OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fotonovel·la

Una fotonovel·la és una narració en fotografies. És un format de còmic conegut com a fumetti, nascut a Itàlia el 1947. Constitueix un gènere editorial bastant conegut a Europa i l'Amèrica Llatina, llocs on va tenir un públic principalment femení i popular, sobretot perquè tracta gairebé sempre arguments sentimentals. La fotonovel·la està relacionada amb el còmic i el cinema. Amb el primer comparteix moltes similituds gràfiques i estructurals: la pàgina està dividida en vinyetes, els diàlegs apareixen en globus de diàleg, etc.
També és molt important el seu parentiu amb el cinema, especialment en les publicacions que reivindiquen una certa qualitat editorial i recorren a procediments pensats perquè la història sigui més dinàmica i moderna: joc amb diferents plans, camp/contracamp, nit americana, etc.
Igual que el cinema i el còmic, la fotonovel·la parteix d'un guió que en constitueix la trama narrativa, i utilitza simultàniament imatges, diàlegs i comentaris d'una veu en off. Crear una fotonovel·la requereix, doncs, coneixements tant d'escriptura de guions i diàlegs com de fotografia, a més de les competències pròpies del món editorial: organització d'un projecte, col·laboració amb tots els professionals que hi intervenen, composició i tractament digital de les imatges, impremta, etc. Com que s'utilitzen fotos en comptes de dibuixos, el procés exigeix també la intervenció d'actors. Es considera que la fotonovel·la dona a conèixer la novel·la d'una manera més divertida i fàcil d'interpretar per la seva semblança amb els còmics.
Una de les poques fotonovel·les que es poden trobar en català i possiblement la primera, va ser una versió paròdica que es va publicar a la revista Oriflama l'any 1969. El guionista en va ser Emili Teixidor, i com a actors hi van figurar Núria Espert i Enric Sió.

## Referències

* ↑ Matos Agudo, Diego. El cómic como género periodístico : De Art Spiegelman a Joe Sacco (Tesi) (en castellà). Salamanca: Universidad Pontificia de Salamanca, 2016, p. 58.
* ↑ Caballero, Óscar «La fotonovela, en el museo» (en castellà). La Vanguardia, 09-01-2018 [Consulta: 21 gener 2020].
* ↑ Fotonovel·la amb Núria Espert, Enric Sió i Emili Teixidor

## Enllaços externs

* Exemples de fotonovel·les Arxivat 2020-04-30 a Wayback Machine. (castellà)
* Exemples de fotonovel·les (anglès)
* Una historia secreta de la fotonovela, article a El País, 10/1/2018 (castellà)
# Fotoperiodisme

«Fotoperiodisme» té aquests significats:
* Fotoperiodisme (botànica), també anomenat fotoperíode, és la reacció fisiològica dels organismes vius a la durada del dia i la nit.
* Fotoperiodisme (fotografia), també anomenat periodisme fotogràfic, periodisme gràfic, fotoreportatge o reportatge gràfic, és un gènere de fotografia i també de periodisme
# Frasco

Frasco és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Locarno.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial del municipi Arxivat 2006-11-12 a Wayback Machine.
* Frasco en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
Viccionari
# Gaillac

«Gaillac» té aquests significats:
* Gaillac (francès) o Galhac (municipi del Tarn) (occità), municipi francès del departament del Tarn (regió d'Occitània)
* Gaillac (francès) o cantó de Galhac (occità), cantó francès al departament del Tarn (regió d'Occitània)
* Gaillac (francès) o monestir de Galhac (occità), antiga abadia benedictina situada a Galhac (el Tarn, regió d'Occitània)
* Gaillac-Toulza, municipi del departament francès de l'Alta Garona (regió d'Occitània)
* Gaillac-d'Aveyron, municipi al departament de l'Avairon (regió d'Occitània)
# Nora Gregor

Nora Gregor (Görz, 3 de febrer de 1901 – Viña del Mar, 20 de gener de 1949) va ser una actriu austríaca coneguda pel seu paper com a Christine, al film de Jean Renoir La Règle du Jeu.

## Biografia

Eleonora Herminia Gregor va néixer el dia 3 de febrer de 1901 a Görz, una ciutat que aleshores era austrohongaresa, però que actualment forma part d'Itàlia. El seu primer marit va ser Mitja Nikisch, un pianista fill del director d'orquestra Arthur Nikisch. El matrimoni durà de 1925 a 1934. A mitjans dels anys 30, Gregor va convertir-se en l'amant del casat vicecanceller d'Àustria, el Princep Ernst Rudiger von Starhemberg, amb qui va tenir un fill, en Heinrich (1934-1997). El dia 2 de desembre del 1937, cinc dies després que s'anul·lés el matrimoni de von Starhemberg amb la seva primera dona (la comtessa Marie-Elisabeth von Salm-Reifferscheidt-Raitz), ell i Nora Gregor es casaven a Viena.
Al 1938, la família Starhemberg emigra cap a França a través de Suïssa i el marit s'uneix a les forces armades. Al 1942 es traslladen a Argentina; allà viurien en condicions econòmiques humils. Nora Gregor cau en una depressió degut a l'exili a Sud-amèrica i moltes fonts expliquen que la seva mort prematura a Viña del Mar, Xile, va ser un suïcidi. En aquell moment ja s'havia separat de Von Starhemberg per motius que es desconeixen. Tot i això, Hans Kitzmüller, el seu biògraf, creu que és poc probable que es tractés d'un suïcidi, sinó que fou més aviat per causes naturals.

## Carrera cinematogràfica

Gregor va entrar al mon cinematogràfic al 1920. Va treballar durant un temps bastant breu als inicis del cinema sonor fent aparicions en les versions en llengües estrangeres com The Trial of Mary Dugan (1929) i His Glorious Night (1929). Se la va considerar com una de les estrelles de cinema austríaques més populars. Durant la seva època d'exili a França va participar en la pel·lícula de Jean Renoir La Règle du Jeu. en el paper de Christine. La seva última aparició va ser el 1945 a la pel·lícula xilena "La fruta mordida".

## Referències

* 1 2 3 Labarca, Eduardo. «Nora Gregor: diva, princesa y exiliada en Chile», 19-07-2009. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ «Nora Gregor - CinéArtistes.com». [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ El fill, nascut com a Heinrich Ruediger Gregor a Suïssa i reconegut com a hereu legítim del seu pare el 1937 com a Príncep Heinrich von Starhemberg, fou actor, novel·lista, i autor teatral, i signà com Heinrich Gregor, Henry Gregor, o Heinrich von Starhemberg. Vegeu http://www.time.com/time/magazine/article/0,9171,758568,00.html Arxivat 2013-08-28 a Wayback Machine.
* ↑ Kinn, Gail; Piazza, Jim. «Rules of the Game». A: The Greatest Movies Ever. Black Dog Publishing, 2008, p. 156. ISBN 978-1-57912-782-4 [Consulta: 22 novembre 2009].
* 1 2 «Österreichs Diva: Wieso Nora Gregor in Vergessenheit geriet» (en alemany), 20-02-2015. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ «La règle du jeu», 09-07-1939. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ «La fruta mordida». [Consulta: 18 desembre 2020].
# Neosho (Wisconsin)

Neosho és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 593 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Neosho tenia 593 habitants, 213 habitatges, i 156 famílies. La densitat de població era de 381,6 habitants per km².
Dels 213 habitatges en un 44,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,4% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 26,3% no eren unitats familiars. En el 18,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,2% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 32,2% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 7,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.167 $ i la renda mediana per família de 50.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.000 $ mentre que les dones 27.031 $. La renda per capita de la població era de 19.134 $. Aproximadament el 0,6% de les famílies i l'1,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Neosho» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Neosho». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gabriel Jeroni Perelló Coll

Gabriel Jeroni Perelló Coll (Pollença, 1964) és geògraf i fotògraf de natura mallorquí.
Estudià geografia a la Universitat de les Illes Balears (UIB) entre 1982 i 1987. S'ha especialitzat en geografia física, conservació i gestió d'espais naturals protegits, Educació i Interpretació ambiental.
Ha estat professor associat del Departament de ciències de la terra de la UIB, on ha impartit classes de gestió i planificació del medi natural i pràctiques d'hidrologia.
Des de 1990 treballa com a tècnic a l'Institut Balear de la Natura (IBANAT), al Parc Natural de S'Albufera de Mallorca.
Ha realitzat diverses publicacions sobre espais naturals i geografia física de les Illes Balears, col·laborat en revistes de natura i ha exposat en diverses exposicions i participat en audiovisuals de temàtica mediambiental.

## Referències

* ↑ www.bielperello.com
* ↑ «www.webverd.com». Arxivat de l'original el 2008-06-17. [Consulta: 6 juliol 2009].
* ↑ www.uib.es
* ↑ «IBANAT».
* ↑ «www.mallorcaweb.net». Arxivat de l'original el 2007-10-21. [Consulta: 26 gener 2009].

## Enllaços externs

* http://www.afonib.org
# Aphelocoma

Aphelocoma és un gènere d'ocells de la família dels còrvids (Corvidae) que en general habiten a l'oest dels Estats Units, Mèxic, i oest d'Amèrica Central, amb una espècie a Florida. Viuen en boscos oberts de pins i roures, garrigues i boscos mixtos de fulla perenne.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 3.4, 2013) aquest gènere està format per 7 espècies:
* Aphelocoma californica - gaig de bardissa de Califòrnia.
* Aphelocoma coerulescens - gaig de bardissa de Florida.
* Aphelocoma insularis - gaig de bardissa de Santa Cruz.
* Aphelocoma ultramarina - gaig de bardissa ultramarí.
* Aphelocoma unicolor - gaig de bardissa unicolor.
* Aphelocoma wollweberi - gaig de bardissa de Mèxic.
* Aphelocoma woodhouseii - gaig de bardissa de Woodhouse.

## Referències

* ↑ Classificació dels còrvids a ZOONOMEN Rev. 09-09-2013
# Nokere Koerse 2019

La Nokere Koerse 2019 va ser la 74a edició de la Nokere Koerse. Es disputà el 20 de març de 2019 sobre un recorregut de 195,6 km amb sortida a Deinze i arribada a Nokere. La cursa formava part de l'UCI Europa Tour amb una categoria 1.HC.
El vencedor fou el neerlandès Cees Bol (Team Sunweb), que s'imposà a l'esprint a Pascal Ackermann (Bora-Hansgrohe) i a Jasper Philipsen (UAE Team Emirates).

## Equips

L'organització convidà a 25 equips a prendre part en aquesta edició de la Nokere Koerse.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Tremendas caídas, victoria de Bol y lesión de Van der Poel en la Nokere-Koerse». Marca, 20-03-2019 [Consulta: 22 març 2019].
* ↑ «Startlist 2019 » 74st Nokere Koerse - Danilith Classic (1.HC)». [Consulta: 22 març 2019].

## Enllaços externs

* Nokere Koerse 2019 - Lloc web oficial
# Félix Álvarez de la Escalera

Félix Álvarez de la Escalera (segle xvii-7 de maig de 1714, Manresa) militar espanyol al servei de Felip V que tingué un notable servei durant la Guerra dels Catalans (1713-1714), la darrera campanya militar de la Guerra de Successió Espanyola a Catalunya.
Fou coronel del regiment d'infanteria italiana Basilicata en substitució de coronel Caracciolo. A les ordres del brigadier José Vallejo Iturrizarra intentà socórrer les tropes del regiment d'infanteria de León el gener del 1714, però aquestes capitularen. El 7 de maig de 1714 el seu regiment es trobava de guarnició a Manresa quan fou ataca per les forces del marquès del Poal durant la batalla de Manresa. Sorpreses, les tropes borbòniques es retiraren a la seu que utilitzaren com a darrera posició de defensa i durant el combats morí el coronel Félix Álvarez de la Escalera. Fou enterrat a l'església de la parròquia de la Mare de Déu del Carme de Manresa, on hi ha una làpida que resa: «FELICI. ALVARES DE LA / ESCALERA / LEGIONIS. Á BASILICATA / CORONELLO./ MANRESA GUBERNATURAM. GERENTI / QUI DUX MANRESAM MAGNO CINGENTE TUMULTO / STARE. CADENS. FECIT. POR QUINTO PHILIPPO. / NONIS SEPTEMBRIS MDCCXIV».

## Referències

* ↑ Guía del viajero en Manresa y Cardona
# Anna Gallardo Herrera

Anna Gallardo Herrera (Sabadell, Vallès Occidental, 5 de novembre de 1978) és una exjugadora de voleibol catalana.
Es formà al Club Natació Sabadell, amb el qual debutà a la Divisió d'Honor Femenina. També competí amb el Club Voleibol Benidorm i el Club Voleibol Sanse. Posteriorment, jugà amb el Club Voleibol Viladecans i el Club Voleibol Barcelona Barça, aconseguint l'ascens a la Superlliga 2 femenina la temporada 2008-09. Exercí d'entrenadora de les categories inferiors de l'equip blaugrana.

## Referències

* ↑ «Anna Gallardo Herrera». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Padrines blaugranes». FC Barcelona, 14-03-2010. [Consulta: 28 juny 2022].
# Gai Opimi Pansa

Gai Opimi Pansa (en llatí Caius Opimius Pansa) va ser un magistrat romà del segles IV i III aC. Formava part de la gens Opímia, una gens romana d'origen plebeu.
Era qüestor l'any 294 aC i va morir en un atac per sorpresa de les forces samnites al quaestorium o tenda del qüestor, quan el campament romà va ser atacat pels enemics. En parla Titus Livi.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita X,32
# Gai Orqui

Gai Orqui (en llatí Caius Orchius) va ser un magistrat romà del segle ii aC.
Va ser elegit tribú de la plebs l'any 181 aC i era l'autor d'una llei de les del grup de lleis sumptuàries (sumtuaria lex) que limitava el nombre de convidats que podien estar presents a les celebracions. Més tard, quan es va intentar la seva derogació, Cató el Vell s'hi va oposar fermament, en un discurs al qual fan referència els gramàtics.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/49?rgn=full+text;view=image;q1=O+rchiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 41. ]
# François Michel Le Tellier, marquès de Louvois

François Michel Le Tellier de Louvois, Marquès de Louvois (París, 18 de gener de 1641 - Versalles, 16 de juliol de 1691), fou un estadista francès que ocupà diversos ministeris, i en particular, el de la guerra, durant el regnat de Lluís XIV de França.

## Biografia

Amb només 15 anys, el seu pare aconseguí que li assignessin el lloc de Secrétaire d'État à la Guerre o ministre de la guerra, càrrec que ocuparia efectivament a partir de 1677.
El 1672, ocupà el càrrec de ministre d'Estat i entrà al consell reial, on participà en les intrigues contra Jean-Baptiste Colbert fins a aconseguir el seu lloc de superintendent de Construccions, Arts i Manufactures, el 1683. Des d'aquest càrrec, va dirigir les tasques de construcció del Palau de Versalles.
Com a ministre de la guerra, va contribuir a reorganitzar i modernitzar l'exèrcit, tot permetent l'escalada en la jerarquia als militars en funció dels seus mèrits, i no només per raons de llinatge; també va millorar l'equipament, armes i infraestructures.
Va dirigir l'exèrcit que conquerí i ocupà l'Alsàcia, que seria annexionada el 1681.

## Vegeu també

* Castell d'Ancy-le-Franc
# François Michelin

François Michelin (Clarmont d'Alvèrnia, 15 de juny del 1926 - Clarmont d'Alvèrnia, 29 d'abril del 2015) fou un industrial francès que va ser gerent del Grup Michelin des del 1955 fins al 1999.
Fill d'Étienne Michelin (1898-1932) i de Madeleine Callies (1898-1936) i net d'Édouard Michelin (1859-1940), després de la mort dels seus pares va ser educat a Clermont-Ferrand a casa de la seva àvia Thérèse Michelin, Wolff de soltera (1870-1953). Després d'estudiar matemàtiques, va obtenir la llicenciatura a la facultat de Ciències de Paris. Entrà dins el grup familiar el 1951 sota una identitat falsa i hi treballà d'obrer. Seguidament passà als serveis de comerç i de recerca científica.
El 28 de maig de 1955, va ser nomenat cogerent de l'empresa Michelin al costat de Robert Puiseux, i ascendí a gerent únic l'any 1959. Com a cogerents va nomenar el seu cosí germà François Rollier (1915-1992) i René Zingraff el 1986. Sota la seva direcció es desenvolupà el pneumàtic radial que va aconseguir que el Grup Michelin passés a ser el primer fabricant mundial de pneumàtics.
Cristià convençut, el seu paternalisme i la seva manca de comunicació van ser molt controvertits. L'any 1999 va transmetre les regnes de la seva empresa al seu fill Édouard Michelin (1963-2006). El 12 d'abril de 2009, va ser fet cavaller de l'orde de la Legió d'Honor.

## Notes i referències

* ↑ Jolly, David «François Michelin, Head of Tire Company, Dies at 88 (Published 2015)» (en anglès). The New York Times, 29-04-2015. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Légion d'honneur : plusieurs proches de Sarkozy promus».
# Penya dels Cargols

La Penya dels Cargols és una roca del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Guàrdia de Tremp, en terres de la vila de Guàrdia de Noguera.
Està situada a ponent de la vila, al punt de trobada de les partides de la Rutgera -sud-, l'Ametlla -nord-est- i l'Ametlla de l'Aragonès -nord-, a llevant de la Carretera de Santa Llúcia de Mur.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Leptotecats

Els leptotecats (Leptothecata) són un ordre d'hidrozous de la subclasse Hydroidolina. Els seus parents vius més propers són els antoatecats, que sempre han estat considerats estretament relacionats, i els sifonòfors que fins fa poc no es consideraven parents.

## Taxonomia

Tenint en compte que no hi ha regles fermes per a la sinonímia dels tàxons d'alta categoria, noms alternatius com Leptomedusa, Thecaphora o Thecata, amb la terminació "-ae" o no, també s'utilitzen sovint per a Leptothecata, però són considerats sinònims per WoRMS.
Els leptotecats és un grup ampli que inclou 2.097 espècies repartides en 33 famílies:
* Gènere Tetracannoides Xu, Huang & Guo, 2007 (1 espècie)
* Família Aequoreidae Eschscholtz, 1829 (36 espècies)
* Família Barcinidae Gili et al., 1999 (1 espècie)
* Família Blackfordiidae Bouillon, 1984 (2 espècies)
* Família Bonneviellidae Broch, 1909 (10 espècies)
* Família Campanulariidae Johnston, 1836 (143 espècies)
* Família Campanulinidae Hincks, 1868 (37 espècies)
* Família Cirrholoveniidae Bouillon, 1984 (4 espècies)
* Família Clathrozoidae Stechow, 1921 (2 espècies)
* Família Dipleurosomatidae Boeck, 1868 (7 espècies)
* Família Eirenidae Haeckel, 1879 (75 espècies)
* Família Haleciidae Hincks, 1868 (138 espècies)
* Família Hebellidae Fraser, 1912 (49 espècies)
* Família Lafoeidae Hincks, 1868 (76 espècies)
* Família Laodiceidae Agassiz, 1862 (27 espècies)
* Família Lineolariidae Allman, 1864 (4 espècies)
* Família Lovenellidae Russell, 1953 (41 espècies)
* Família Malagazziidae Bouillon, 1984 (21 espècies)
* Família Melicertidae Agassiz, 1862 (6 espècies)
* Família Mitrocomidae Haeckel, 1879 (21 espècies)
* Família Octocannoididae Bouillon et al., 1991 (2 espècies)
* Família Orchistomatidae Bouillon, 1984 (6 espècies)
* Família Palaequoreidae Adler & Roeper, 2012 †
* Família Phialellidae Russell, 1953 (10 espècies)
* Família Phialuciidae Kramp, 1955 (1 espècie)
* Família Staurothecidae Maronna et al., 2016 (25 espècies)
* Família Sugiuridae Bouillon, 1984 (3 espècies)
* Família Symplectoscyphidae Maronna et al., 2016 (117 espècies)
* Família Syntheciidae Marktanner-Turneretscher, 1890 (37 espècies)
* Família Teclaiidae Bouillon et al., 2000 (3 espècies)
* Família Tiarannidae Russell, 1940 (14 espècies)
* Família Tiaropsidae Boero et al., 1987 (10 espècies)
* Família Zygophylacidae Quelch, 1885 (56 espècies)

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Leptothecata» (en anglès). [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ «Hydrozoa - The World Hydrozoa Database». [Consulta: 5 març 2020].
# Bettancourt-la-Longue

Bettancourt-la-Longue és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 87 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bettancourt-la-Longue era de 87 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 43 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 43 habitatges eren cases. Dels 34 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 8 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bettancourt-la-Longue el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 62 persones, 48 eren actives i 14 eren inactives. De les 48 persones actives 39 estaven ocupades (22 homes i 17 dones) i 8 estaven aturades (5 homes i 3 dones). De les 14 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Bettancourt-la-Longue hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 325 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bettancourt-la-Longue a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bettancourt-la-Longue a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.