OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kunch

Kunch o Konch és una ciutat i municipi del districte de Jalaun a Uttar Pradesh, capital d'una taluka o tehsil. Està situada a 25° 59′ N, 79° 09′ E﻿ / ﻿25.98°N,79.15°E﻿ / 25.98; 79.15. Segons el cens del 2001 la població era de 50.731 habitants. Antigament la seva població era: 1872: 14.448; 1881: 13.739; 1901: 15.888.
Ja sota Akbar el Gran fou capital d'una pargana. El 1804 el coronel Fawcett, comandant de les forces britàniques al Bundelkhand va enviar una força per reduir el fort d'Amanta Malaya a 8 km de Kunch. El cap pindari Amir Khan va anar en ajut de la guarnició, va saquejar Mau i Irichh i els va atacar inesperadament i després de dura lluita els britànics es van haver de retirar. Els pindaris van enviar un destacament per saquejar Kalpi i Ata però les seves forces foren derrotades completament al cap d'un mes i dispersades pel coronel Shepherd. El 1857 fou ocupada diverses vegades per les forces rebels de Barjor Singh. La municipalitat es va formar el 1868.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Dictionnaire de la langue française

El Dictionnaire de la langue française d'Émile Littré, comunament anomenat simplement "Littré", és un diccionari de quatre volums de la llengua francesa publicat a París per Hachette.
El diccionari es va publicar originalment en 30 parts, 1863–72; una segona edició és de 1872–77. Una altra edició s'informa el 1877, publicada per Hachette.
Hi ha disponible una versió en línia per a PC, Mac i iOS (aplicació per a iPhone, iPad i iPod): .
El catàleg integrat en línia de la British Library descriu els continguts com: 1o Pour la nomenclature ...: 2o Pour la grammaire ...: 3o Pour la signification des mots ...: 4o Pour la partie historique ...: 5o Pour l'étimologie . .

## Referències

* ↑ «Dictionnaire Littré en ligne : dictionnaire de français Littré adapté du grand dictionnaire de la langue française d'Emile Littré». littre.reverso.net. [Consulta: 12 abril 2021].
* ↑ «Dictionnaire Littré - Dictionnaire de la langue française». www.littre.org. [Consulta: 12 abril 2021].
* ↑ OED
# Bono (Arkansas)

Bono és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2008 tenia 1.599 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bono tenia 1.512 habitants, 574 habitatges, i 435 famílies. La densitat de població era de 405,4 habitants/km².
Dels 574 habitatges en un 42,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,7% hi vivien parelles casades, en un 16,6% dones solteres, i en un 24,2% no eren unitats familiars. En el 20,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,1% tenia menys de 18 anys, un 10,4% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 7,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.307 $ i la renda mediana per família de 33.618 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.063 $ mentre que les dones 18.426 $. La renda per capita de la població era de 13.764 $. Entorn del 13,6% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bono». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bono». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Nikolàievsk de l'Amur

Nikolàievsk de l'Amur (rus: Николаевск-на-Амуре, Nikolàievsk na Amure) o simplement Nikolàievsk és una ciutat del krai de Khabàrovsk, a l'Extrem Orient de Rússia. Es troba a la vora del riu Amur, a 977 km de Khabàrovsk i a 582 km de Komsomolsk de l'Amur.

## Història

Fou fundat per Guennadi Nevelskoi el 13 d'agost del 1850 un primer establiment rus, segurament precedit pel poble manxú de Fuiori, en honor de l'emperador rus Nicolau I. El 1856 la localitat rebé els drets municipals i fou reanomenada Nikolàievsk na Amure quan s'establí la província de Primórie. L'almirall Vassili Zavoiko supervisà la construcció de la base naval de Nikolàievsk.
La vila es desenvolupà com un important port de comerç i fou el centre administratiu de la regió fins que passà a ser Khabàrovsk el 1880. Anton Txékhov, que visità la vila durant el seu viatge cap a Sakhalín el juliol de 1890, fou testimoni del seu declivi. La descrigué en el seu primer capítol de l'obra L'illa de Sakhalín. La vila, però, es refeu a partir del 1896 gràcies a la descoberta d'or i de l'establiment de pesqueries de salmons.
El 1913 Nikolàievsk ja tenia 14.400 habitants. Durant la Guerra Civil Russa la població caigué de 15.000 a 2.000 habitants després de les massacres de l'Incident de Nikolàievsk de 1920. El poder dels soviets s'imposà a la vila finalment el 1922 després de marxar les tropes japoneses.

## Geografia
### Clima

Paràmetres climàtics mitjans de Nikolàievsk na Amure :
| Mes | Gen. | Feb. | Mar. | Abr. | Mai. | Jun. | Jul. | Ago. | Set. | Oct. | Nov. | Des. | Anual |
| Temperatura màxima registrada °C (°F) | 0,3 (32,5) | −1,0 (30,2) | 12,6 (54,7) | 16,6 (61,9) | 30,2 (86,4) | 34,3 (93,7) | 34,1 (93,4) | 33,1 (91,6) | 28,9 (84) | 21,6 (70,9) | 10,1 (50,2) | 0,8 (33,4) | 34,3 (93,7) |
| Temperatura mínima registrada °C (°F) | −42,2 (−44) | −37,5 (−35,5) | −30,8 (−23,4) | −24,9 (−12,8) | −9,2 (15,4) | −1,1 (30) | 4,1 (39,4) | 0,6 (33,1) | −4,1 (24,6) | −15,5 (4,1) | −33,2 (−27,8) | −38,1 (−36,6) | −42,2 (−44) |
| Temperatura diària màxima °C (°F) | −17,4 (0,7) | −13,7 (7,3) | −5,5 (22,1) | 2,7 (36,9) | 10,5 (50,9) | 19,1 (66,4) | 22,0 (71,6) | 21,7 (71,1) | 16,2 (61,2) | 6,5 (43,7) | −5,9 (21,4) | −15,1 (4,8) | 3,4 (38,1) |
| Temperatura diària mínima °C (°F) | −25,6 (−14,1) | −23,7 (−10,7) | −17,0 (1,4) | −6,4 (20,5) | 0,9 (33,6) | 8,0 (46,4) | 12,5 (54,5) | 12,0 (53,6) | 6,3 (43,3) | −1,7 (28,9) | −13,9 (7) | −22,6 (−8,7) | −5,9 (21,4) |
| Precipitació total mm (polzades) | 43,9 (1,7) | 30,4 (1,2) | 33,9 (1,3) | 34,7 (1,4) | 51,3 (2) | 48,9 (1,9) | 56,7 (2,2) | 84,3 (3,3) | 82,9 (3,3) | 84,6 (3,3) | 58,9 (2,3) | 52,4 (2,1) | 662,9 (26,1) |
| Font: Погода Николаевск-на-Амуре ||||||||||||||

## Referències

* ↑ «Nikolàievsk». Nomenclàtor Mundial. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 1r abril 2024].
# Projecte Home Catalunya

Projecte Home Catalunya és una ONG catalana creada el 1995 per al tractament, la prevenció i la sensibilització de les addiccions. La seva missió és promoure la dignitat i l'autonomia de les persones i en aquest temps ha atès a més de 22.000 persones amb problemes de drogues. Disposa de centres de tractament a Barcelona, Montgat, Montcada i Reixac, Tarragona, Tortosa i Tremp. Entre els seus patrons fundadors destaquen Baltasar Garzón, Luis del Olmo, les Filles de la Caritat de Sant Vicenç de Paúl, Henddrick Johannes Cruyff, Tomeu Català i Albert Sabatés.
Projecte Home Catalunya és membre de la Asociación Proyecto Hombre, d'àmbit estatal.

## Referències

* ↑ «Missió i valors | Projecte Home Catalunya». [Consulta: 9 agost 2018].
# Nicodem

Nicodem és el nom dels següents personatges:
* Nicòdem de Centoripa, tirà de Centoripa
* Nicòdem d'Heraclea, poeta grec
* Sant Nicodem, jueu que apareix al Nou Testament
* Nicòdem della Scala (? - Viena, 1443), bisbe de Freising
Viccionari
# Rafael Moragas i Maseras

Rafael Moragas i Maseras, "Moraguetes", (Barcelona, 7 d'agost de 1883 - Estrasburg, 1966) fou un escriptor, periodista i crític musical, artístic i literari català.

## Biografia

Va néixer al carrer Trafalgar de Barcelona, fill d'Enric Moragas i Barret i de Matilde Maseras i Rodríguez, tots dos naturals de Barcelona.
Va col·laborar en diaris i revistes del moment, com La Publicitat, Pèl & Ploma i Papitu, entre d'altres. Realitzà una gran tasca com a director escènic i artístic del Gran Teatre del Liceu de Barcelona (1912-1939). Va participar activament en la vida cultural de la ciutat. Part del seu fons personal es conserva a l'Arxiu Fotogràfic de Barcelona. Fruit de la seva activitat professional, va reunir retrats de personatges del món del teatre i la música. Compositors, cantants d'òpera, actrius i actors enviaven a Moragas els seus retrats amb una dedicatòria com a mostra de la seva amistat. Amadeu Mariné, Pau Audouard, Antoni Esplugas i Napoleón, entre d'altres, són autors d'aquestes fotografies. També forma part del fons la correspondència, en format postal, que dona testimoni de les amistats de Moragas. El fons, a més a més, recull fotografies de diferents actes de la CNT.
En els entorns literaris barcelonins se'l coneixia pel nom de Moraguetes.

## Referències

* ↑ Verdaguer, Mario. Medio siglo de vida íntima barcelonesa (en castellà). Palma: Guillermo Canals, 2008, p. 152.
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1883, número de registre 4305.
* 1 2 Domènech, Sílvia (dir.); Torrella, Rafel; Ruiz, Montserrat. Barcelona fotografiada: 160 anys de registre i representació: guia dels fons i les col·leccions de l'Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona (CC-BY-SA-3.0). Arxiu Municipal de Barcelona, Institut de Cultura de Barcelona, 2007, p. 267. ISBN 978-84-9850-029-5.

## Enllaços externs

* «Rafael Moragas i Maseras». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Blandy

* Per a altres significats, vegeu «Blandy (Sena i Marne)».
Blandy és un municipi francès al Cantó de Méréville (departament de l'Essonne, regió d'Illa de França). L'any 2007 tenia 128 habitants.
Forma part del cantó d'Étampes, del districte d'Étampes i de la Comunitat d'aglomeració de l'Étampois Sud-Essonne.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Blandy era de 128 persones. Hi havia 51 famílies, de les quals 13 eren unipersonals (13 dones vivint soles i 13 dones vivint soles), 13 parelles sense fills i 25 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

### Habitatges

El 2007 hi havia 54 habitatges, 49 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 53 habitatges eren cases. Dels 49 habitatges principals, 41 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 5 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 7 en tenien tres, 15 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 38 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 26 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Blandy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 77 persones, 61 eren actives i 16 eren inactives. De les 61 persones actives 57 estaven ocupades (31 homes i 26 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 16 persones inactives 8 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses extractives.
L'any 2000 a Blandy hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia una escola elemental integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Nikolàievka (Partizanski)

Nikolàievka - Николаевка (rus) - és un possiólok (un poble) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 3.417 habitants. Pertany al districte rural de Partizanski.

## Referències

* ↑ Официальный сайт администрации Партизанского района
# Chitembo

Chitembo és un municipi de la província de Bié. Té una extensió de 19.098 km² i 68.581 habitants. Comprèn les comunes de Cachingues, Chitembo, Malengue, Matumbo, Mumbué i Soma Cuanza. Limita al nord amb els municipis de Chinguar, Kuito i Camacupa, a l'est amb els municipis de Luchazes i Cuito Cuanavale, al sud amb els municipis de Menongue e Cuchi, i a l'oest amb els municipis de Catchiungo i Cuvango. Té la categoria de ciutat.
L'àrea era governada en 1591 pel rei Muini Ndombo, que va morir d'una malaltia. Després d'això, la zona va caure sota l'Imperi Portuguès. El 1965, el Govern portuguès va elevar Chitembo a la categoria de cidade.

## Referències

* ↑ Chitembo al web del cens d'Angola
* ↑ Município do Chitembo festeja 48 anos desde ascendência à categoria de cidade Arxivat 2017-04-06 a Wayback Machine. www.portaldeangola.com, desembre de 2013
# La Franquesa (Moià)

La Franquesa és una masia situada en el terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès. Està situada a migdia de la vila de Moià, a ponent de la carretera C-59 en el punt quilomètric 36,5.
# Rafal Nou

Rafal Nou és un barri situat del districte de Llevant de la ciutat de Palma, a les Balears. Està delimitat pels barris d'El Vivero, Rafal Vell, Estadi Balear, Son Ferriol i el terme municipal de Marratxí. Va sorgir a propòsit del segon pla de l'eixample de la ciutat portat a terme per l'arquitecte Gabriel Alomar i Esteve, conegut com a Pla Alomar, que es va posar en marxa a principis de la dècada dels 40. El 2018, la seua població era de 6.990 habitants.

## Referències

* ↑ «Districtes i barris de Palma». Arxivat de l'original el 2017-02-13. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ «Gestió de la Diversitat Cultural de Palma». Arxivat de l'original el 2019-08-07. [Consulta: 25 agost 2019].
# Mà major

La mà major era un dels estaments socials i de poder a la Corona d'Aragó (1162-1715).
El tercer estament important de la societat, políticament parlant, després de la noblesa i de l'església, era el patriciat, l'aristocràcia dels diners. Va tendir a equiparar-se amb la petita noblesa, va institucionalitzar els municipis, i va aprofitar la seva posició privilegiada per assegurar-se el control dels governs municipals des del començament, malgrat que era un grup minoritari.
El patriciat dominava també la representació a les Corts dels homes de les viles i les ciutats, l'anomenat braç reial, que tenia tres estrats:
* La mà major: patricis, dits pròpiament ciutadans.
* La mà mitjana: mercaders i gent de professions de categoria (juristes, notaris, cirurgians).
* La mà menor: els menestrals.

## La mà major, els ciutadans

Encara que originàriament es van enriquir amb el comerç, la indústria, o l'administració reial, els ciutadans de l'època de la plenitud de la Corona tenien en comú amb l'aristocràcia militar la condició de senyors, titulars de terres o jurisdiccions. A la segona meitat del segle xiv els ciutadans tenien uns 4.000 focs.
Es diferenciaven de la noblesa, però, en el fet que tenien diners, diners que invertien en activitats mercantils, en l'adquisició de finques i mitjans de producció (molins, obradors) i de transport (naus) que arrendaven, així com de préstecs amb interès i de títols del deute públic municipal (censals).

## Bibliografia

* Sobrequés i Callicó, Jaume. «Corona d'Aragó, Reial Corona d'Aragó, Corona Reial d'Aragó i Casa d'Aragó, en el llenguatge polític del segle XV». A: Estudis d'Història de Catalunya (Edat Mitjana · Edat Moderna · El Pactisme). Editorial Base, 2009. ISBN 978-84-92437-19-1.

## Referències

* ↑ «Mà major». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Mà major, mà mitjana i mà menor». Museu d'Història de Catalunya. Arxivat de l'original el 4 de març 2014. [Consulta: 25 febrer 2014].
# Gran Ducat de Finlàndia

Gran Ducat de Finlàndia, o Magnus Ducatus Finlandiae, és el nom amb què, en sentit ampli, es designa Finlàndia des de l'any 1581, quan el rei Joan III de Suècia va adoptar el títol de Gran Duc de Finlàndia, fins a l'any 1917, en què es proclamà la independència de Finlàndia. La dignitat de Gran Duc de Finlàndia va ser, per tant, un títol honorífic atribuït als reis suecs fins a l'any 1809, quan Finlàndia va ser annexionada a Rússia com a Estat autònom o Gran Ducat. A partir de llavors va pertànyer als Tsars russos, fins al 1917. En un sentit més estricte, pel terme Gran Ducat de Finlàndia s'entén el període que cobreix des de la conquesta russa, en la Guerra de Finlàndia (1808-1809), fins a la independència, declarada el 6 de desembre de 1917. Pel període de 1581 fins a 1809 la historiografia finesa fa servir el concepte de Suècia-Finlàndia.
Durant aquest període d'autonomia, o siga Finlàndia com a Gran Ducat autònom depenent de l'Imperi Rus (1809-1917), l'evolució política, cultural i social del país no va dependre tant de la forma de govern, com de la benevolència de cadascun dels tsars russos. En el transcurs del segle xix, Finlàndia va experimentar tant períodes de desenvolupament favorable com altres d'opressió o russificació per part dels dignataris russos. En ordre cronològic van ser cinc els tsars que van tenir la dignitat de Gran Duc de Finlàndia:

## Referències

* ↑ Monteith, William. Narrative of the conquest of Finland by the Russians in the years 1808-9, 1854.
# Chitarrone

El chitarrone és un instrument musical desenvolupat a Roma cap a l'any 1600. És un instrument cordòfon de la família del llaüt, de caixa petita i un mànec més llarg que el de la tiorba, proveït de dos clavillers, un per a les cinc o sis dobles cordes normals del llaüt, i un altre, més elevat, per a les cinc, sis o vuit cordes greus que hom fa sonar sempre a l'aire. Aparegué al s. XVI i fou molt utilitzat als segles XVII i XVIII per als papers de baixos continus.
Es distingeixen dos tipus principals: el chitarrone de Pàdua, de més de dos metres d'alçada, amb vuit ordres de cordes en teclat, i el chitarrone romà, d'1,80 metres d'alçada, amb només sis ordres de cordes en el teclat. Un tercer tipus, el chitarrone bolonyès està encordat amb cordes de metall. Encara que generalment és utilitzat com un substitut de llaüt a les obres de cambra, també hi ha exemples d'interpretacions com a instrument solista. En particular, Giovanni Girolamo Kapsberger va crear obres per a ell com la seva Intabulatura di liuto et di chitarrone, o Alessandro Piccinini, Intabulatura di liuto et chitarrone (1623). Giulio Caccini utilitzava un chitarrone d'ivori per acompanyar el cant. Es toca només amb els dits polze, índex i mitjà de la mà dreta.

## Referències

* ↑ «Chitarrone». Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 1r febrer 2017].
* ↑ «Chitarrone». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cryptobatrachus fuhrmanni

Cryptobatrachus fuhrmanni és una espècie de granota que viu a Colòmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Ramírez Pinilla, M.P., Osorno-Muñoz, M., Rueda, J.V., Amézquita, A. & Ardila-Robayo, M.C. 2004. Cryptobatrachus fuhrmanni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# Guillem IV de Borgonya

Guillem IV de Borgonya (igualment dit Guillem III de Mâcon) (1088 - 1157) va ser comte de Mâcon (1102 - 1157), comte d'Auxonne (1127- 1157), comte de Viena del Delfinat (1148-1157) i després regent del comtat de Borgonya (1148- 1157). Era el fill d'Esteve I de Borgonya i de Beatriu de Lovaina.
Va intentar espoliar la seva neboda Beatriu I de Borgonya, filla de Renald III de Borgonya. L'emperador Frederic Barba-roja ho va impedir i es va casar amb aquesta última el 1156 esdevenint comte de Borgonya.
# Vlàssovo

Vlàssovo (en rus: Власово) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 218 habitants. Pertany al districte rural d'Izmàlkovo.
# Màcula

«Màcula» té aquests significats:
* Màcula retinal o màcula lútia, zona de la retina especialitzada en la visió fina de l'ull
* Màcula vestibular, òrgans receptors dels òrgans amb otòlits
* Màcula del sàcul, màcula vestibular situada verticalment a la paret medial del sàcul de l'orella interna
* Màcula de l'utricle, la màcula vestibular situada horitzontalment al sòl de l'utricle de l'orella interna
* Màcula (dermatologia), lesió elemental de la pell.
# Nezbudská Lúčka

Nezbudská Lúčka és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1439.
# Chitato

Chitato és un municipi de la província de Lunda-Nord. Té una població de 195.655 habitants. Comprèn les comunes de Luachimo (ciutat de Dundo) i Lóvua. Limita al Nord amb la República Democràtica del Congo, a l'est amb el municipi de Cambulo, al sud amb el municipi de Lucapa, i a l'oest amb el municipi de Cuílo. És servida per l'aeroport de Chitato
Es troba vora 10 km de la frontera entre Angola i la República Democràtica del Congo. Forma part d'una regió força rica en diamants.

## Agermanaments

* Campinas
* Murça

## Referències

* ↑ Chitato al web del cens d'Angola
* ↑ Campinas e Chitato firmam protocolo e tornam-se cidades-irmãs web de la Prefectura de Campinas, 19 d'abril de 2014
* ↑ «Administrador de Chitato visitou Murça». Arxivat de l'original el 2017-04-04. [Consulta: 3 abril 2017].
# Victorio Casado Fernández

Victorio Casado Fernández (Navalmoral de la Mata, 21 de maig de 1902 - Madrid, 2 de juliol de 1940) va ser un polític i sindicalista espanyol.

## Biografia

Ferroviari de professió, va treballar per a la Companyia Nacional dels Ferrocarrils de l'Oest. Va estar afiliat al Sindicat nacional ferroviari de la UGT i al PSOE. Al febrer de 1936 va ser designat alcalde de la seva localitat natal, Navalmoral de la Mata. Després de l'esclat de la Guerra civil va marxar a Madrid, on va pertànyer a les milícies extremenyes. Va arribar a visitar a la Unió Soviètica. Durant la contesa va exercir com a comissari polític de les divisions 1a, 66a i 69a, així com del I Cos d'Exèrcit.
Després del final de la guerra va ser detingut per les forces franquistes, i fou jutjat, condemnat a mort i afusellat el 1940.

## Referències

* ↑ Ayala Vicente, 2002, p. 66.
* ↑ Chaves, 1995, p. 40.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 181, 187.
* ↑ Engel, 1999, p. 230.
* ↑ García Muñoz, 2012, p. 247.

## Bibliografia

* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Ayala Vicente, Fernándo. Partidos y élites político-sociales en la Provincia de Cáceres durante la Segunda República (1931-1936). Universidad de Extremadura, 2002.
* Chaves, Julián. La represión en la provincia de Cáceres durante la Guerra civil (1936-1939). Universidad de Extremadura, 1995.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* García Muñoz, Manuel. La violencia sectaria en Madrid durante la Guerra Civil y la posguerra. La Esfera de los libros, 2012.

## Enllaços externs

* Biografia de Victorio Casado Fernández al web de la Fundació Pablo Iglesias