OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Petit Pic del Portilló

El Petit Pic del Portilló és una muntanya de 3.000 m d'altitud, amb una prominència de 10 m, que es troba al massís de Perdiguero, entre la província d'Osca (Aragó) i el departament de l'Alta Garona (França).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Semir, Ramon de. Posets - Perdiguero, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1977 (E-25). ISBN 84-7011-038-1 [Consulta: 21 setembre 2017]. Arxivat 2019-05-01 a Wayback Machine.
# Petit Príncep (L'Escala)

El Petit Príncep és un conjunt d'escultures situades al costat de la platja de Riells de l'Escala (Alt Empordà), dedicades al Petit Príncep, novel·la d'Antoine de Saint-Exupéry. La idea sorgí de l'arquitecte Alfred Fernàndez de la Reguera, director de la urbanització de Riells el 1992, quan passejava amb la seva filla per la platja, en veure una antiga paret de vinya, ella li va dir que semblava la paret on el Petit Príncep s'acomiada de la serp. L'estiu de 1998 es va inaugurar el passeig del Petit Príncep, al costat de la platja de Riells, que uneix els diferents elements escultòrics: a l'extrem nord de la platja hi ha l'escultura del Petit Príncep assegut sobre un mur de pedra, amb la serp a la banda de mar; a pocs metres, sobre les escales de la plaça de l'Univers, hi ha l'escultura de la guineu i les palmeres formen les constel·lacions de l'Ossa Major, Cassiopea i Àries; a l'extrem sud, a terra, hi ha una placa de bronze amb el plànol de situació, la rosa, els volcans (pedra volcànica) i un bellaombra que representa el baobab. Per tal de descobrir a tots els personatges i referències a aquest conte, periòdicament s'organitza la ruta guiada d'El Petit Príncep.

## Referències

* ↑ «Petit Príncep». Web oficial de Turisme de l'Escala-Empúries.
* ↑ «Inauguració d’una placa dedicada al Petit Príncep al passeig de Riells en el marc de la Vila del Llibre de l’Escala». Museu de l'Escala, 11-03-2022. Arxivat de l'original el 24 de juliol 2023. [Consulta: 24 juliol 2023].
* ↑ «El Petit Príncep». Visita Costa Brava.
# Pere Culleré Ruciero

Pere Culleré Ruciero (Lo Bosquet d'Òrb, França, 1946) és un comerciant i activista polític.

## Biografia

Fill de Joan Culleré i Ibars, nasqué a la localitat occitana de Lo Bosquet d'Òrb degut a l'exili del seu pare. El 1969 començà a militar al Front Nacional de Catalunya (FNC) i des de 1971 el representà a l'Assemblea de Catalunya essent membre de la Comissió Permanent de la mateixa. El 1973 fou detingut en la caiguda dels 113 en la reunió de l'Assemblea que tenia lloc a la parròquia de Santa Maria Mitjancera de Barcelona, motiu pel qual va ser condemnat durant un mes a la presó Model de Barcelona.
El 1977 fou membre del Consell Executiu del FNC i el 1980 s'integrà a les llistes de Nacionalistes d'Esquerra a les eleccions del Parlament de Catalunya per la circumscripció de Lleida. Continuà la militància al FNC fins a la seva dissolució el 1990.

## Referències

* 1 2 Mir, Conxita; Jarne, Antonieta; Sagués, Joan; Vicedo, Enric. Diccionari biogràfic de les terres de Lleida: política, economia, cultura i societat: segle XX. Lleida: Alfazeta Edicions, 2010, p. 136. ISBN 9788493771553.
# PepePhone

Pepephone és una operadora telefonia del grup MasMovil.
Es va crear com empresa de telefonia mòbil el 2007 a Llucmajor. El 2015 tenia més de 475.000 clients de mòbil, més de 40.000 de banda ampla i 64 milions d'euros d'ingressos, amb una plantilla de 22 treballadors.
L'empresa fou comprada per 158 milions d'euros per MÁSmóvil el 2016, que d'aquesta manera esdevingué el quart operador espanyol. El 2017 va començar a ofertar també serveis de fibra òptica.

## Referències

* 1 2 3 «MásMóvil cierra la compra de Pepephone por 158 millones de euros» (en castellà), 13-09-2016. [Consulta: 2 febrer 2019].
* ↑ «MásMóvil revienta precios tras comprar Pepephone: fijo, fibra y móvil desde 36 €» (en castellà), 21-06-2016. [Consulta: 2 febrer 2019].
* ↑ «Pepephone entra en el mercado de las ofertas convergentes de Internet y móvil». [Consulta: 2 febrer 2019].
# Pepe

«Pepe» té aquests significats:
* Pepe Jeans, marca comercial d'una empresa de roba vaquera i de lleure, que actualment té la seu a Sant Feliu de Llobregat
* Pepe (pel·lícula), pel·lícula de George Sidney
* Personatges:
** Pepe Batlle o José Batlle y Ordóñez, president de l'Uruguai d'origen català
** Pepe Borrell o Josep Borrell i Fontelles, polític socialista
** Pepe Buxeda, actor de televisió
** Pepe Carvalho, detectiu privat barceloní d'origen gallec protagonista d'una sèrie de novel·les negres de l'escriptor Manuel Vázquez Montalbán
** Pepón Corominas, actor
** Pepe Gotera, protagonista del còmic creat per Francisco Ibáñez, com a cap d'una particular empresa de reparacions i petites obres, vegeu Pepe Gotera y Otilio
** Pepe Navarro, presentador de televisió
** Pepe Rubianes, humorista
** Pepe Reina o José Manuel Reina Páez, futbolista madrileny
** Pepe Domingo Castaño, periodista gallec
** Pepe o Képler Laveran Lima Ferreira, futbolista portuguès
** Pepe o José Macia, futbolista brasiler
# Hermann Minkowski

Hermann Minkowski (Aleksotas, Imperi Rus, 22 de juny del 1864 - Göttingen, Imperi alemany, 12 de gener del 1909) va ser un matemàtic alemany d'origen jueu que va desenvolupar la teoria geomètrica dels nombres. Els seus treballs més destacats van ser realitzats en les àrees de la teoria de nombres, la física matemàtica i la teoria de la relativitat.
Hermann Minkowski va néixer a Aleksotas (actualment Kaunas, Lituània), i va cursar els seus estudis a Alemanya a les universitats de Berlín i Königsberg, on va realitzar el seu doctorat el 1885. Durant els seus estudis a Königsberg el 1883, va rebre el premi de matemàtiques de l'Acadèmia francesa de ciències per un treball sobre les formes quadràtiques. Minkowski va impartir classes a les universitats de Bonn, Göttingen, Königsberg i Zúric. A Zuric, va ser un dels professors d'Albert Einstein.
Minkowski va explorar l'aritmètica de les formes quadràtiques que concernien n variables. Les seves investigacions en aquest camp el van portar a considerar les propietats geomètriques dels espais n dimensionals. El 1896, va presentar la seva geometria dels nombres, un mètode geomètric per a resoldre problemes en la teoria de nombres.
El 1902, es va incorporar al departament de matemàtiques de la Universitat de Göttingen i col·laborà de prop amb David Hilbert.
El 1907, Minkowski es va adonar que la teoria especial de la relativitat, presentada per Einstein el 1905 i basada en treballs anteriors de Lorentz i Poincaré, podia entendre's millor amb una geometria no euclidiana en un espai quadridimensional, fins aleshores conegut com a espai de Minkowski, en el qual el temps i l'espai no són entitats separades, sinó variables íntimament lligades a l'espai de quatre dimensions de l'espaitemps. En aquest espai de Minkowski, la transformació de Lorentz adquireix el rang d'una propietat geomètrica de l'espai. Aquesta representació, sens dubte, va ajudar Einstein en els seus treballs posteriors, que van culminar amb el desenvolupament de la relativitat general.
En el seu discurs d'inauguració de la 80 reunió de l'Assemblea general alemanya de científics naturals i físics, el 21 de setembre del 1908, va pronunciar una frase que ara és cèlebre:
    Les idees sobre l'espai i el temps que desitjo mostrar-los avui descansen al terra ferm de la física experimental, en el qual jeu la seva força. Són idees radicals. Així que, l'espai i el temps per separat estan destinats a desaparèixer entre les ombres i tan sols una unió d'ambdós pot representar la realitat.

## Vegeu també

* Funció signe d'interrogació.
* Espai de Minkowski
* Distància de Minkowski

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Hermann Minkowski» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Dieudonné, Jean. «Hermann Minkowski». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 25 gener 2019]. (anglès)
* «Hermann Minkowski». Encyclopædia Britannica, 2001. [Consulta: 25 gener 2019]. (anglès)
# Hoplobatrachus occipitalis

Hoplobatrachus occipitalis és una espècie de granota que es troba a Algèria, Angola, Benín, Burkina Faso, Burundi, Camerun, República Centreafricana, el Txad, República del Congo, República Democràtica del Congo, Costa d'Ivori, Guinea Equatorial, Etiòpia, el Gabon, Gàmbia, Ghana, Guinea, Guinea Bissau, Kenya, Libèria, Líbia, Mali, Mauritània, Marroc, Níger, Nigèria, Ruanda, Senegal, Sierra Leona, el Sudan, Tanzània, Togo, Uganda, Sàhara Occidental i Zàmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rödel, M.-O., Largen, M., Burger, M., Howell, K., Salvador, A. & Lötters, S. 2004. Hoplobatrachus occipitalis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 21 d'abril del 2008.
# Bérxad

Bérxad (en ucraïnès i en rus Бершадь) és una ciutat de la província de Vínnitsia, Ucraïna. El 2021 tenia 12.466 habitants.

## Referències

* ↑ http://www.yadvashem.org/yv/he/research/ghettos_encyclopedia/ghetto_details.asp?cid=178 Arxivat 2016-12-20 a Wayback Machine.
* ↑ «History of Jews in Bukowina [Volume II, pages 73-74]».
* ↑ Publikationstelle Wien, Die Bevölkerungzählung in Rumänien, 1941, Vienna, 1943 (en alemany)
# Hingganita-(Ce)

La hingganita-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la gadolinita-datolita. Va ser descoberta l'any 1987 a la pedrera Iwaguro Sekizai, Tawara (Tahara), Honshū, Japó. El seu nom indica que és l'anàleg mineral amb Ce dominant de la hingganita-(Y).

## Característiques

La hingganita-(Ce) és un nesosilicat de fórmula química BeCe(SiO₄)(OH) segons l'IMA. Cristal·litza en el sistema monoclínic en cèrcols sobre cristalls prismàtics de hingganita-(Y). És de color bru clar i la seva duresa a l'escala de Mohs és 5 a 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hingganita-(Ce) pertany a «09.AJ: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), amb triangles de BO₃ i/o B[4], tetraèdres de Be[4], compartint vèrtex amb SiO₄» juntament amb els següents minerals: grandidierita, ominelita, dumortierita, holtita, magnesiodumortierita, garrelsita, bakerita, datolita, gadolinita-(Ce), gadolinita-(Y), hingganita-(Y), hingganita-(Yb), homilita, melanocerita-(Ce), minasgeraisita-(Y), calcibeborosilita-(Y), stillwellita-(Ce), cappelenita-(Y), okanoganita-(Y), vicanita-(Ce), hundholmenita-(Y), prosxenkoïta-(Y) i jadarita.

## Formació i jaciments

La hingganita-(Ce) es troba en pegmatites druses. Se n'han trobat jaciments a la pedrera Poudrete, mont Saint-Hilaire al Quebec i a un llac d'aquesta província prop de la frontera amb Terranova i Labrador, Canadà; a la pedrera Iwaguro Sekizai, Tawara (Tahara), Honshū, Japó; al mont Ulyn Khuren, Província de Khovd, Mongòlia; a la pedrera Arent, Tvedalen, Vestfold, Noruega i a la pedrera Szklarska Poręba-Huta, monts Karkonosze, Baixa Silèsia, Polònia.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: quars, feldespat de potassi, albita, zinnwaldita, cassiterita, stokesita, fluorita, clorita i titanita.

## Referències

* 1 2 3 «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: July 2016» (en anglès). IMA-CNMNC. Arxivat de l'original el 9 de setembre 2016. [Consulta: 16 octubre 2016].
* 1 2 «Hingganite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Hingganita-(Ce)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 1 d’abril 2016. [Consulta: 16 octubre 2016].
# Hingganita-(Y)

La hingganita-(Y) és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la gadolinita-datolita. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, el mont Gran Hinggan (Khingan), a la Prefectura de Qiqihaer, a la República Popular de la Xina, més el sufix "-(Y)" en al·lusió al domini de l'itri en la composició.

## Característiques

La hingganita-(Y) és un silicat de fórmula química BeY(SiO₄)(OH). Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 6 i 7. Originalment va ser anomenada itrioceberisita, i posteriorment redefinida aplicant la regla de Levinson, sent aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2007.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hingganita-(Y) pertany a «09.AJ: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), amb triangles de BO₃ i/o B[4], tetraèdres de Be[4], compartint vèrtex amb SiO₄» juntament amb els següents minerals: grandidierita, ominelita, dumortierita, holtita, magnesiodumortierita, garrelsita, bakerita, datolita, gadolinita-(Ce), gadolinita-(Y), hingganita-(Ce), hingganita-(Yb), homilita, melanocerita-(Ce), minasgeraisita-(Y), calcibeborosilita-(Y), stillwellita-(Ce), cappelenita-(Y), okanoganita-(Y), vicanita-(Ce), hundholmenita-(Y), prosxenkoïta-(Y) i jadarita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta en el dipòsit de metalls rars del Mont Greater Hinggan, a la prefectura de Qiqihaer, dins la província de Heilongjiang, a la República Popular de la Xina. Tot i que els seus jaciments són escassos, ha estat descrita en tots els continents del planeta excepte a l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Hingganite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 octubre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Petroica gorjanegra

La petroica gorjanegra (Plesiodryas albonotata) és un ocell de la família dels petròicids (Petroicidae) i única espècie del gènere Plesiodryas Mathews, 1920.

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Petroica gorjanegra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Ca l'Estrella

Ca l'Estrella és una obra del municipi d'Anglès inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de tres plantes i coberta plana que fa cantonada amb una travessera del carrer d'Avall. La planta baixa té a la façana una obertura d'aparença comercial en desús (antiga llibreria).
El primer pis té dos obertures, un balcó d'obra i ferro forjat amb base de pedra i una gran finestra cantonera geminada emmarcada de pedra sorrenca i muntant o pilar central monolític. Està decorada amb motllures i inscripcions i té una base de mig metre de blocs sostentants ben escairats en disposició triangular. Aquestes dues finestres unides, actualment estan tapades amb rajols i ciment.
El segon pis té un balcó a la façana, una mica més petit que el del pis inferior, però amb la mateixa decoració de ferro forjat. Sobre el segon pis hi ha una cornisa, motllurada de manera senzilla, que continua, amb teules marcades, pel lateral de la casa. La part superior del teulat té una terrassa amb murs fets de rajols en prou mal estat.

## Història

Es tracta d'una casa feta durant el segle xix que va aprofitar elements anteriors com ara els marcs de les finestres geminades i cantoneres de pedra del segle xvii. Les llindes d'aquesta finestra cantonera contenen una inscripció amb la data de 1687 i, amb dubtes de lectura, el nom SALVI (us) TROFITER i les inicials M. F. T.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Ca l'Estrella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Perella (Sant Joan de les Abadesses)

Perella és una masia de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) a mig camí del nucli de Sant Pau de Segúries. El topònim ja apareix l'any 913, "Villa Parella" i se sap que una casa amb aquest nom existia el 1126. La construcció que avui es pot veure, per bé que hereva d'aquelles, data del segle xviii. Aquesta casa va ser residència de repòs del monjos de Sant Joan de les Abadesses. La proximitat amb l'església de Santa Magdalena va fer que depengués d'aquesta quan era parròquia. Actualment pertany a la parròquia de Sant Pau de Seguries.
És una casa de planta quadrangular amb la façana principal al sud, teulada a dos vessants, de teula àrab, planta baixa, dos pisos i golfes. Al cos original s'hi afegí un cos a ponent, cobert, i un altre al darrere, un corral. És construïda damunt el turó i sobre la roca natural. Malgrat que actualment està abandonada (s'utilitza com a cabana de bestiar), tenia la planta baixa destinada a espais agraris i els dos pisos superiors per habitatge. A la façana del sud es poden veure tres arcades per planta, de manera que mentre a la planta baixa aquestes formen un porxo, a les plantes restants aquestes formen galeries.

## Referències

* 1 2 «Can Parella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Bòbila de Can Pesseta

La Bòbila de Can Pesseta o d'en Padró és una fàbrica a Ripollet (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un conjunt format per diverses dependències de maó vist amb cobertes de teula àrab a dues aigües sobre les façanes llargues, sostingudes per encavallades de fusta de melis. Les restes de l'antiga bòbila conservades avui dia són dues quadres, el molí de vent emprat per dur l'aigua, i la xemeneia. S'han conservat també diverses instal·lacions de la fàbrica, així com part de les moles de pedra per trinxar paper, restes de politges i les pinces de suport on s'assecava el cartró.

## Història

La família Padró apareix relacionada documentalment des de mitjan segle xix amb la fabricació de rajoles i totxanes en instal·lacions diverses fins que, a inicis del segle xx, va construir-se una rajoleria en uns terrenys cedits per la propietària de Can Tiana a Jacint Padró i Cirera. L'onze de gener de 1906 hi ha constància documental que l'obra era ja començada, i sembla que el 1907 ja s'havia enllestit (a la xemeneia encara es conserva aquesta data). A l'arxiu familiar conserven les factures i rebuts d'aquella empresa.
Els Padró foren els primers propietaris a pagar el feix de llenya a pesseta, unitat de moneda vigent des del 1868. D'aquí el malnom de la casa. Després de la Guerra Civil (1936-39) la bòbila es transformà en fàbrica de cartró, i cap al 1983, deixà de funcionar.
Als terrenys destinats a assecar les rajoles o totxanes es descobriren el 1929 les restes de dos sepulcres neolítics, amb un interessant aixovar, dipositat actualment al Museu d'Història de Sabadell.
El 1993 els edificis encara existien però actualment només en queda el record al nom del carrer "de la Bòbila".

## Referències

* 1 2 3 4 «Bòbila de Can Pesseta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ Sánchez i Clavero, Joan Josep «Bòbila de Can Pesseta (1)». Inventari d'Arquitectura de la Generalitat de Catalunya, 28-01-2015.
# Pinsà de clatell daurat

Pyrrhoplectes epauletta és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) i única espècie del gènere Pyrrhoplectes. Habita boscos, matolls i bambús del nord de l'Índia, el Nepal, sud-est del Tibet, nord-est de Myanmar i sud-oest de la Xina. Rep en diverses llengües el nom de "pinsà de clatell daurat" (Anglès: Golden-naped Finch. Francès: Pyrrhoplecte à nuque d'or).
# Pinsà de les Açores

El pinsà de les Açores (Fringilla coelebs moreletti) és un petit ocell passeriforme que pertany a la família dels fringíl·lids. Es una subespècie del pinsà comú endèmic de l'arxipèlag portuguès de les Açores, que forma part de la Macaronèsia al nord de l'oceà Atlàntic. Localment se'l denomina tentilhão o sachão.

## Descripció

El cap i part del dors són d'un color gris blavós, amb la resta de l'àrea dorsal verdosa; les ales i la cua són negres i blanques. El bec és de color plom i les potes d'un color marró rosaci. En els mascles, el coll i el pit tenen un color rosa més intens, mentre que el plomatge de les femelles és més discret, dominant els tons marrons.

## Distribució i hàbitat

El pinsà de les Açores habita a totes les illes de l'arxipèlag i és un dels ocells més comuns a les illes. Se'l pot veure tant a nivell de mar com a les àrees més altes de l'illa de Pico.

## Referències

* ↑ «Tentilhão». Arxivat de l'original el 14 de març 2016. [Consulta: 8 maig 2021].
* ↑ «Tentilhão dos Açores» (en portuguès de Portugal), 28-04-2011. [Consulta: 8 maig 2021].
# Pinsà del desert

El pinsà del desert o pinsà rosat del desert (Rhodospiza obsoleta) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) i única espècie del gènere Rhodospiza.

## Morfologia

* Ocell d'uns 14 cm de llargària i coloració general sorrenca. Al dors de l'ala mostra una gran taca rosada i blanca. Àlula i puntes de l'ala negres.
* Cua blanca i negra.
* Brides negres al mascle i bec també negre durant l'època de cria.
* Femella amb bec i brides clares i en general menys acolorida.

## Hàbitat i distribució

Ocell d'hàbits sedentaris que habita zones àrides esguitades d'arbres o arbusts, freqüentment en conreus, des del sud de Turquia, Orient Pròxim i nord-oest d'Aràbia, cap a l'est, a través de l'Iran fins a Mongòlia i oest del Tibet. Als Països Catalans únicament s'ha observat a Menorca on va ser capturada una femella en 1997.

## Referències

* ↑ «Pinsà del desert». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
* ↑ Fitxa del pinsà rosat del desert a Birdguides Arxivat 2015-06-05 a Wayback Machine. Rev. 20/01/2013 (anglès)
* ↑ Gabriel Gargallo Oliva. Seguiment ornitològic de l’'illa de l'Aire. Societat Ornitològica de Menorca. Nov. 2011 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Rev. 30/01/2013 (català)
# Pinsà de Sillem

El pinsà de Sillem (Carpodacus sillemi) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) conegut per dos individus col·lectats en 1929 a l'oest de la Xina. Van tornar a ser albirats (i fotografiats) en 2012.

## Referències

* ↑ «Pinsà de Sillem». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# CFB

CFB té els següents significats:
* Comunitat Francesa de Bèlgica, subdivisió administrativa de Bèlgica
* Caminho de Ferro de Benguela, línia de ferrocarril d'Angola
* Clube de Futebol Os Belenenses, club de futbol de la ciutat de Lisboa (Portugal)
* Club de Futbol Badalona, club de futbol de la ciutat de Badalona (el Barcelonès)
* Club de Futbol Balaguer, club de futbol de la ciutat de Balaguer (la Noguera)
* Club de Futbol Barceloneta, club de futbol del barri de la Barceloneta de Barcelona
* Club Futbol Begues, club de futbol de la vila de Begues (el Baix Llobregat)
* CFB Roses (de l'acrònim de Club de Futbol Base, club de futbol de la ciutat de Roses (l'Alt Empordà)
* CFB (automòbil) (del nom del fundador Charles Frederick Beauvais), empresa històrica fabricant d'autocicles del Regne Unit
* Canadian Forces base, nom de les diverses instal·lacions de les Forces Canadenques
* Lámpada fluorescent compacta (del seu nom en anglès Compact Fluorescent Bulb), bombeta elèctrica amb tecnologia de llum fluorescent
* Cipher Feedback, un dels modes d'operació dels sistemes de xifratge per blocs
* Cfb també és el codi a la classificació climàtica de Köppen del clima atlàntic
# Hromoš

Hromoš és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1600.