# Baraita

Baraita (en hebreu: ברייתא) (plural: Baraitot) designa una tradició existent en la llei oral jueva que no va ser incorporada en la Mixnà. La paraula "Baraita" es refereix als ensenyaments que estan fora dels sis ordres de la Mixnà.
Originalment, "Baraita" probablement es referia als ensenyaments de les ieixives, escoles, i acadèmies talmúdiques principals, encara que en col·leccions posteriors, les baraitot individuals són sovint escrites pels savis de la Mixnà (els Tanaim).
Segons Maimònides, les baraitot van ser compilades pel Rabí Hoixayà i el Rabí Bar Kapara, encara que cap compilació va ser transmesa com la Tosefta.
Com que la Mixnà encapsula tota la Llei oral i està escrita en una forma compacta (va ser dissenyada per facilitar la transmissió oral), moltes variants, versions, explicacions addicionals, comentaris, i lleis, no van ser incloses a la Mixnà.
Aquestes lleis van ser després compilades en unes obres anomenades baraitot, en forma de llista d'ensenyaments d'un savi. La paraula "Baraita" també es pot fer servir per designar a les col·leccions d'aquests savis. Les principals col·leccions de baraitot són: la Tosefta, la Halacà, i els següents midraixim: (Mekhiltà, Sifrà, i Sifré).
L'autoritat de la Baraita és menor que l'autoritat de la Mixnà. No obstant això, aquestes obres són el text de prova bàsic dels savis talmúdics, en el seu anàlisi, i en la seva interpretació de la Mixnà i la Guemarà.
Les baraitot anònimes, sovint són atribuïdes a un Tanaim en particular pel Talmud. En el Talmud de Jerusalem, les referències a les baraitot són menys comunes.
L'estil de la Baraita és bàsicament indistingible de l'estil de la Mixnà, però algunes baraitot estan més prop del llenguatge de la Mixnà que unes altres. Per exemple, el segon capítol de Kalah Rabati, una compilació de baraitot, sovint s'afegeix al tractat Pirkei Avot, ja que tots dos tractats són semblants en estil i en contingut.
Existien altres tradicions contemporànies a la Mixnà, la Guemarà freqüentment es refereix a les mateixes amb la fi de comparar-les amb el contingut de la Mixnà, i d'aquesta manera recolzar o refutar les proposicions dels Amoraïm. Totes aquestes fonts són conegudes com a baraitot (en singular: baraita), en hebreu: ברייתא).
Les baraitot citades a la Guemarà són generalment cites de la Tosefta (un compendi legal paral·lel a la Mixnà) i els midraixim legals (específicament: Mekhiltà, Sifrà, i Sifré). Algunes baraitot, no obstant això, són conegudes solament per les tradicions citades a la Guemarà, i no són part de cap altra col·lecció.

## Referències

* ↑ «www.jewishencyclopedia.com» (en anglès).
Talmud :
Zeraïm (Llavors) (זרעים)Moed (Festes) (מועד)Naixim (Dones) (נשים)Nezikín (Danys) (נזיקין)Kodaixim (Sants) (קדשים)Tohorot (Pureses) (טהרות)
Berajot
Peah
Demai
Kilayim
Shevit
Terumot
Maserot
Maaser Sheni
Halah
Orlah
Bikurim
Shabbat
Eruvin
Pesahim
Shekalim
Yoma
Sucà
Beitzà
Roix ha-Xanà
Taanit
Meguilà
Moed Katan
Haguigà
Yevamot
Ketubot
Nedarim
Nazir
Sotà
Guitín
Kiduixín
Bava Kama
Bava Metzià
Bava Batra
Sanedrí
Makot
Xevuot
Eduyot
Avodah Zarah
Pirkei Avot
Horayot
Zevahim
Menahot
Hulín
Behorot
Arakhin
Temurà
Keritot
Meilà
Tamid
Midot
Kinim
Keilim
Oholot
Negaim
Parah
Tohorot
Mikvaot
Nidà
Makhxirin
Zavim
Tevul Yom
Yadayim
Uktzim :