OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Fort (Vilademuls)

Can Fort és una masia de Vilademuls (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici rural format per tres cossos juxtaposats, desplegats lleugerament en forma de vano, mirant al sud-est. La part interior forma un pati o era, que connecta a l'exterior per un doble arc de pedra d'ús primitivament públic. L'era comunica amb les dependències agrícoles annexes passant per l'interior de la pallissa situada a ponent. Els tres cossos segueixen el pendent del terreny formant un esgraonat. Tots tres estan coberts a dues vessants. Destaquen la porta dovellada d'accés a la masia i l'acabament de la coberta de l'últim cos, on el teulat descansa sobre tres pilars de pedra rodons, amb basament i capitell i el mur desapareix a nivell de l'ampit de la planta superior. També és interessant la pallissa, on tota la coberta és suportada per un gran pilar situat al centre del recinte.

## Història

Va pertànyer a uns senyors que gaudiren del privilegi de ciutadans honrats de Barcelona, amb tomba familiar dins l'església parroquial. La casa és una notable construcció dels segles xvi i xvii. Va pertànyer al llinatge dels Fort, documentat des del segle xiii, casa d'homes il·lustres com Bertràn Fort, abat de Santa Maria de Lavaix, i Adán Fort, abat de Sant Pere de Besalú, així com Juan Fort i Figaroles, abat d'Àger i important personatge durant la guerra de secessió. Jeroni Fort i Figaroles obtingué de Lluís XIII el privilegi de ciutadà honrat de Barcelona l'any 1643.

## Referències

* 1 2 «Can Fort». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Xaikh Hasan

Xaikh Hasan fou un amir de Tamerlà, probablement germà de Xaikh Nur al-Din.
Se l'esmenta com a cosi i com a germà de Xaikh Nur al-Din. El 1410 Nur al-Din, revoltat, li va encarregar assetjar la fortalesa de Kerkin, propera al Jihun. El 1411 en les conversees de pau, Xah Malik el va proposar a Nur al-Din com un dels hostatges. Després de l'assassinat de Nur al-Din, Xaikh Hasan, va enviar un missatge anunciant la seva submissió i l'emperador li va exigir l'entrega de Tuman Agha. Uns dies després la princesa arribava a Herat on ja estava Xah Rukh. La vila de Kusuyeh li fou entregada com a soyurgal.
Un amir de Kirman, destacat servidor de Sultan Uways, portava també el mateix nom, però tot i ser contemporanis, eren personatges diferents.

## Referències

* ↑ Manuscrit persa Matla-assadein ou-madjma albahrein, a Notices et extraits de la bibliotheque du Roi et autres bibliotheques, tome qatorzieme (volum 14), accesible a Google books, pàg. 203 a 206.
* 1 2 Ibid, pàg 207
# Can Serra (l'Hospitalet de Llobregat)

Can Serra és un barri de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès). Està classificat territorialment dins del Districte V, juntament amb Pubilla Cases. Limita al sud amb el barri del Centre, a l'oest amb Sanfeliu, al nord amb Pubilla Cases i el municipi d'Esplugues de Llobregat i a l'est amb el barri de la Florida. És una de les zones del Samontà de l'Hospitalet de Llobregat més elevades respecte del nivell del mar.
La vida ciutadana s'aglutina al voltant de la plaça de la Carpa, del mercat, la Casa de la Reconciliació (parròquia del barri on a més tenen lloc una gran part de les activitats de les entitats del barri), l'Esplai Can Serra. També hi ha espais verds com els jardins de Can Cluset o els jardins d'Antonio Machado. Altres zones verdes properes són el parc metropolità de Les Planes o el parc de Can Buxeres, que si bé no pertanyen estrictament al barri de Can Serra, l'envolten per la banda de llevant i ponent respectivament.

## Història

L'any 1921, Antoni Faus va aconseguir el permís municipal per urbanitzar la parcel·la que posseïa a la vora del camí del Molí. Va crear els carrers Faus, Castellbó i Andorra.
Al Pla Comarcal de l'any 1953 ja es preveia que la zona es dividia en parc i terreny edificable. L'any 1961 es va aprovar el primer Pla Parcial de Can Serra. Aquest projecte fou promogut pels propietaris dels terrenys i signat pels arquitectes A. Canyelles, F. Escudero i Ribot i A. Tarragó. Fou la primera modificació urbanística sempre en el sentit de l'augment de l'edificabilitat.
El polígon d'habitatges va començar a habitar-se l'any 1966, amb persones majoritàriament procedents de la immigració de diverses comunitats d'Espanya. L'any 1970 tenia 3.550 habitants i l'any 1981 tenia 12.374 habitants.
La lluita veïnal va aconseguir que s'aturessin les construccions i comencessin a fer-se els equipaments. L'Associació de Veïns, creada l'any 1973, en va tenir un paper decisiu.

## Transport públic

L'estació de metro de Can Serra -de la línia 1 del metro (Transports Metropolitans de Barcelona)- i l'estació de L'Hospitalet de RENFE, situada a la intersecció amb el barri del Centre, són els principals serveis de transport a més de la xarxa d'autobusos urbans.

## Dades del barri

* Superfície: 0,29 km².
* Població: 10.095 habitants (any 2021).
* Densitat demogràfica: 34.810 hab/km².
(dades del 2021)
* Renda per habitant: 11.266 € (dades de 2016)

## Referències

* ↑ «Can Serra. Gran Enciclopèdia Catalana». [Consulta: 31 maig 2021].
* ↑ BOTEY i VALLÈS, Jaume Can Serra - 50 anys. Història d'un barri de l'Hospitalet, 2016, pàg. 26.
* ↑ Botey, Jaume. Can Serra 50 anys.Història d'un barri de l'Hospitalet. L'Hospitalet: Centre d'Estudis de l'Hospitalet, 2016. ISBN 978-84-944597-4-0.
* ↑ «Anuari estadístic de la ciutat. L'Hospitalet 2021». [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ «Indicadores Urban Audit para Áreas Submunicipales (2016)». Arxivat de l'original el 2018-06-20. [Consulta: 7 juliol 2018].
# Can Serra de l'Arca

Can Serra de l'Arca és una gran masia del municipi d'Aiguafreda situada en una plana dalt de la serra de l'Arca. Actualment abandonada però en procés de restauració. Apareix esmentada durant el segle xiv fet que la converteix en una de les masies més antigues del municipi.
Tot i l'origen medieval, la construcció actual data d'entre els segles xvi i XIX. L'edifici principal és de tres crugies i està acompanyat d'altres volums distribuïts al voltant d'un pati. Actualment només en queda part de l'estructura sense les cobertes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Serra de l'Arca | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 5 febrer 2022].
# Cantó de Melle

El cantó de Melle és un cantó francès del departament de Deux-Sèvres, situat al districte de Niort. Té 12 municipis i el cap és Melle.

## Municipis

* Chail
* Maisonnay
* Mazières-sur-Béronne
* Melle
* Paizay-le-Tort
* Pouffonds
* Saint-Génard
* Saint-Léger-de-la-Martinière
* Saint-Martin-lès-Melle
* Saint-Romans-lès-Melle
* Saint-Vincent-la-Châtre
* Sompt

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | Auguste Garnaud | Divers gauche |
| 1958-1988 | Émile Touzeau | radical, després UDF |
| 1988-1994 | Patrick Châtelin | Divers droite |
| 1994- | Paul Grégoire | Divers gauche, després PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 9.350 | 9.547 | 9.347 | 9.126 | 9.378 | 9.366 | 9.301 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Pineda de l'Artús

La pineda de l'Artús es un indret boscós del municipi de Vidreres a la comarca de la Selva (Girona). La pineda, ocupa una superfície aproximada de 50 ha. La pineda de l'Artús, està situada a 1,5 km al sud de la vila, a prop del mas de l'Artús (Ca l'Artús) i al nord-oest de la urbanització Terrafortuna, a l'oest de la riera de Cabanyes i la carretera C-63.

## Referències

* ↑ «Vidreres. Selva. Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya». ICGC, 2017. [Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ «pineda de l'Artús». enciclopèdia.cat, GEC, 2022. [Consulta: 10 setembre 2022].
* 1 2 «mapa topogràfic, base 1:5.000». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2022. [Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ «Ca l'Artús». Portal Gironí d'Història i Genealogia, 1998. [Consulta: 10 setembre 2022].
# Platja de Llevant (Barcelona)

* Aquest article tracta sobre la platja de Barcelona. Vegeu-ne altres significats a «Platja de Llevant (Formentera)».
La Platja de Llevant és una platja barcelonina artificial creada l'any 2006. Està situada entre la Nova Mar Bella i la plataforma del Zoo marí. Es va crear a partir de la retirada de l'escullera de Prim i la construcció de la plataforma que estava reservada per al Zoo marí.
És la primera platja de Barcelona que és permés el bany de gossos en estiu. En aquest sentit, des de l'any 2016 una part de la platja s'habilita com a tal i se separa físicament de la resta de la platja.

## Referències

* ↑ «Platja de Llevant». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 22 octubre 2018].
* ↑ «Àrea per a ciutadans amb gossos». Ajuntament de Barcelona. Arxivat de l'original el 2020-10-20. [Consulta: 22 octubre 2018].
# Yuya Shizuko

    En aquest nom japonès, el cognom és Yuya.
Yuya Shizuko (油谷倭文子, Edo, 1733-1752) va ser una poetessa waka japonesa del període Edo, membre de l'escola poètica Agatamon.

## Biografia

Va néixer a Kyōbashi, a la ciutat d'Edo. Era filla d'una família de mercaders propietaris d'una botiga anomenada Iseya, a més de ser proveïdors del governador local. Va tenir la fortuna que va ser enviada a estudiar amb l'estudiós nativista Kamo no Mabuchi, a l'escola que aquest tenia ubicada a Nihonbashi. Als catorze anys va ser enviada a servir com a assistent personal de la muller del dàimio, hi va estar durant tres anys i després va tornar a casa seva.

### Viatge a Ikaho

Als setze anys, Yuya, juntament amb una amiga, va acompanyar la seva mare en una visita als banys termals d'Ikaho, situats a la localitat Kōzuke. Va ser una travessia que les va portar a passar per diversos indrets com Irumagawa, els monts Myōgi i Haruma, Sano i Kagoshima. Durant el viatge va anar escrivint un relat del que veia, que va quedar recollit en l'obra Ikaho no michiyukiburi (1750). Es diu que va ser una obra molt llegida i que tothom que la llegia sentia una intensa admiració, fruit del notable talent tenia Yuya. L'obra es caracteritza per la presència important de passatges visionaris i un estil poètic marcadament japonès, amb l'ús de moltes imatges poètiques típiques d'obres clàssiques, allunyats de la realitat, que fa que quan descriu els paisatges no esmenti pagesos. De fet, ella mateixa apareix representada en el paper d'una aristòcrata encara que no ho era.

### Mort

Yuya va morir abans de complir els vint anys. El seu mestre, Kamo no Mabuchi, i les seves companyes d'estudi a l'escola poètica van voler demostrar la seva profunda tristesa per aquesta mort. Per la seva banda, Mabuchi va escriure diversos poemes en forma de chōka i tanka expressant-hi la seva aflicció. Aquestes poemes estan recollits en una obra titulada Chirinokori, la qual té un estil més proper al Kokinshū o Shin Kokinshū, malgrat que Mabuchi sempre va posar més èmfasi en l'estudi del Man'yōshū per a les seves obres.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Hisamatsu, Sen'ichi. Biographical Dictionary of Japanese Literature (en anglès). Nova York: Kondasha International, 1977, p. 161. ISBN 0-87011-253-8.
* 1 2 3 4 5 6 Fogel, Joshua A. Traditions of East Asian Travel (en anglès). Nova York i Oxford: Berghahn Books, 2005, p. 61-65.
* 1 2 Shiba, Keiko; Ezaki, Motoko. Literary Creations on the Road: Women's Travel Diaries in Early Modern Japan (en anglès). Lanham, Boulder, Nova York, Toronto i Plymouth: University Press of America, 2012, p. 105.
# Ferrocarril de Sóller

El ferrocarril de Sóller és una línia de tren que enllaça les localitats de Palma i Sóller a Mallorca, tot passant per Son Sardina i Bunyola.
Fou inaugurada el 16 d'abril de 1912, és de les poques línies de tren privades de l'Estat i es manté per l'interès turístic que suscita. El tren de Sóller és operat per una empresa privada, anomenada Ferrocarril de Sóller SA. Té terminal a Palma a l'Estació del Tren de Sóller de Palma, on és possible el transbordament amb l'Estació Intermodal Plaça d'Espanya.

## La línia

Línia Palma - Sóller :

## Bibliografia

* Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 5. Palma: Promomallorca, p. 289-291. ISBN 84-8661702-2.
* Nicolau S. Canyelles i Serrano: El ferrocarril a Mallorca, la via del progrés (Documenta Balear, Palma, 2001).
* José M. Valero i Eustaquio de la Cruz: Ferrocarriles de Sóller y Mallorca (Albada, Madrid, 1988).
* Manuel Maristany i Josep Miquel: Prodigioso tren de Sóller (Reserva Anticipada, Barcelona, 1997).
* BRUNET, Pere (1997): “Ruta del tren” en Guíes Pràctiques de Turisme Cultural de les Illes Baears. Ed. El Dia del Mundo / Rey Sol S.A., Palma, p. 2 – 10, 14 – 18.
* Pere Fullana: El Ferrocarril de Palma-Sóller-Port (1912-2012).

## Vegeu també

* Tramvia de Sóller

## Referències

* ↑ «History» (en anglès). trendesoller.com. Arxivat de l'original el 2020-07-02. [Consulta: 29 juny 2019].

## Enllaços externs

* Web oficial
* El tren al web de l'Ajuntament de Sóller Arxivat 2006-12-06 a Wayback Machine.
* El tren de Sóller a Sollernet Arxivat 2006-11-17 a Wayback Machine.
* El tren de Sóller a Trenscat
# Ostiak

«Ostiak» té aquests significats:
* El khanti, també conegut amb el nom d'ostiak, llengua uràlica parlada a la Sibèria.
* El quet, antigament conegut amb el nom d'ostiak del Ienissei, llengua ienisseiana parlada a la Sibèria.
# Kussà

Kussà - Куса (rus) és una ciutat de l'óblast de Txeliàbinsk, a Rússia.

## Història

Kussà nasqué el 1778 al costat de la fàbrica siderúrgica Kussinski Zavod. Aconseguí l'estatus de possiólok (poble) el 1928 i el de ciutat el 18 de gener de 1943.
# Kusiyara

Kusiara o Kusiyara és una de les dues branques (la més meridional) del riu Surma o Barak al districte de Sylhet a Bangladesh. Es bifurca al poble de Bhanga prop de la frontera d'Assam i Bangladesh, i després de rebre les aigües del Langai, Juri i Manu agafa el nom de Bibiana a Bahadurpur on antigament es bifurcava l'antic curs del Barak (avui tancat); més a l'oest el Kusiara o Bibiana troba a la branca septentrional del Surma o Barak i el riu reunit agafa diferents noms locals i finalment desaigua al Meghna. És navegable tot l'any per bots de fins a 4 tones (excepte alguns moments de sequera extrema) i al temps de pluja per bots de fins a 20 tones.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Damastes (historiador)

Damastes (en llatí Damastes, en grec antic Δαμάστης), nascut a Sigeon (Sigeum) fou un historiador grec, contemporani d'Heròdot i d'Hel·lànic de Mitilene, amb el se'l menciona sovint conjuntament.
Segons Suides era deixeble d'Hel·lànic, però Porfiri diu que aquest Hel·lànic va copiar de Damastes i d'Heròdot diverses anotacions sobre els costums d'algunes nacions estrangeres. Aquesta opinió s'ha interpretat com que Damastes va publicar les seves obres abans que Hel·lànic.
Suides i Eudòxia Macrembolitissa diuen que va escriure:
* Una història de Grècia (περὶ τῶν ἐν Ἑλλάδι γενομένων).
* Un relat sobre els ancestres dels que havien pres part a la guerra de Troia.
* Un catàleg de nacions i ciutats (ἐθνῶν κατάλογος καὶ πόλεων), que probablement és la mateixa obra que Esteve de Bizanci menciona amb el títol de περὶ ἐθνῶν.
També se li atribueix un periple (περίπλους), que Agatèmeros diu que va copiar d'Hecateu.
Aquestes obres s'han perdut, excepte alguns fragments. Eratòstenes va fer un us abundant de les obres de Damastes, cosa que Estrabó li censura, ja que diu que les opinions de Damastes tenien poc valor i l'acusa d'ignorant i crèdul. Dionís d'Halicarnàs diu que Damastes va parlar de la fundació de Roma.

## Referències

* ↑ Damastes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 933
# Crisip (escriptor d'agricultura)

Crisip ('en llatí Chrysippus, en grec antic Κρύσιππος "Khrysippos") fou un escriptor grec sobre temes d'agricultura.
La seva obra Γεωργικά, és mencionada per Diògenes Laerci. És un Crisip diferent al Crisip que va ser deixeble d'Erasístrat.

## Referències

* ↑ 4.Chrysippus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 701
# Korba

* Per a altres significats, vegeu «Zamindari de Korba».
Korba (àrab: قربة, Qurba) és una ciutat de Tunísia a la costa oriental de la península de Cap Bon, a la governació de Nabeul, uns 17 km al nord de la ciutat de Nabeul. La municipalitat té 34.807 habitants. És capçalera d'una delegació amb 57.250 habitants segons el cens del 2004.

## Economia

L'activitat principal és el turisme, amb llargues platges d'arena fina.
L'agricultura hi és secundària, però així i tot el cultiu de tomàquets i pebrots hi és important i per aquests cultius se l'anomena «la Vila roja». També s'hi cultiven maduixes i vinya.
A l'estiu s'organitza un festival de teatre amateur. L'especialitat manufacturera local és el teixit de la llana.

## Història

Fou la romana Curubis, que fou erigida en colònia sota August. Les ruïnes romanes es conserven en un turó proper però són poc importants (unes cisternes i restes d'un aqüeducte).
Al segle xvii s'hi van establir els musulmans expulsats d'Andalusia pels castellans, que van influenciar en les construccions i en els seus carrers laberíntics que li donen una certa originalitat entre les ciutats de la península.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 15 54 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en vuit sectors o imades:
* Beni Ayache (15 54 51)
* Garâet Sassi (15 54 52)
* Diar El Hojaj (15 54 53)
* Korba Est (15 54 54)
* Korba Ouest (15 54 55)
* Tazerka (15 54 56)
* Bou - Jerida (15 54 57)
* Boulidine (15 54 58)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 15 16). La municipalitat fou creada per decret de 31 de desembre de 1957, amb una superfície de 1.500 hectàrees.

## Personatges cèlebres

Personatges famosos de la vila són l'autor teatral Nacer Khemir i l'exministre d'educació i després diputat Hedi Khlil.

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 48-52. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 136-138. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Korba - Lloc web oficial
# Kordofan de l'Oest

La wilaya o estat de Kordofan Occidental o Kordofan de l'Oest (àrab: غرب كردفان, Ḡarb Kurdufān; en anglès West Kurdufan) va ser una antiga wilaya o estat del Sudan, una de les 26 wilayes que es van formar per la divisió administrativa del 14 de febrer de 1994. La seva superfície era de 111.373 km² i la població estimada el 2006 era d'1.320.405. La capital era al-Fulah.
Arran dels pactes de l'Acord de Pau de 9 de gener de 2005, que ratificava diversos acords entre els quals l'aconseguit entre el govern del Sudan (GOS) i el MPAS per la resolució del conflicte a Kordofan del Sud i les Muntanyes Nuba i a l'estat del Nil Blau signat a Naivasha (Kenya) el 26 de maig de 2004, l'estat de Kordofan Occidental fou abolit el 16 d'agost de 2005 i el seu territori dividit entre el Kordofan del Nord (districtes d'an-Nuhud i Ghebeish) i el Kordofan del Sud (districtes de Abyei, as-Salam i Lagawai). Segons l'acord els límits del Kordofan del Sud havien de ser el mateixos que els anteriors del Kordofan del Sud quan el gran Kordofan (estat únic) es va dividir en dos el 14 de febrer de 1994. El mateix acord preveia que al-Fulah, la capital, seria la segona capital de Kordofan del Sud i les sessions de l'Assemblea Legislativa s'alternarien entre al-Fulah i Kaduqli.

## Governadors

* 1994 - 1995 Salah Ali al-Ghali
* 1995 - 1997 Hasan Uthman Rizq
* 1997 - 2000 Bashir Adam Rahmah
* 2000 - 2002 Jayli Ahmad Ash-Sharif (al-Jaili Ahmed al-Sharif)
* 2002 - 2004 At-Tayib Abd ar-Rahman Mukhtar
* 2004 - 2005 Suliman Salman Al-Safi

## Vegeu també

* Kordufan

## Notes

* ↑ UNMIS CPA Monitor May 2007, Southern Kordofan
* ↑ The Comprehensive Peace Agreement between The Government of The Republic of The Sudan and The Sudan People's Liberation Movement/Sudan People's Liberation Army

## Enllaços externs

* Darfur - Kordofan, mapa de la United States Agency for International Development (USAID), 2002

## Referències

* Statoids
# L'Ínsula

L'Ínsula és una partida rural constituïda per camps de conreu de secà del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Rivert.
Està situat al sud-est de Rivert, a prop i a l'esquerra del barranc de Rivert, al sud dels Campets i al sud-oest de Serboixos, a llevant i davant de les Costes. Discorre pel seu costat de llevant un dels trams conservats del Camí vell de Salàs de Pallars a Rivert.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# L'Ínsula (la Nou de Berguedà)

L'Ínsula és una obra del municipi de la Nou de Berguedà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia d'estructura clàssica, amb coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana de migdia. Aquesta façana presenta una eixida oberta a les golfes i que deixa visible les encavallades de fusta que sostenen la teulada així com una balconada allindanada al primer pis. Aquesta façana és fruit de l'ampliació del segle xviii, una ampliació feta amb materials pobres.

## Història

Està situada dins del terme parroquial de Sant Martí de la Nou, la masia construïda a finals del segle xvii o inicis del xviii i posteriorment ampliada a la façana. La masia formava part dels dominis jurisdiccionals del monestir de Santa Maria de Ripoll.

## Referències

* 1 2 «L'Ínsula». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# L'Ìsula

L'Ìsula (en francès: L'Île-Rousse; en italià: Isola Rossa; "Illa Roja") és un municipi de Còrsega, situat al nord-oest de l'illa, a la comarca de Balagna del departament de l'Alta Còrsega. El nom d'illa roja prové de les roques roges de l'illa de Pietra situada al nord de la ciutat.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.678 | 2.036 | 2.360 | 2.632 | 2.288 | 2.774 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1971-2001 | Pierre Pasquini | RPR | |
| 2001- | Jean Joseph Allegrini-Simonetti | UMP | |

## Història

Fou un antic mercat romà i el seu desenvolupament va ser impulsat per Pascal Paoli que va construir el port i les muralles per competir amb el tràfic marítim de Calvi amb Gènova.