OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Novel·la de terror

La novel·la de terror és la novel·la que pretén causar por en el lector mitjançant l'alteració d'elements de la realitat i grans dosis de suspens. El seu origen està en la novel·la gòtica del romanticisme i en les històries del folklore destinades a espantar els nens o explicades en festes amb presència del sobrenatural.
Els elements que poden causar terror són éssers o forces del mal (dimonis, monstres, esperits...), personatges amb una malaltia mental o amb ganes de ferir (assassins en sèrie, revenges...), indrets maleïts (cementiris, maleficis, boscos, cases abandonades...) o bé desastres, siguin naturals o artificials (virus, guerra...). Modernament té trets en comú amb la fantasia i la ciència-ficció, ja que comparteixen alguns elements i personatges oposats al realisme. La novel·la de terror pot tenir qualsevol ambientació, tant pel que fa a l'espai com a l'època.
Alguns autors reconeguts del gènere són Ann Radcliffe, Edgar Allan Poe, Bram Stoker, H. P. Lovecraft, Anne Rice i Stephen King.
# Novel·la gràfica

La novel·la gràfica és una expressió emprada per referir-se a un còmic generalment per a adults, que narra una història més detallada i complexa situant-se entre la novel·la i el còmic tradicional. Aquest terme no és emprat de manera uniforme per les diferents editorials.
El gènere com a tal s'inicia cap al 1920, tot i que es poden trobar precedents en les històries il·lustrades de l'edat mitjana. Van aparèixer clàssics il·lustrats per a joves, versions en vinyetes de la literatura canònica per apropar-la a un públic infantil, amb clara funció didàctica. Aquest caràcter didàctic va conviure amb les adaptacions en forma de llibre de les tires còmiques usuals.
Als anys 70 es publiquen una sèrie de novel·les gràfiques que reivindiquen el llenguatge audiovisual com a forma narrativa, són històries que no pretenen ensenyar ni depenen de cap text escrit o personatge previ. Destaca l'aportació de Will Eisner a aquest nou gènere. L'aparició de Maus (d'Art Spiegelman) va consolidar el gènere entre la crítica.

## Història

El còmic, que es publica directament en format de llibre, sense que s'hagi publicat prèviament, es consolida d'una manera significativa amb el pintor belga, d'origen flamenc Frans Masereel (1889-1972). Des de 1918, fa novel·les amb imatges, en blanc i negre, sense diàlegs, i clarament dirigides a lectors adults. L'historiador Richard va establir el terme "novel·la gràfica" en un assaig en el fanzine Capa-Alpha de novembre de 1964. i Will Eisner el va popularitzar amb la publicació de A Contract with God en 1978.

## Algunes novel·les gràfiques destacades

* A Contract with God, de Will Eisner
* Maus, d'Art Spiegelman
* Watchmen, d'Alan Moore
* V de Vendetta, d'Alan Moore
* From Hell, d'Alan Moore
* Fun Home, d'Alison Bechdel
* A la franja de Gaza, de Joe Sacco
* Máscaras, de Francisco Menor
* Persepolis, de Marjane Satrapi
* The Dark Knight Returns, de Frank Miller

## Referències

* ↑ 10. Álbumes, Libros y Novelas Gráficas. Panini España S.A., 2012. Pag. 10-12. ISBN 978-84-9024-358-9. (castellà)
* ↑ Schelly, Bill. Founders of Comic Fandom: Profiles of 90 Publishers, Dealers, Collectors, Writers, Artists and Other Luminaries of the 1950s and 1960s. McFarland, 2010, p. 117. ISBN 978-0-7864-5762-5.
* ↑ Madden, David; Bane, Charles; Flory, Sean M. A Primer of the Novel: For Readers and Writers. Scarecrow Press, 2006, p. 43. ISBN 978-1-4616-5597-8.
* ↑ Duncan, Randy; Smith, Matthew J. Icons of the American Comic Book: From Captain America to Wonder Woman (en anglès). Volum 1. ABC-CLIO, 2013, p. 148. ISBN 0313399239.

## Bibliografia i fonts

* 10. Álbumes, Libros y Novelas Gráficas. Panini España S.A., 2012. Pag. 10-12. ISBN 978-84-9024-358-9. (castellà)

## Enllaços externs

* Dani Gómez; Josep Rom (2013): "LA NOVELA GRÁFICA: UN CAMBIO DE HORIZONTE EN LA INDUSTRIA DEL CÓMIC" a Tebeosfera 2ª Epoca 10, BARCELONA : Tebeosfera (abans a ÍTACA. Revista de Filología (DFCAT UA, 2010) 3). (castellà)
# Carme Molinero i Ruiz

Carme Molinero i Ruiz (Badalona, 1955) és una historiadora i professora universitària catalana, especialitzada en història contemporània, més concretament en l'estudi del franquisme. Entre les seves obres més destacades, cal mencionar L'oposició antifranquista a Catalunya, 1939-1950 (1981), Patria, Justicia y Pan. Nivell de vida i condicions de treball a Catalunya, 1939-1951 (1985), Els industrials catalans durant el franquisme (1991), El règim franquista. Feixisme, modernització i consens (1992), Productores disciplinados y minorías subversivas. Clase obrera y conflictividad laboral en la España franquista (1998), Catalunya durant el franquisme (1999), La captación de las masas. Política social y propaganda en el régimen franquista (2005), La Anatomía del franquismo : de la supervivencia a la agonía (2008) i Els anys del PSUC. El partit de l'antifranquisme (1954-1981) (2010). La major part dels seus llibres els ha publicat en coautoria amb el seu marit Pere Ysàs.

## Referències

* ↑ «Carme Molinero i Ruiz». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ootacamund

Ootacamund, abreujat Ooty, oficialment Udhagamandalam (tàmil: உதகமண்டலம்) i abreujat Udhagai (tàmil: உதகை), és una ciutat i municipalitat, capital del districte de Nilgiris a Tamil Nadu. Està situada a 11° 23′ N, 76° 42′ E﻿ / ﻿11.38°N,76.70°E﻿ / 11.38; 76.70. Consta al cens del 2001 amb una població de 93.921 habitants.

## Història

El 1818 van arribar al lloc dos civil que venien de Coimbatore i el següent any John Sullivan, el col·lector de Coimbatore (el districte de Nilgiris llavors n'era part) va visitar la comarca i va construir el 1821 la primera casa d'Ootacamund anomenada Stonehouse. El nom era corrupció de Utaka-mand (un mand era un grup de cases que formaven un poblat dels todes natius). El 1827 fou establert com a sanatori oficial de la presidència amb el suport de Stephen Rumbold Lushington, governador de Madras de 1827 a 1832. Quan el 1868 es va crear el districte de Nilgiris en fou declarada capital, i fou capçalera d'una subdivisió i d'una taluka (de la que resta capital). La taluka tenia el 1901 una superfície de 1.140 km² i una població de 37.998 habitants, estant creuada pel riu Pykara. La ciutat tenia 18.956 habitants el mateix any. Prop estava situada l'estació de muntanya de Coonoor. Ootacamund fou la residència d'estiu dels governadors de la presidència de Madras i de l'oficial general comandant de la Novena Divisió de Secunderabad. La municipalitat es va crear el 1866.

## Llocs interessants

* Jardins botànics d'Ooty, de 1847
* Llac d'Ooty, artificial, 4 x 2 km & Boat House
* Stone House
* Cabanes dels todes
* Estació de ferrocarril
* Església de Sant Esteve
* Wax World, museu de cera
* Ooty Golf Links
* Pic Doddabetta
* Plantacions de te
* Vall de Ketti
* Llac de Pykara
* Cascades de Pykara
* Boscos de Pins
* Mudumalai National Park
* Llac Emerald
* Wenlock Downs (prats)
* Llac de Kamraj Sagar
* Mukurthi National Park
* Needle Hill
* Parsons Valley Reservoir
* Llac Avalanche Lake
* Llac Porthimund
* Llac Upper Bhavani

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Ootannita

L'ootannita és un mineral de la classe dels sulfats.

## Característiques

L'ootannita és un wolframat de fórmula química Th⁴⁺₂W⁶⁺₄O₁₆·5H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes d'octubre de l'any 2023, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Austràlia Meridional, a Adelaida, Austràlia, amb el número de registre: G35355.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les escombreres de les mines de Bamford Hill, situades a la localitat de Bamford, dins el comtat de Mareeba (Queensland, Austràlia), unes mines que es van començar a explotar per extreure'n wolframita al voltant de 1893, centrant-se la major part d'activitat durant la Primera Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «Ootannite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 desembre 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «Newsletter 76». Mineralogical Magazine, 28-11-2023, pàg. 1–5. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2023.89 [Consulta: 14 desembre 2023].
* ↑ «Bamford Hill Mines, Bamford, Mareeba Shire, Queensland, Australia». Mindat. [Consulta: 14 desembre 2023].
# Casa Josep Arnan

La Casa Josep Arnan és un edifici del municipi de Sant Pere de Riudebitlles (Alt Penedès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa Josep Arnan és un edifici entre mitgeres situat dins el nucli més antic de la vila, a prop de l'Ajuntament. Consta de planta baixa, pis i golfes, i presenta dues façanes. La façana davantera té portal adovellat d'arc de mig punt, obertures rectangular distribuïdes irregularment i coronament amb ràfec. La façana posterior té finestres rectagulars emmarcades amb motllures de pedra, i mènsules. A l'interior es conserva una porta de pedra amb arc conopial.

## Referències

* ↑ «Casa Josep Arnan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 febrer 2015].
# Carretera de Pessonada (Sant Martí de Canals)

La Carretera de Pessonada és una antiga pista rural actualment asfaltada i convertida en carretera local que discorre pel terme municipal de Conca de Dalt (als antics termes de Claverol i Hortoneda de la Conca), al Pallars Jussà. Uneix els pobles de Sant Martí de Canals i de Pessonada.
Arrenca de l'extrem nord-occidental de Sant Martí de Canals, on enllaça amb la Carretera de Sant Martí de Canals, des d'on surt cap al nord-est, passant al nord-oest de la partida de les Omets i al sud-est de la de Serradill, arriba a tocar del barranc de Sant Martí on fa un tancat revolt i gira cap al sud, pel costat oest dels Prats, les Ortiguetes, Tarter, Cantamoixona i Murgulla, i al nord-est de la partida de Comassa, gira cap a llevant i va a cercar el barranc de Miret, que travessa pel Pont de la Casa.
Tot seguit, després de dos revolts molt tancats per guanyar alçada, arriba a ponent de Martinatx, i gira cap al sud-est, però fent encara un parell de revolts més. Deixa les Cadolles al sud-oest, i en arribar a les Ribes Roies gira cap al nord. Quan arriba a l'extrem de ponent de la Tremor torna a tòrcer cap al sud-est, sempre guanyant alçada, fins que arriba a les Arguiles, d'on surt cap al nord el Camí vell de Pessonada a Hortoneda i trobn al nord el cementiri de Pessonada, i ja en poc trod més, sempre cap al sud-est, arriba al poble de Pessonada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Cantó de Thiais

El cantó de Thiais és un cantó francès del departament de Val-de-Marne, situat al districte de L'Haÿ-les-Roses. Des del 2015 té 3 municipis.

## Municipis

* Chevilly-Larue
* Rungis
* Thiais

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1979 | Gabriel Chauvet | UDR, després RPR |
| 1979-1985 | Guy Pettenati | PCF |
| 1985-1993 | Richard Dell'Agnola | RPR |
| 1993- | Bruno Tran | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 15.116 | 22.481 | 27.298 | 26.637 | 27.515 | 28.232 | 29.653 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Oskitz Estefanía Gil

Oskitz Estefanía Gil (Pasaia, 12 d'octubre de 1986) és un exfutbolista basc, que ocupava la posició de migcampista. Ha estat internacional amb la selecció espanyola en categories inferiors.
Format al planter de la Reial Societat, hi jugaria cinc partits amb el primer equip, des del seu debut a la campanya 03/04. No ha arribat a consolidar-se amb el primer equip, tot sent cedit a la SD Eibar i al CE Eldenc. El 2009 fitxa per l'Écija, equip andalús de Segona B.

## Enllaços externs

* Oskitz Estefanía Gil a BDFutbol
* Oskitz Estefanía Gil, Fitxa a Soccerway
# Carlo Miranda

Carlo Miranda (Nàpols, 15 d'agost de 1912 - Nàpols, 28 de maig de 1982) va ser un matemàtic italià.
Miranda va ser deixeble de Mauro Picone a la universitat de Nàpols en la qual es va graduar el 1931. Va treballar al Istituto per le applicazioni del calcolo, que Picone havia fundat a Nàpols, i el va seguir a Roma quan es va traslladar de ciutat. El curs 1934-35 va obtenir una beca per a fer estudis de post grau a París. El 1937 va obtenir, per oposició, la càtedra d'anàlisi matemàtica de la universitat de Gènova de la qual va passar el 1939 al Politècnic de Torí. A partir de 1943 va desenvolupar la seva carrera acadèmica a la universitat de Nàpols, on va fer tàndem amb Renato Caccioppoli fins a la mort d'aquest el 1959. Va morir a Nàpols el 1982.
Miranda és recordat per haver demostrat el 1940 una proposició d'Henri Poincaré que avui porta el nom de teorema de Poincaré-Miranda. Miranda va publicar una setantena d'articles científics sobre anàlisi matemàtica esdevenint un autèntic expert en equacions diferencials el·líptiques. També va publicar una desena de llibres i monografies, entre els quals destaca el seu llibre Equazioni alle derivate parziali di tipo ellittico (1955), que va ser objecte de nombroses reedicions i traduccions.

## Referències

* ↑ Cimmino i Scorza Dragoni, 1984, p. 145.
* ↑ Magenes, 1983, p. I.
* ↑ Cimmino i Scorza Dragoni, 1984, p. 147.
* ↑ Novoa Fernández, 2020, p. 23.
* ↑ Cimmino i Scorza Dragoni, 1984, p. 153-156.
* ↑ Parlangeli, 2019, p. 55.
* ↑ Cimmino i Scorza Dragoni, 1984, p. 156.

## Bibliografia

* Cimmino, Gianfranco; Scorza Dragoni, Giuseppe «L'opera matematica di Carlo Miranda» (en italià). Atti della Accademia Nazionale dei Lincei. Classe di Scienze Fisiche, Matematiche e Naturali. Rendiconti, Vol. 76, Num. 2, 1984, pàg. 145-157. ISSN: 0392-7881.
* Magenes, Enrico «Carlo Miranda» (en italià). Annali di Matematica Pura ed Applicata, Num. 135, 1983, pàg. I-III. ISSN: 0373-3114.
* Novoa Fernández, Julio «O teorema de Poincaré-Miranda» (en gallec). Universidade de Santiago de Compostela, Tesis, 2020, pàg. 1-50.
* Parlangeli, Andrea. A Pure Soul (en anglès). Springer, 2019. ISBN 978-3-030-05302-4.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Carlo Miranda» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Palladino, Franco. «Miranda, Carlo». Dizionario Biografico degli Italiani, 2011. [Consulta: 12 maig 2022]. (italià)
# Ostrèides

* No s'ha de confondre amb Ostrèids.
Els ostrèides (Ostreida) són un ordre de mol·luscs bivalves que inclou les ostres, entre d'altres espècies.

## Taxonomia

L'ordre Ostreida inclou 314 espècies en 23 famílies, algunes d'elles extintes:

### Superfamília Ostreoidea Rafinesque, 1815

* Família Arctostreidae Vialov, 1983 †
* Família Chondrodontidae Freneix, 1960 †
* Família Eligmidae Gill, 1871 †
* Família Gryphaeidae Vialov, 1936
* Família Ostreidae Rafinesque, 1815

### Superfamília Pinnoidea Leach, 1819

* Família Pinnidae Leach, 1819

### Superfamília Posidonioidea Neumayr, 1891 †

* Família Aulacomyellidae Ichikawa, 1958 †
* Família Daonellidae Neumayr, 1891 †
* Família Halobiidae Kittl, 1912 †
* Família Posidoniidae Neumayr, 1891 †

### Superfamília Pterioidea Gray, 1847 (1820)

* Família Bakevelliidae W. King, 1850 †
* Família Cassianellidae Ichikawa, 1958 †
* Família Isognomonidae Woodring, 1925 (1828)
* Família Kochiidae Frech, 1891 †
* Família Malleidae Lamarck, 1818
* Família Margaritidae Blainville, 1824
* Família Pergamidiidae Cox, 1964 †
* Família Plicatostylidae Lupher & Packard, 1929 †
* Família Pteriidae Gray, 1847 (1820)
* Família Pulvinitidae Stephenson, 1941
* Família Vlastidae Neumayr, 1891 †
* Família Vulsellidae Gray, 1854

### Superfamília Rhombopterioidea Korobkov, 1960 †

* Família Rhombopteriidae Korobkov, 1960 †
* Família Umburridae P. A. Johnston, 1991 †

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Ostreida». [Consulta: 23 febrer 2021].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 9 març 2021].
# Boophis pyrrhus

Boophis pyrrhus és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Boophis pyrrhus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Els Encantats (desambiguació)

«Els Encantats» té aquests significats:
* Els Encantats, muntanya de la comarca del Pallars Sobirà
* Els Encantats (canal), torrent de la comarca del Solsonès
# Dolgui (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Dolgui».
Dolgui - Долгий (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 34 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# John Wilson (líder indi)

* Per a altres significats, vegeu «John Cook Wilson».
John Wilson 1840 - 1901) fou un home medicina i líder religiós caddo-Delaware-francès. El seu nom caddo era Nishkû'ntu, que vol dir "cap de lluna" (en anglès Moon Head).
Tot i que era d'ascendència mig delaware, amb un quart de sang francesa, i un quart de sang caddo, John Wilson parlava només caddo i s'identificava únicament com a caddo. Es creu que va néixer en 1840, quan la seva banda caddo encara vivia a Texas. Foren traslladats a Territori Indi en 1859.
Wilson era un home medicina, qui després d'una crisi de fe en 1880, esdevingué roadman peyote. Es va convertir en un dels líders més actius de la Ghostdance al territori indi.
Durant un període de dues setmanes, Wilson consumí una gran quantitat de botons de peiot per obtenir nous coneixements sobre la realització de les cerimònies del peiot, "aprendre del peiot" i, com va dir el seu nebot George Anderson, "el peiot es va apiadar d'ell." La tribu havia estat exposada a la cerimònia del peiot Half Moon, però Wilson va introduir la cerimònia Big Moon. La tribu dels caddos ha estat molt activa en la Native American Church fins avui.

## Notes

* ↑ Stewart 87
* ↑ Swanton 119
* 1 2 Stewart 86
* ↑ Stewart 88
* ↑ Stewart, 86-88

## Bibliografia

* Stewart, Omer Call. Peyote Religion: A History. Norman: University of Oklahoma Press, 1993. ISBN 978-0-8061-2457-5.
* Swanton, John Reed. Source material on the history and ethnology of the Caddo Indians. Norman: University of Oklahoma Press, 1996. ISBN 978-0-8061-2856-6.
# Trinci

Els Trinci foren una família italiana que va governar Foligno del 1305 al 1439. Inicialment güelfs fins al 1240, van esdevenir gibel·lins fins al 1268, quan van retornar a la seva anterior fidelitat. Des de vers el 1280 van exercir càrrecs rellevants a Foligno fins que el 1305 Nallo I Trinci, com a capità del poble, va assolir el poder absolut.
El 1439 Corrado Trinci fou deposat i empresonat, junt amb alguns fills, per ordre del Papa, mentre que altres fill o membres de la família foren massacrats per les masses enfurismades de Foligno; el 1441 Corrado i els fills presoners foren estrangulats a la seva presó a Viterbo.

## Senyors de Foligno de la família Trinci

* Corrado (I) Trinci, podestà 1288
* Trincia (I) Trinci, vicari 1278-1288, podestà 1289
* Nallo I Trinci, càrrecs diversos 1305-1321 (senyor de fet des del 1305)
* Ugolino I Trinci, càrrec diversos 1321-1338
* Corrado II Trinci, 1338-1343 (Corrado I)
* Ugolino II Novello, 1343-1353
* Trincia II Trinci, 1353-1377 (Trincia I)
* Corrado III Trinci, 1377-1386 (Corrado II)
* Ugolino III Trinci, 1386-1415
* Niccolò I Trinci, 1415-1421
* Corrado IV Trinci, 1421-1439 (Corrado III)
# Carcedo de Burgos

Carcedo de Burgos és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Alfoz de Burgos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 107 | 139 | 178 | 45 |
# Canton (Pennsilvània)

Canton és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.807 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Canton tenia 1.807 habitants, 758 habitatges, i 475 famílies. La densitat de població era de 612 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 758 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,3% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 37,3% no eren unitats familiars. En el 34,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 18,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.848 $ i la renda mediana per família de 37.645 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.071 $ mentre que les dones 23.804 $. La renda per capita de la població era de 13.537 $. Entorn del 13,7% de les famílies i el 15,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Canton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Canton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Cargolet de Zeledón

El cargolet de Zeledón (Cantorchilus zeledoni) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones de matolls, arbusts i camps de les terres baixes de l'est de Nicaragua, est de Costa Rica i nord-oest de Panamà.

## Referències

* ↑ «Cargolet de Zeledón». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Cargolet de l'illa de Socorro

El cargolet de l'illa de Socorro (Troglodytes sissonii) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els matolls tropicals àrids i zones més humides de l'illa Socorro a l'arxipèlag de Revillagigedo.

## Referències

* ↑ «Cargolet de l'illa de Socorro». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)