OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ordres clàssics

Els ordres clàssics són estils arquitectònics canònics amb els quals, en l'arquitectura grega i romana, s'intentava obtenir edificis de proporcions harmonioses en totes les seves parts. L'ordre arquitectònic sorgeix de la necessitat de fixar una relació entre cada una de les parts de l'edifici, aconseguint definir un patró estètic que reprodueixi l'ideal de bellesa del període històric de què es tracti.
En l'arquitectura grega clàssica l'ordre fixava la relació entre l'element que sustenta (la columna) i el sustentat (la llinda).
L'element diferenciador de l'ordre és el capitell en el qual no se segueix cap patró per al traçat geomètric, sinó que la seva composició era traçada a sentiment.

## Estils grecs i romans

Es reconeixen i distingeixen els diversos ordres fonamentalment per la forma de la columna, i més en concret per la del capitell. Els grecs només van usar tres ordres: dòric, jònic i corinti. Els romans van assumir els ordres grecs i els van transformar realitzant la seva pròpia versió, alhora que n'afegien dos més: toscà i compost. Encara que tenen el mateix nom, els tres ordres grecs són diferents dels romans, i molt especialment l'estil dòric. A la figura es representen els estils romans.

## Elements constructius

El més representatiu i diferenciador és la columna. Es divideix en tres parts: base, fust i capitell. En l'ordre dòric grec, la columna no té base.
Als edificis clàssics les columnes suporten l'estructura horitzontal que es denomina entaulament, que ordinàriament, es compon de tres parts superposades: arquitrau, fris i cornisa. De vegades tot el conjunt va muntat sobre un pòdium o pedestal: l'estilobat.

## Dimensions

El disseny dels edificis clàssics és rigorosament modular, guardant-se estrictes proporcions basades en una unitat de mesura o 'mòdul' ' propi de cadascun d'ells que no és sinó el radi del fust en la seva base. D'aquesta forma, si es diu que una columna té una alçària de dotze mòduls és que és igual a dotze vegades el radi inferior del fust. En cada ordre, cada part de l'edifici té invariablement un nombre fix i predeterminat de mòduls.
El segle xvi, l'italià Jacopo Vignola va estudiar i va sistematitzar els ordres clàssics establint els seus cànons modulars i definint detalladament les seves mesures i sistemes geomètrics de traçat per a ús dels seus contemporanis. Tot això va quedar recollit al seu tractat Régola delli cinqüe órdini dell'architettura.

## Ús

Els ordres toscà i dòric són els més rudes i s'empraven en exteriors, i especialment en els temples dedicats als déus masculins. Els estils jònic, corinti s'empraven en interiors o en exteriors de temples dedicats a divinitats femenines.
Quan se superposen, els ordres més senzills sempre estan en la part de baix.
# Grantia

Grantia és un gènere d'esponja calcària de la familia Grantiidae. Aquest gènere va ser descrit per primera vegada per Fleming el 1828.

## Taxonomia

El gènere inclou diverses espècies,
* Grantia aculeata (Urban, 1908)
* Grantia arctica (Haeckel, 1872)
* Grantia atlantica (Ridley, 1881)
* Grantia beringiana (Hôzawa, 1918)
* Grantia canadensis (Lambe, 1896)
* Grantia capillosa (Schmidt, 1862)
* Grantia comoxensis (Lambe, 1893)
* Grantia compressa (Fabricius, 1780)
* Grantia cupula (Haeckel, 1872)
* Grantia extusarticulata (Carter, 1886)
* Grantia fistulata (Carter, 1886)
* Grantia foliacea (Breitfuss, 1898)
* Grantia genuina (Row & Hôzawa, 1931)
* Grantia glabra (Hôzawa, 1933)
* Grantia harai (Hôzawa, 1929)
* Grantia hirsuta (Topsent, 1907)
* Grantia indica (Dendy, 1913)
* Grantia infrequens (Carter, 1886)
* Grantia intermedia (Thacker, 1908)
* Grantia invenusta (Lambe, 1900)
* Grantia kempfi (Borojevic & Peixinho, 1976)
* Grantia kujiensis (Hôzawa, 1933)
* Grantia laevigata ((Haeckel, 1872)
* Grantia mexico (Hôzawa, 1940)
* Grantia mirabilis ((Fristedt, 1887)
* Grantia monstruosa (Breitfuss, 1898)
* Grantia nipponica (Hôzawa, 1918)
* Grantia phillipsi (Lambe, 1900)
* Grantia primitiva (Brøndsted, 1927)
* Grantia ramulosa (Dendy, 1924)
* Grantia singularis ((Breitfuss, 1898)
* Grantia socialis (Borojevic, 1967)
* Grantia strobilus (Haeckel, 1872)
* Grantia stylata (Hôzawa, 1929)
* Grantia tenuis (Urban, 1908)
* Grantia transgrediens (Brøndsted, 1931)
* Grantia tuberosa (Poléjaeff, 1883)
* Grantia uchidai (Hôzawa & Tanita, 1941)
* Grantia vosmaeri (Dendy, 1893)

## Referències

* ↑ Fleming, J. (1828). A history of British animals, exhibiting the descriptive characters and systematical arrangement of the genera and species of quadrupeds, birds, reptiles, fishes, Mollusca, and Radiata of the United Kingdom; including the indigenous, extirpated, and extinct kinds, together with periodical and occasional visitants. Edinburgh, Bell & Bradfute / London, James Duncan. Pp. i-xxii, 1-565. corrigenda., available online at http://www.biodiversitylibrary.org/item/18569
* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Grantia Fleming, 1828. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=131703 on 2021-04-21
# Grantia arctica

Grantia arctica és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Grantia i a la família Grantiidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1872 per Ernst Haeckel.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Grantia arctica (Haeckel, 1872). Accessed through: World Register of Marine Species at: http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=184502 on 2021-04-21
# Grantia atlantica

Grantia atlantica és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Grantia i a la família Grantiidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1881 per Stuart Oliver Ridley.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Grantia atlantica Ridley, 1881. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164235 on 2021-04-21
# Gombe (ciutat)

Gombe és una ciutat de Nigèria a l'estat de Gombe de la qual és capital, amb una població (2008) de 194.809 habitants. Gombe és just al sud de la via fèrria de la ciutat de Bauchi a Maiduguri i a la carretera secundària entre Bauchi i Kumo. És un punt de recollida important, especialment des de l'obertura del ferrocarril el 1963, per al cacauet i cotó i és un centre de comerç local per la melca, mill, caupí, mandioca, fesols, cebes i tabac. Els seus habitants crien vaques, cabres, ovelles, cavalls i rucs i practiquen les arts tradicionals del teixit i tenyit de cotó. La presència de dipòsits de pedra calcària va portar a la construcció d'una fàbrica de ciment a la propera Ashaka a principis del 1970. La manufactura tèxtil moderna a la ciutat de Gombe va començar en els anys 70, i després es va construir un molí d'oli de llavors. La ciutat disposa d'un col·legi de formació tècnica de la universitat nacional i un col·legi de formació de professors d'àrab.

## Vegeu també

* Emirat de Gombe
* Estat de Gombe

## Enllaços externs

* Enciclopèdia Britànica
# Ballou

Ballou és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 142 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ballou tenia 142 habitants, 58 habitatges, i 41 famílies. La densitat de població era de 14,7 habitants per km².
Dels 58 habitatges en un 19% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,1% hi vivien parelles casades, en un 5,2% dones solteres, i en un 27,6% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,3% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 31% entre 25 i 44, un 28,2% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 118,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.321 $ i la renda mediana per família de 53.068 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 50.455 $. La renda per capita de la població era de 15.859 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ballou». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ballou». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Grauèria

La grauèria (Graueria vittata) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae) i única espècie del gènere Graueria Hartert, 1908.

## Hàbitat i distribució

Viu als boscos de les muntanyes de l'est de República Democràtica del Congo, República del Congo i Burundi..

## Taxonomia

Durant molt de temps ha estat considerat una espècie de difícil classificació, figurant com a "incertae sedis" o ubicat a diferents famílies, com ara els macrosfènids. Actualment és classificat a la família dels acrocefàlids, arran els treballs d'Oliveros et al. ,2019

## Referències

* ↑ «Grauèria». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
* ↑ Carl H Oliveros, Daniel J. Field, Daniel Ksepka, Frederick Keith Barker i altres. Earth history and the passerine superradiation. Abril, 2019. Proceedings of the National Academy of Sciences. DOI: 10.1073/pnas.1813206116
# Barbus amatolicus

Barbus amatolicus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Transkei (Sud-àfrica).

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Guerra a Ossètia del Sud (1991-1992)

La Guerra a Ossètia del Sud (1991-1992) és un conflicte armat entre Geòrgia i Ossètia del Sud i els seus aliats del nord, amb l'enrolament de l'armada russa. La guerra ha estat mediada per Rússia que ha aconseguit un alto el foc.

## Antecedents

Després de la caiguda del règim tsarista a Rússia (després de la Revolució d'octubre), Ossètia del Sud s'havia aliat amb la Rússia bolxevic lluitant en una guerra contra la recentnment independitzada Geòrgia menxevic. L'any 1921, però, l'Exèrcit Roig decideix envair Geòrgia. Ossètia del Sud es torna un oblast autònom de la república soviètica de Gèorgia. Durant l'era soviètica, les relacions entre ossetes i georgians s'apaivaguen.
L'any 1989, prop de 98.000 persones vivien a Ossètia del Sud. D'aquestes el 29,44% eren ossetes georgians. A altres zones de Geòrgia hi vivia 99.000 ossetes.
Amb la fi de la Unió Soviètica, Geòrgia aconsegueix la independència sota el lideratge de Zviad Gamsakhurdia, que segueix una agenda nacionalista. Com a conseqüència, els ossetes del sud comencen a organitzar-se expressant aspiracions nacionals. El Consell Superior d'Ossètia del Sud, de fet, demana un canvi d'estatut per a Ossètia del Sud. A partir d'aquest moment se succeeixen boicotejos i demostracions de força per ambdues parts.

## La Guerra

La nit del 5 de gener del 1991, forces georgianes entren a Tsjinval. Els militars ossetes hi reaccionen cremant cases i escoles georgianes a la ciutat, mentre els georgians ataquen ciutats ossetes. Els combats a Tsjinval acaben per dividir la ciutat entre bàndols rivals. D'ençà, el conflicte ha anat creixent amb cops d'Estat i reaccions armades.

## Vegeu també

* Conflictes al Caucas
* Guerra a Ossètia del Sud (2008)

## Referències

* http://www.caucasus.dk/chapter4.htm
* http://www.globalaffairs.ru/docs/2008_english4.pdf* Arxivat 2009-10-07 a Wayback Machine.
# Gorbunovita

La gorbunovita és un mineral de la classe dels silicats.

## Característiques

La gorbunovita és un fil·losilicat de fórmula química CsLi₂(Ti,Fe)Si₄O$_{10}$(F,OH,O)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscú (Rússia), amb el número de registre: 4936/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la glacera Dara-i-Pioz dins els districtes de la Subordinació Republicana, al Tadjikistan. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Gorbunovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 juny 2021].
# Banda de Hook

La Banda de Hook (en anglès the Hook Gang) fou una banda criminal i, més tard, de pirates fluvials, activa a la ciutat de Nova York els anys 1860 i 1870. La banda es mogué principalment als districtes de Fourth Ward i de Corlear's Hook poc després de la Guerra Civil Americana, fins a la seva dissolució pel departament de policia de la ciutat de Nova York el 1876.

## Història

La Banda de Hook es va formar a mitjans de la dècada de 1860, després de la guerra civil nord-americana. Instal·lada en el passeig marítim de Corlear's Hook a l'East River de Nova York, la banda comptava entre 50 i 100 membres. La banda es va fer coneguda per atacar i segrestar embarcacions de mercaderies. Un primer robatori es va produir quan James Coffee i Tommy Shay van obligar, a punta de pistola, a un club de rem de vuit homes a que remés la barca fins a la costa de Brooklyn. A menys de 50 metres de la costa, els va ordenar que saltessin i nedessin fins a la platja mentre Coffee i Shay escapaven amb la nau.
Un membre de la banda, Slipsey Ward, va ser arrestat i tancat a la presó d'Auburn després d'intentar segrestar una goleta que travessava Pike Street i matar tres dels sis homes de la tripulació abans de ser detingut pels membres de la tripulació restants.
La desfeta de la banda es va produir quan un dels seus membres va intentar segrestar una barca de rem que contenia inspectors de policia fora de servei que anaven de pesca. Després d'aquest fet va sorgir la idea de formar una patrulla de la policia que es mogués en una llanxa a vapor, coneguda en anglès com "Steamboat Squad". La resta de membres de la banda van ser arrestats per la policia el 1876.

## Referències

* Asbury, Herbert. The Gangs of New York. New York: Alfred A. Knopf, 1928. ISBN 1-56025-275-8
* Sifakis, Carl. The Encyclopedia of American Crime. New York: Facts on File Inc., 2001. ISBN 0-8160-4040-0
# PRP

PRP té els següents significats:
* Partit Republicà Progressista, partit polític històric d'Espanya
* Partit Republicà Progressista (1931), partit polític històric d'Espanya
* Partit Republicà del Poble, partit polític de Turquia
* Partit Reformes i Ordre (del nom en ucraïnès Партія Реформи і порядок, transcrit Partiya Reformy i Poriadok), partit polític d'Ucraïna
* Partit Republicà Progressista (Brasil), partit polític del Brasil
* Partit Republicà Paulista, partit polític històric del Brasil
* Partit Republicà de Portugal, partit polític històric de Portugal
* Partit de la Redempció del Poble, partit polític històric de Nigèria
* Plasma ric en plaquetes, plasma sanguini enriquit amb plaquetes
* Prió PrP (del nom en anglès Protease-resistant Protein), agent infecciós format per proteïnes
* Poliribitolfosfat (del nom en anglès Poliribitolphosphate), component de la càpsula bacteriana de l'Haemophilus influenzae
# Banyan Vines

Banyan Vines (acròstic de Virtual Integrated Networking System o sistema integrat de xarxa virtual) de Banyan Systems, era un Sistema Operatiu de xarxa basat en una versió modificada d'Unix. James Allchin, ara vicepresident de Plataformes a Microsoft, va treballar com el director de projecte de Banyan Vines. Des de la fi del segle passat va caure en desús.

## Història

VINES representava per a algunes persones el patró més alt en la connectivitat interxarxes i en la seguretat i transparència d'operació. VINES donava suport a una àmplia gamma d'arquitectures de maquinari incloent Token Ring d'IBM, ARCnet de SMC, Ethernet Interlan, EtherLink i EtherLink Plus de 3Com i ProNET-10 de Proteon. Requeria un servidor d'arxius especialitzat. Tots els serveis de VINES, incloent-hi els de noms, arxiu, impressora i correu s'executaven com a processos UNIX. Aquests serveis podien iniciar-se i interrompre’s des del servidor sense malmetre altres serveis.
Un servidor VINES 6.0 podia comunicar-se amb clients que donaven suport als següents protocols: VINES/IP, IPX, IP, AppleTalk i NetBIOS. StreetTalk era la base de dades distribuïda de VINES i actuava com un servei de nomenament de recursos. Els recursos podien representar usuaris, serveis (com ara impressores, volums d'arxius o portes) i fins i tot llistes. Amb StreetTalk i VINES, un usuari no necessitava saber rutes d'accés o la ubicació dels usuaris (o altres recursos). Per facilitar encara més les coses, StreetTalk permetia la creació d'àlies o sobrenoms per als usuaris. Els diversos servidors de fitxers VINES es comunicaven i intercanviaven informació StreetTalk, emprant el que es coneix com a ràfegues de sortida. Aquestes comunicacions succeïen sempre que un usuari s'unia a la xarxa, quan l'administrador afegia o eliminava informació de grup o servei i cada 12 hores a partir de l'hora en què l'últim servidor va entrar en línia.
La principal força de VINES residia en la seva capacitat de proporcionar accés transparent als recursos de la xarxa independentment del lloc on es trobés o del protocol que utilitzés. El programari TCP/IP de Banyan li permetia a un usuari d'PC accedir als recursos TCP/IP, estiguessin en una xarxa local o en una xarxa d'àrea àmplia sense haver de preocupar-se per aquests detalls físics.
A finals dels 90 aquesta plataforma es va transformar en irrellevant (de fet va desaparèixer, ja que VINES només podia fer servir un màxim 96 MB de RAM i un únic processador, no podia competir amb el nou maquinari que avançava veloçment), i les vendes de VINES van baixar ràpidament.
Banyan es va transformar el 1999 en ePresence, una companyia de serveis d'internet. No va arribar mai a anar bé, i després d'una sèrie de projectes fallits van decidir vendre la seva divisió de serveis a Unisys a finals de 2003 i van liquidar els holdings que els quedaven en la seva subsidiària Switchboard.com.

## Referències

* ↑ Laubach, Edwin G. Networking with Banyan VINES (en anglès), 1991 (Applied networking series). ISBN 9780830634057.
* ↑ «James Allchin Group Vice President, Microsoft» (en anglès). Forbes, 29-10-2002.
# Banyar

Banyar és una confederació tribal del Iemen, que vivia a cavall entre el territori de Beihan i el Iemen del Nord, formada pels Banu Amir, Banu Yub (o Ayyub), Al-Azzan, i Al-Umar. El seu territori se situa al nord dels Awdhila (Awdhali en singular), a la comarca coneguda per Dahir, i també als districtes de Markha i del Wadi Marfart (conegut sovint com a Wadi Banyar). La confederació va pertànyer al soldanat de Rassas o Al-Rassas amb seu a Miswara o Meswara. La seva capital és Al-Baydha o Al-Bayda. Estan governats per un akil que resideix a aquesta ciutat i que exerceix una certa sobirania sobre l'akil dels Banu Yub, que resideix al nord, a Al-Farsha. A les inscripcions antigues el territori és anomenat Mdhy, del que deriva el seu nom la tribu madhhidj al Beihan.
Viccionari
# Gòtic radiant

Gòtic radiant (rayonnant en francès) és la denominació historiogràfica d'una de les fases de l'art gòtic, encunyada específicament per a l'arquitectura gòtica de França i coincident en gran manera amb el regnat de Lluís IX (1226-1270).
Construïdes les catedrals del gòtic clàssic, s'alenteix el ritme de construcció però manté la tendència a edificis cada vegada més alts i amb menys matèria en el gòtic radiant, amb traceries reforçades amb metall i els pilars es substitueixen per pilastres formades per feixos de nervis que recullen les voltes i arcs. Un dels primers edificis que establiren els patrons d'aquest estil fou la Catedral de Beauvais, que assolia una alçada de les voltes tan imponent (48 metres) que no fou igualada a cap altre edifici gòtic. La Sainte-Chapelle de París, concebuda com una mena de reliquiari de vidre, constitueix el paradigma perfecte de l'estil radiant.
A l'interior d'aquests edificis la llum es converteix en l'element predominant, i en funció d'ella i el seu significat simbòlic i espiritual es conceben la resta d'elements arquitectònics. S'intenta alliberar els murs de la seva funció sostenidora per col·locar-hi vidrieres més grans i molt decorades. Pot ser mitjançant rosasses radials (d'on li ve el nom) o d'obertures de mida més gran que abans, que es decoren amb vidrieres, sobretot de color blau fosc i vermell. Els edificis tendeixen també a guanyar alçada i verticalitat.
La teoria evolutiva dels estils artístics ha denominat aquest estil com gòtic manierista, en representar l'estadi intermedi entre l'anterior gòtic clàssic (o ple) i el posterior gòtic barroc (o tardà -gòtic flamíger-).

## Altres exemples

* La capçalera de la basílica de Saint-Nazaire (basílica dels sants Nazari i Cels, a Carcassona).
* Basílica de Saint-Urbain de Troyes.
* La capçalera de l'església del priorat de Saint-Thibault, a Saint-Thibault (Côte-d'Or).
* Saint-Nazaire
* Saint-Thibault
* Saint-Urbain
* Saint-Pierre (catedral de Beauvais).

## Referències

* ↑ Rosell Colomina, 2001, p. 86.
* ↑ Structurae
* ↑ Christian Freigang, Peter Kurmann, « L'église de l'ancien prieuré de Saint-Thibault-en-Auxois : sa chronologie, ses restaurations, sa place dans l'architecture gothique » inCongrès archéologique de France - Auxois-Châtillonnais - 144e session - 1986, pàg. 271–290, Société française d'archéologie, París, 1989. Prieuré de Saint-Thibault

## Bibliografia

* Rosell Colomina, Jaume. Arquitectura, construcció i ciutat en la història d'Occident. Garsineu Edicions, 2001. ISBN 84-95194-32-5.