josefa Marín y Cano. Sense descendents. El succeí la seva germana:
* María del Carmen Ruiz-Martínez y Ruiz, III baronessa de Monte Palacio.
* Casat amb Antonio del Río-Rey y Díez de Bulnes. El succeí el seu fill:
* Antonio del Río y Ruiz-Martínez, IV baró de Monte Palacio, VII marquès de Monte Olivar.
* Casat amb Ana María Medina y Atienza. El succeí en 2004, per distribució, el seu fill:
* Fernando del Río y Medina, V baró de Monte Palacio.

## Referències

* ↑ Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles. Instituto "Salazar y Castro", C.S.I.C.
* ↑ Barons de Monte Palacio a geneall.net
# Melissa Minnich Coleman

Melissa Minnich Coleman (9 d'octubre de 1917-1 d'abril de 2014), (Mary Melissa Minnich) va ser una arquitecta nord-americana especialitzada en edificis acadèmics. Va néixer en Landisville, Pennsylvania. Es va graduar en Enginyeria Arquitectònica a la Universitat Estatal de Pennsylvania en 1939. Va treballar en Wilmington, Delaware de 1939 a 1941 per a l'arquitecte John F. Mullins, i va conèixer al seu espòs Clifford LeRoy Coleman allí. Es van casar el 29 d'agost de 1942.

## Coleman & Coleman

Coleman i el seu espòs van fundar la signatura Coleman & Coleman en Landisville en 1947 fusionant-se amb Haak & Kaufman de Myerstown, Pennsylvania en 1970 per formar Haak, Kaufman, Coleman & Coleman.
Coleman & Coleman es va especialitzar inicialment en el disseny d'edificis escolars en Lancaster County, com la Universitat de Hempfield, la Universitat Penn Manor i l'Escola de Centerville. Van dissenyar 48 habitatges estudiantils per a la Universitat Milton Hershey, a més d'altres dependències per a aquesta.
Coleman va treballar per a les companyies Hercules Inc., A. T. Granger Associates i the Buchart Engineering Company. Va ser vicepresidenta de l'Associació Americana de Dones Universitàries entre 1952 i 1953.

## Referències

* ↑ «Mary Melissa Minnich Coleman». Find a Grave. [Consulta: 2015].
* ↑ Who's Who in the East: A Biographical Dictionary of Leading Men and Women of the Eastern United States. Boston: Larkin, Roosevelt & Larkin, 1959, p. 182.
* 1 2 «Coleman, Melissa Minnich (1917-». Philadelphia Buildings. [Consulta: 2015].
* ↑ «Obituary - Mary Melissa Minnich Coleman». LancasterOnline, 2014. [Consulta: 2015].
# Mato Grande

Mato Grande (crioll capverdià Matu Grandi) és una vila a la part oriental de l'illa Brava a l'arxipèlag de Cap Verd. Es troba entremig de les muntanyes, a un kilòmetre de la capital Nova Sintra.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Tuonetar

Tuonetar, en la mitologia finesa, és la sobirana del món subterrani o del regne de les tenebres i de la mort. Ella és la filla, o esposa, (o ambdues) de Tuoni, el senyor de la mort, amb qui ella tutela a l'inframón (Tuonela).
Quan els morts arriben al seu regne, ells són els seus amables amfitrions i s'esmercen per oferir, als seus hostes dilectes, com a benvinguda, una gerra plena de granotes i de cucs. A les cerimònies d'acollida dels recent morts, també hi participen els fills i parents dels senyors de Tuonela.
En una cançó del segle xvi, Väinämöinen arriba al seu regne. Tuonetar està encantada d'oferir-li una daurada copa de cervesa, però quan és a prop pot veure que en realitat és una poció negra feta d'ous de granota, serps joves verinoses, llangardaixos, escurçons i cucs - John Croumbie Brown. Si una persona beu aquesta infusió, coneguda com la cervesa de l'oblit, aquesta oblida que alguna vegada va existir i des de llavors és impossible tornar a la terra dels vius, només a Tuonetar i els fills de Tuoni se'ls va permetre deixar Tuonela.
Quan Väinämöinen li demana a Tuonetar que reveli les tres paraules màgiques que està buscant, ella refusa i promet que ell mai no deixarà Tuonela viu. Aleshores ella el deixa adormit amb la seva vareta màgica i fa que el seu fill de tres dits teixeixi mil xarxes de ferro i coure per atrapar-lo si intenta escapar pel riu Tuoni. Väinämöinen aconsegueix escapar-se convertint-se en una serp i nedant a través de les xarxes, i quan torna a Kalevala adverteix a la gent que mai pequin per no acabar a Tuonela.
Tuonetar és reconeguda com la donzella de la mort i la deïtat dels mons subterranis. Ella és considerada, també, la mare de Kipu-tyttö, Kivutar, Vammatar, Kalma, i Loviatar, germana de Louhi, així com de nombroses plagues, malalties, dimonis i monstres.

## Referències

* ↑ Klauser, William (2015), The Esoteric Codex: Deities of the Underworld, Lulu.com, ISBN 1312935464 p. 252.
* ↑ Brown, John Croumbie. People of Finland in Archaic Times: Being Sketches of Them Given in Kalevala, and in Other National Works. Harvard University: K. Paul, Trench, Trübner & Company, Limited, 1892, p. 177.
* 1 2 Bartlett, Sarah. The Mythology Bible: The Definitive Guide to Legendary Tales. Sterling Publishing Company, Inc, 2009, p. 139. [[Special:BookSources/ISBN 1402770022|ISBN ISBN 1402770022]].
* ↑ Monaghan, Patricia. Encyclopedia of Goddesses and Heroines. New World Library., 2014, p. 218. [[Special:BookSources/ISBN 1608682188|ISBN ISBN 1608682188]].
* ↑ Eivind, R. Finnish Legends for English Children. The University of California: T.F. Unwin, 1893, p. 90.
* ↑ Bryant, Clifton D. Encyclopedia of Death and the Human Experience. SAGE Publications, 2009, p. 345. [[Special:BookSources/ISBN 1452266166.|ISBN ISBN 1452266166.]].
* ↑ Bartlett, Sarah. The Mythology Bible: The Definitive Guide to Legendary Tales. Sterling Publishing Company, Inc., 2009, p. 139. [[Special:BookSources/ISBN 1402770022|ISBN ISBN 1402770022]].
# Barranc de la Creueta (Carreu)

El barranc de la Creueta és un barranc, afluent del riu de Carreu, a la vall de Carreu, a l'extrem nord del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Es forma al sector nord de la Coma del Pi, al lloc conegut com la Creueta, als contraforts meridionals de la Serra de Boumort, a 1.911,5 m. alt. D'aquí davalla de dret cap al sud, fins a arribar a l'Obaga de la Gargalla, on gira cap a ponent, decantant-se una mica cap al sud al llarg del seu recorregut. Rep el barranc de la Gargalla per la dreta, just en arribar sota el Serrat de Moixerolers, que queda al nord-oest del barranc.
Continua cap a ponent, lleugerament cap al sud, rep aviat per la dreta el barranc de Galliner, just a l'extrem sud-oest del serrat de Moixerolers, després el barranc de Baixera, també per la dreta; just al moment en què rep aquest darrer barranc, tocant al Serrat del Roure, el barranc de la Creueta acaba en una cinglera, on fa, quan plou, un saltant d'aigua. Al peu de la cinglera pren el nom de llau del Retiro de Carreu.
La Pista dels Prats davalla un bon tros per la llera d'aquest barranc.

## Enllaços externs

* El Barranc de la Creueta en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Fabián Orellana

Fabián Ariel Orellana Valenzuela (27 de gener de 1986) és un futbolista professional xilè que juga com a extrem dret al Club Deportivo Universidad Católica. És també internacional amb la selecció del seu país.

## Referències

* ↑ «Fabián Orellana». Valencia CF. Arxivat de l'original el 19 d'agost 2017. [Consulta: 18 agost 2017].

## Enllaços externs

* Fabián Orellana a BDFutbol
* Fabián Orellana a National-Football-Teams.com (anglès)
* Fabián Orellana, Fitxa a Soccerway
# Miquel Brasó i Vaqués

Miquel Brasó i Vaqués (Barcelona, 13 de setembre de 1904 - 21 de juliol de 1974) va ser un arqueòleg i historiador gracienc nascut al carrer Sant Vicenç (avui Valldoreix) del barri de Gràcia (Barcelona).
Fou fill de Pere Brasó i Serratosa, natural de Sant Hipòlit de Voltregà, i de Júlia Vaqués i Vila, nascuda a l'aleshores Vila de Gràcia. Va ser registrat amb els noms de Miquel Ramon Josep. Miquel va ser de formació autodidacta, va estudiar molt notablement aspectes dels orígens urbanístics, arquitectònics i toponímics de Gràcia divulgant-ne nombroses teories i troballes. Va col·laborar amb Agustí Duran i Sanpere.
Entre l'obra escrita sobre Gràcia destaquen: Breve Historia de la Fiesta Mayor, Evolución histórica y toponímica de Gracia, Comunicacions gracienques 1851-1875, Edificación y urbanización graciense, i la seva participació en el llibre col·lectiu Álbum Histórico y Gráfico de Gracia, editat l'any 1950. També cal esmentar les nombroses col·laboracions que feia a programes de Festa Major de Gràcia i la festa de Sant Medir.
Fou un dels promotors, en el curs 1921-1922, del Grup Pictòric de Gràcia en el si del Centre Moral i Instructiu de Gràcia i en va dissenyar el segell. Formà part del Club Excursionista de Gràcia, entitat que va abandonar en desacord pel trasllat de la seva seu fora dels límits de l'antic municipi barcelonès.
Des de l'11 de novembre de 1999 i amb motiu del 25è aniversari de la seva mort, Gràcia el recorda amb una placa commemorativa a la façana de la casa on va viure al carrer Verdi, 17.

## Referències

* 1 2 Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1904, número de registre 9520.
* ↑ «Necrològiques». La Vanguardia, 26-07-1974, pàg. 26.
* ↑ «L'Arxiu de Gràcia a La Pedrera». Fundació Catalunya La Pedrera. [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ «Una exposició homenatja l'historiador gracienc Miquel Braso». Vilaweb, 05-11-1999 [Consulta: 17 abril 2019].

## Enllaços externs

* «Obres Miquel Brasó». Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya. [Consulta: 17 abril 2019].
# Pulau Tekong

Pulau Tekong és la segona illa més gran de l'estat insular de Singapur. Actualment compta amb 24,43 km², molt per sota dels 697 de l'illa principal, Pulau Ujong. L'illa s'ubica al nord-est de l'arxipèlag, aproximadament a només 1,5 km de la costa de Malàisia, a l'estat de Johor. L'extensió de l'illa, com gairebé totes les de Singapur, va variant en el temps a conseqüència de la política de terreny guanyat al mar que aplica el país.
Històricament, Pulau Tekong fou una zona de pas i d'intercanvi comercial entre els habitants de Singapur i els de Johor. Al nord de l'illa hi ha una extensió de manglar relativament silvestre que és refugi de biodiversitat. Actualment, l'illa està destinada exclusivament a diversos serveis de l'exèrcit de Singapur: centres formatius i camps d'entrenament.
# Tunísia al Festival de la Cançó d'Eurovisió

Tunísia es va registrar per participar en el Festival de la Cançó d'Eurovisió l'any 1977, el qual va tenir lloc al Centre de Conferències de Wembley a Londres. Després de sortir en el sorteig en quarta posició per actuar, el país es va retirar per raons incertes. Es rumoreja que la seva retirada es va deure al fet que també hi participava Israel aquell any. Fins al moment, l'únic país africà que ha participat en el festival ha estat el Marroc, que hi va participar en 1980.

## Participacions

Llegenda
| Any | Seu | Artista | Cançó | Final | Punts | Semifinal | Punts |
| 1977 | Londres | Retirat | Retirat | Retirat | Retirat | Retirat | Retirat |
| No hi va participar entre 1978 i 2024 ||||||||

## Referències

* ↑ Festival de la Canción de Eurovisión 1977 esctoday.com
# Aprile

Aprile (en italià, Abril) és una pel·lícula semiautobiogràfica italiana del 1998 dirigida per Nanni Moretti. Moretti també va interpretar al personatge central, un cineasta que ha de tractar la situació política d'Itàlia, els seus propis objectius com a artista i convertir-se en pare.
"Ell vol fer una comèdia musical, però no pot començar. Així, en canvi, parla sobre la seva vida, el seu nou nadó, els seus desitjos i les seves pors. Finalment, a la última escena comença." " L'esposa, el fill i la mare de Moretti apareixen a la pel·lícula.

## Argument

Després de les eleccions generals de 1994, guanyada per la coalició de centre-dreta dirigida per Silvio Berlusconi, Moretti és animat per un periodista amic a fer un documental sobre la situació política actual a Itàlia. Passen dos anys, se celebren unes altres eleccions i Moretti encara no ha avançat amb el seu documental. Comença a rodar un altre projecte, al·ludit a Caro diario, un musical sobre un xef de la pastisseria trotskista de la dècada de 1950, però es desil·lusiona i es distreu per l'embaràs de la seva dona Silvia, que el preocupa cada cop més. El seu fill Pietro neix i la coalició de centreesquerra l'Ulivo guanya les eleccions. Moretti continua intentant rodar el seu documental a Venècia i Pulla, però la pel·lícula no s'acaba mai. En el seu quarantè quart aniversari s'adona que ha de deixar de dubtar i finalment comença a rodar el seu musical seriosament.

## Repartiment

* Nanni Moretti - Ell mateix
* Silvio Orlando - Ell mateix
* Silvia Nono - Ella mateixa
* Pietro Moretti - Ell mateix
* Agata Apicella Moretti - Ella mateixa
* Nuria Schoenberg - Ella mateixa
* Silvia Bonucci - Ella mateixa
* Quentin de Fouchécour - Ell mateix
* Renato De Maria - Ell mateix
* Claudio Francia - Ell mateix
* Jacopo Francia - Ell mateix
* Matilde Francia - Ella mateixa
* Daniele Luchetti - Ell mateix
* Giovanna Nicolai - Ella mateixa
* Nicola Piepoli - Ell mateix

## Premis

* Premis David di Donatello 1998: Millor actor secundari (Silvio Orlando)
* 51è Festival Internacional de Cinema de Canes Palma d'Or (nominat)
* Goya a la millor pel·lícula europea (nominat)

## Referències

* ↑ Nanni Moretti estrena 'Abril', mezcla de ficción y documento que ataca a la izquierda del Olivo, El País, 2 d'abril de 1998
* ↑ French director Claire Denis describing the film that 'gave me courage at a time when I was a little lost and sad'. Daily Telegraph, August 16, 2003
* ↑ Abril a Fotogramas
* ↑ «Festival de Cannes: April». [Consulta: 28 setembre 2009].
* ↑ Abril al web dels Premis Goya
# Thurn und Taxis (joc)

* Aquest article tracta sobre el joc de taula. Vegeu-ne altres significats a «Casa de Thurn und Taxis».
Thurn und Taxis és un joc de tauler d'estil europeu creat per Karen Seyfarth i Andreas Seyfarth i guanyador de l'Spiel des Jahres de l'any 2006. Els jugadors representen gestors de rutes de correu i oficines postals a la Baviera del segle xvi, emulant la família Thurn und Taxis, que creà una de les primeres xarxes privades de correus i diligències.
S'han creat tres ampliacions del joc: Thurn und Taxis: Der Kurier der Fürstin («Thurn und Taxis: el correu de la princesa»), que afegeix alguns elements nous, Thurn und Taxis: Glanz un Gloria («Thurn und Taxis: poder i glòria»), que afegeix noves rutes de correu per Europa, i Alle Wege führen nach Rom (Tots els camins porten a roma), que afegeix nous elements i rutes per Europa.
# Rosenthal

«Rosenthal» té aquests significats:
* Toponímia: Ralbitz-Rosenthal, municipi alemany a l'estat de Saxònia
* Biografies:
** Jürgen Rosenthal, bateria alemany de rock membre dels grups Dawn Road i Scorpions
** David H. Rosenthal (Nova York 1945 - 1992), poeta, assagista i traductor jueu nord-americà
** Félix Rosenthal (Viena, Àustria, 1867 - 1936), compositor austríac
** Manuel Rosenthal (París, França, 1904 - 2003), director d'orquestra i compositor francès
** Maurice Rosenthal (Lemberg, Àustria, 1863 - Nova York, 1946), pianista austríac
** Rachel Rosenthal (1926, París, França), artista interdisciplinària, professora i activista de drets dels animals
** Samuel Rosenthal (Suwałki, Polònia, 1837 – Neuilly-sur-Seine, França, 1902), jugador d'escacs polonès nacionalitzat francès
** Solomon Rosenthal (1890, Vilnius – 1955, Minsk), jugador d'escacs lituà i belarús
# Marilena Marin

Marilena Marin (Conegliano, 24 de juliol de 1947) és un polític venetista, fundador de Força Itàlia.
Nativa de Conegliano, va ser un dels membres fundadors de la Lliga Vèneta en el període 1978–1980 i, després d'una pugna interna al partit el 1984, va ser elegida com a secretària nacional del partit reemplaçant Achille Tramarin. El 1987 es va casar amb Franco Rocchetta, el dirigent pràctic del partit i contribuent clar del naixement de la Lliga Nord el 1991.
El juny de 1994 va ser escollida per al Parlament Europeu, però tan sols un mes després va ser reemplaçada per Fabrizio Comencini com a secretari nacional durant el congrés del partit. El mes de setembre va abandonar el partit i el mes de desembre va unir-se als Federalistes i Liberal-Demòcrates. En consistència amb aquest fet, també va abandonar el Partit de l'Aliança dels Liberals i Demòcrates per Europa (del qual la Lliga Nord era membre en aquell moment), i va unir-se a Forza Europa, el grup organitzat al voltant de Forza Italia. No obstant, mai es va arribar a unir a Forza Italia i es va retirar del món de la política el 1999.

## Referències

* ↑ «Your MEPs : Archives : Marilena MARIN» (en anglès). Parlament Europeu.
# Meng Huo

    En aquest nom xinès, el cognom és Meng.
Meng Huo s'ha considerat popularment com un líder local que representa les gents de la regió de Nanzhong durant l'era dels Tres Regnes de la història xinesa. Quan l'emperador de Shu Han, Liu Bei, va morir, la població local de Nanzhong van tallar els seus lligams amb Shu Han, indicant que hi havia tres senyors que deien ser el governant legítim de la Xina i que "ells ja no sabien a qui havien de jurar lleialtat"; en represàlia, el canceller de Shu Han, Zhuge Liang, va llançar una invasió total sobre la regió de Nanzhong, i va sufocar el sollevament amb èxit. Fou enregistrat en els Annals de Primavera i Tardor de les Dinasties Han i Jin (漢晉春秋) i les Cròniques de Huayang que Zhuge va capturar i va deixar anar el líder local fins a set vegades, de manera que el líder finalment va jurar la seva lleialtat a Shu Han.
La imatge popular de Meng Huo procedeix principalment de la novel·la històrica de Luo Guanzhong, el Romanç dels Tres Regnes, on ell és representat com un líder tribal dels bàrbars del sud. En la novel·la Meng Huo estava casat amb la Dama Zhurong, un personatge de ficció que es deia descendent del Déu xinès del foc, Zhu Rong.

## Arguments sobre la seva historicitat

D'acord amb l'article de Zhang Hualan Discussió sobre Meng Huo, Meng va ser només un personatge fictici inventat per historiadors posteriors, remarcant que la paraula "Huo" (獲) significa "capturat" en xinès.
El nom de Meng Huo apareix per primera vegada en el treball de Xi Zaochi, Annals de Primavera i Tardor de les dinasties Han i Jin, el qual l'historiador de la Dinastia Liu Song, Pei Songzhi, va considerar que no era una font fiable. Això no obstant, l'historiador de la Dinastia Song Sima Guang, el compilador principal del Zizhi Tongjian, va prendre els registres de Xi dins del seu treball.

## Referències

* ↑ Zhang Xinghai (张星海). "Zhuge Liang 'Qi Qin Meng Huo' zhen ye jia ye" (诸葛亮“七擒孟获”真耶假耶？). Beijing Sci-Tech Report (北京科技报)
* ↑ (‘如此言之类，皆前史所不载，而犹出习氏。且制言法体不似于昔，疑悉凿齿所自造者也？)

## Bibliografia

* Luo Guanzhong, traduït a l'anglès per Moss Roberts (2004). Romance of the Three Kingdoms, University of California Press. ISBN 0-520-22503-1.

## Enllaços externs

* Biografia sgyy de Meng Huo a kongming.net (anglès)
# Catocala oberthueri

Catocala oberthueri és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae.

## Distribució

Es troba a Espanya, Tunísia, Algèria i Marroc.

## Descripció

Fa 70 mm d'envergadura alar.
Els adults volen de juny a juliol.

## Referències

* ↑ Funetː Catocala oberthueri Arxivat 2019-07-20 a Wayback Machine.
* ↑ European Butterflies and Moths

## Enllaços externs

* Funetː Catocala oberthueri Arxivat 2019-07-20 a Wayback Machine. (en)
* Biodiversidad Virtual: Catocala oberthueri (castellà)