OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Robert Dilworth

Robert Dilworth (Hemet, 2 de desembre de 1914 - Califòrnia, 29 d'octubre de 1993), conegut com a Bob Dilworth per amics i familiars, va ser un matemàtic estatunidenc.
Dilworth va estudiar a l'Institut Tecnològic de Califòrnia, en el qual es va doctorar el 1939 sota la supervisió de Morgan Ward. Des de 1939 va ser professor de la universitat Yale fins al 1943, quan va retornar a Caltech, on va fer la resta de la seva carrera acadèmica. El seu camp de treball va ser la teoria de reticles, tema sobre el que va publicar un llibre fonamental en col·laboració amb Peter Crawley: Algebraic Theory of Lattices (Teoria Algebraica de Reticles) (1973). També va publicar una trentena d'articles científics sobre el tema. A més de les seves activitats acadèmiques, durant la Segona Guerra Mundial va col·laborar amb la 8a Força Aèria i des de 1955 fins a 1976 va ser consultor de l'Agència de Seguretat Nacional.

## Referències

* ↑ Bogart, 1995, p. 1.
* ↑ Bogart, Greese i Kung, 1990, p. xv.
* ↑ Bogart, 1995, p. 3-4.
* ↑ Bogart, Greese i Kung, 1990, p. xvi.

## Bibliografia

* Bogart, Kenneth P. «R. P. Dilworth» (en anglès). Order, Vol. 12, Num. 1, 1995, pàg. 1-4. DOI: 10.1007/BF01108587. ISSN: 0167-8094.
* Bogart, K.; Greese, R.; Kung, J. The Dilworth Theorems (en anglès). Springer, 1990. ISBN 978-1-4899-3560-1.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Robert Dilworth» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Robert Palmer Dilworth». Prabook. [Consulta: 28 juliol 2022]. (anglès)
# Rose Macaulay

Rose Macaulay (Rugby, Warwickshire, 1 d'agost de 1881 — Londres, 30 d'octubre de 1958) fou una escriptora britànica. Es graduà en Història Moderna al Somerville College de la Universitat d'Oxford.
Pertanyia a l'anomenat Grup de Bloomsbury. Va escriure la seva primera novel·la, Abbots Verney, el 1906, quan vivia a Great Shelford, a prop de Cambridge. Va esdevenir anglocatòlica ardent i va mantenir una gran amistat d’infantesa amb el poeta Rupert Brooke, que la va ajudar a introduir-se a la vida literària londinenca. Es va traslladar a viure a Londres i el 1914 va publicar el seu primer llibre de poesia, The Two Blind Countries. El 1918 va conèixer el novel·lista i antic sacerdot catòlic Gerald O’Donovan, l’home casat amb qui mantindria una relació amorosa que va durar fins a la mort d’ell. La seva última novel·la i la més coneguda de totes, The Towers of Trebizond (1956), va rebre el James Tait Black Memorial Prize i va esdevenir un bestseller als Estats Units. Va ser nomenada Dame Commander de l’Ordre de l’Imperi Britànic als New Year’s Honours de 1958, però set mesos més tard moriria a casa seva, a causa d’un atac de cor.

## Bibliografia de l'autora

Ficció:
* Abbots Verney (1906)
* The Furnace (1907)
* The Secret River (1909)
* The Valley Captives (1911)
* Views and Vagabonds (1912) John Murray
* The Lee Shore (1913) Hodder & Stoughton
* The Two Blind Countries (1914) Poetry. Sidgwick & Jackson
* The Making of a Bigot (c 1914) Hodder & Stoughton
* Non-Combatants and Others (1916) Hodder & Stoughton
* What Not: A Prophetic Comedy (1918)
* Three Days (1919) Poetry. Constable
* Potterism (1920) US Edition Boni and Liveright
* Dangerous Ages (1921) US Edition Boni and Liveright
* Mystery At Geneva: An Improbable Tale of Singular Happenings (1922) William Collins Sons & Co. Ltd; US Edition Boni and
* Told by an Idiot (1923)
* Orphan Island (1924) William Collins Sons & Co. Ltd; US Edition Boni and Liveright
* Crewe Train (1926)
* Keeping Up Appearances (1928) William Collins Sons & Co. Ltd
* Staying with Relations (1930)
* They Were Defeated (1932)
* Going Abroad (1934)
* I Would Be Private (1937)
* And No Man's Wit (1940)
* The World My Wilderness (1950) William Collins Sons & Co. Ltd
* The Towers of Trebizond (1956) William Collins Sons & Co. Ltd
No-Ficció:
* A Casual Commentary (1925)
* Some Religious Elements in English Literature (1931)
* Milton (1934)
* Personal Pleasures (1935)
* The Minor Pleasures of Life (1936)
* An Open Letter (1937)
* The Writings of E.M. Forster (1938)
* Life Among the English (1942)
* Southey in Portugal (1945)
* They Went to Portugal (1946)
* Evelyn Waugh (1946)
* Fabled Shore: From the Pyrenees to Portugal By Road (1949)
* Pleasure of Ruins (1953)
* Coming to London (1957)
* Letters to a Friend 1950–52 (1961)
* Last letters to a friend 1952–1958 (1962)
* Letters to a Sister (1964)
* They Went to Portugal Too (1990)
# Kinneksbond

El Kinneksbond és un centre cultural ubicat a Mamer, al sud de Luxemburg. Inaugurat a l'octubre de 2010, alberga un auditori de 480 seients amb escenari i orquestra adequada per a concerts, obres de teatre i espectacles. Dissenyat per l'arquitecte Jim Clemes d'Esch-sur-Alzette, es tracta d'una instal·lació moderna que també conté vestuaris, una sala d'assajos per a bandes i una sèrie de sales més petites per a l'ensenyament musical. Hi ha un ampli vestíbul d'entrada amb guarda-roba i bar. És la seu de l'Orquestra de Cambra de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Información sobre la Sala de conciertos» (en francès). [Consulta: 14 octubre 2014].
* ↑ "Kinneksbond Cultural Centre to Open over Hallowe'en Week-End" Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine., MyMosaik.lu. Retrieved 4 March 2011.
* ↑ "Meeting Point Luxembourg" Arxivat 2011-03-22 a Wayback Machine., Ministère des Classes moyennes et du Tourisme, 2011. Retrieved 4 March 2011.

## Enllaços externs

* Kinneksbond - Lloc web oficial
# Kino (conjunt britànic)

Kino és un grup britànic de rock neo-progressiu format per membres d'altres grups (John Mitchell d'Arena i The Urbane; Pete Trewavas de Marillion, Transatlantic i Edison's Children; John Beck d'It Bites; Bob Dalton d'It Bites; Chris Maitland de Porcupine Tree).
La formació va treure el seu àlbum de debut, Picture al febrer del 2005.
Enter el període del 2006 al 2018 va estar inactiva degut a que Mitchell es va reunir amb Beck i Dalton als reformats It Bites, reemplaçant al guitarra i cantant original, Francis Dunnery, fent una gira el 2006 i realitzant dos àlbums. A part, la banda ha deixat d'aparèixer a la web del seu segell, InsideOut.
Al Gener del 2018, Mitchell va anunciar que reformava la banda amb Trewavas, Beck i Craig Blundell reemplaçant a Chris Maitland a la bateria. Al Març del mateix any editen un nou disc en estudi, 'Radio Voltaire'.

## Formació

* John Mitchell: veu solista, guitarres (2004–2006, 2017–present)
* Pete Trewavas: baix, bass pedals, cors (2004–2006, 2017–present)
* John Beck: sintetitzadors, cors (2004–2006, 2017–present)
* Chris Maitland (Gravació a l'estudi de Picture): bateria i percussions, cors (2005)
* Bob Dalton: bateria i percussions, cors (2006)
* Craig Blundell: bateria i percussions (2018–present)

## Discografia

* Picture - àlbum en estudi, Febrer 2005
* Cutting Room Floor - recopilació, Desembre 2005
* Radio Voltaire - àlbum en estudi, Març 2018)

## Referències

* ↑ http://www.itbites.com/content/the-band
* ↑ http://www.insideoutmusic.com/artists.aspx Arxivat 2018-04-29 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Kino Myspace
* Web d'It Bites
* Inside Out Arxivat 2018-04-29 a Wayback Machine.
Viccionari
# Kírov

«Kirov» té aquests significats:
* Toponímia:
** óblast de Kírov, subjecte federal de Rússia
** Kírov (óblast de Kírov), ciutat i centre administratiu de l'óblast de Kírov
** Kírov (Kaluga), població de l'óblast de Kaluga
** Kírov (Adiguèsia), khútor de la República d'Adiguèsia
** Kírov (Rostov), khútor de l'óblast de Rostov, a Rússia
** Kírov (óblast de Briansk), localitat
** Kírova (República del Baixrtostan), localitat
** Kirova (óblast de Volgograd), localitat
** Kírova (óblast de Iaroslavl), Oblast
** Kírov (Armènia)
** Amrakits, Armènia, abans anomenada Kírov
** Taperakan, Armenia, abans anomenada Kírov
** Kírov (Bakú), Azerbaidjan
** Kírov (Lankaran), Azerbaidjan
** Kírov (Samukh), Azerbaidjan
** Kírov (Shusha), Azerbaidjan
** Pont Kírov, a Belarús
* Biografies:
** Nikolai Kírov (nascut el 1957), atleta soviètic
** Serguei Kírov (1886-1934), un revolucionari bolxevic
* Miscel·lània:
** Creuer Kírov, soviètic de 1930-1940 i posteriors
** Planta Kírov, Sant Petersburg, Rússia
** Acadèmia militar Kirov
** Estadi Kírov, a Sant Petersburg, Rússia
** Ballet Kírov, companyia de dansa clàssica associada al Teatre Imperial de Sant Petersburg
** Acadèmia de ballet de Kírov, una escola de ballet de Washington D.C.
# Kunešov

Kunešov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1342.
# Cristóbal Martín de Herrera

Cristóbal Martín de Herrera (Aldeadávila de la Ribera, 20 de març de 1831-Madrid, 1878) va ser un advocat i polític espanyol, ministre de Gracia i Justícia durant la regència del general Serrano, ministre d'Ultramar durant el regnat d'Amadeu I i ministre de Foment i novament de Gracia i Justícia i d'Ultramar durant el regnat d'Alfons XII.

## Biografia

El seu germà era arquebisbe de Santiago de Compostel·la i llicenciat en dret per la Universitat de Salamanca. Militant del Partit Moderat fins a 1859 va obtenir acta de diputat al Congrés en les eleccions de 1858 per la circumscripció de Vitigudino (Salamanca) i va tornar a obtenir aquest escó en alguns dels següents processos electorals fins a les eleccions generals espanyoles de 1876 en les que va ocupar la vicepresidència de la Cambra.
Va ser ministre de Gracia i Justícia entre el 18 de juny i el 13 de juliol de 1869 en un gabinet Prim, cartera que tornaria a ocupar entre el 2 de desembre de 1875 i el 14 de gener de 1877, en aquesta ocasió en un govern presidit per Cánovas i en el qual també exerciria les carteres de ministre de Foment, entre el 12 de setembre i el 2 de desembre de 1875, i d'Ultramar, entre el 14 de gener de 1877 i el 12 de febrer de 1878; anteriorment ja havia ocupat la cartera d'Ultramar en un gabinet Sagasta, entre el 20 de gener i el 26 de maig de 1872. També fou president de la Reial Acadèmia de Jurisprudència i Legislació.

## Referències

* ↑ «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2018-10-05. [Consulta: 18 setembre 2015].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Cristóbal Martín de Herrera a xtec.es

## Enllaços externs

* Cristóbal Martín de Herrera a wikisalamanca.org
# S&P 500

L'índex Standard & Poor's 500 (oficialment Standard & Poor's 500 Index), també conegut com a S&P 500, és un dels índexs borsaris més importants dels Estats Units i inclou les 500 empreses més grans dels Estats Units i es pondera d'acord amb la capitalització de mercat de cada una de les empreses. El S&P 500 és elaborat per l'agència de qualificació de risc d'accions i bons Standard & Poor's i és considerat l'índex més representatiu de la situació real del mercat.

## Història

La història del S&P 500 data del 1923, quan l'empresa Standard & Poor's va introduir un índex que cobria 233 companyies. L'índex, tal com se'l coneix avui en dia, es va crear el 1957 en ampliar-se a les 500 companyies més grans del mercat estatunidenc. L'S&P 500 sens dubte és una eina clau per a conèixer la situació del mercat.

## Referències

* ↑ https://www.spice-indices.com/idpfiles/spice-assets/resources/public/documents/103766_multidiscovery1.pdf
* ↑ «S&P 500 Overview». S&P/Dow Jones Indices LLC. [Consulta: 20 gener 2013].
* ↑ «Edward Renshaw, The Stock Market, Oil Price Shocks, Economic Recessions and the Business Cycle With An Emphasis on Forecasting, December 2002». Arxivat de l'original el 2014-12-27. [Consulta: 1r maig 2017].
* ↑ «S&P 500 factsheet». Standard & Poor's. [Consulta: 20 gener 2013].
# S'Adolitx

L'illot de S'Adolitx és un illot granític situat davant la cara sud de la punta de Garbí, al terme municipal de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà).

## Referències

* ↑ «GIM0509 Cala Vigatà – Sant Feliu de Guíxols | Fundación Mar» (en castellà). Arxivat de l'original el 2019-06-17. [Consulta: 17 juny 2019].
* ↑ «Toponimia de Sant Feliu de Guixols». [Consulta: 17 juny 2019].
# L'Hôpital-Saint-Lieffroy

L'Hôpital-Saint-Lieffroy és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 85 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de L'Hôpital-Saint-Lieffroy era de 85 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 34 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 1 estava desocupat. 29 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 31 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de L'Hôpital-Saint-Lieffroy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 52 persones, 37 eren actives i 15 eren inactives. De les 37 persones actives 31 estaven ocupades (22 homes i 9 dones) i 6 estaven aturades (3 homes i 3 dones). De les 15 persones inactives 4 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a L'Hôpital-Saint-Lieffroy hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de L'Hôpital-Saint-Lieffroy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de L'Hôpital-Saint-Lieffroy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Paola Cavalieri

Paola Cavalieri, filòsofa italiana, és coneguda principalment pel seu activisme pels drets dels animals, en particular per als simis antropomorfs. En aquest camp ha publicat La questione animale (1999) i The Great Ape Project (1993), realitzat conjuntament amb el filòsof australià Peter Singer, que ha donat lloc al Projecte Gran Simi. Cavalieri també dirigeix la revista internacional de filosofia Etica & Animali.

## Llibres

* The Great Ape Project: Equality Beyond Humanity, New York: St. Martin's Press ISBN 978-0312104733
* La questione animale. Per una teoria allargata dei diritti umani, Bollati Boringhieri, 1999, ISBN 8833911608
# Delois Blakely

Delois Blakely, nascuda a Fort Lauderdale, Florida, és una escriptora, activista i monja afroamericana. És la successora de la Reina Mare Audley Moore. Fou reconeguda com a Reina Mare el 2003 pe Departament d'Interior dels Estats Units. El 25 de març de 2015 va dirigir la cerimònia al memorial permanent de les Nacions Unides, "The Ark of Return". Ella fou proclama com a representant a les Nacions Unides dels 55 milions de persones hereus dels africans desplaçats pel comerç triangular d'esclaus i reclama reparacions per l'esclavitud. Ha editat llibres i articles sobre educació, cultura i oci.

## Biografia

El 1958 va entrar a servir en un convent franciscà durant deu anys sota el nom de Germana Noelita Marie. El 1965 es va graduar en educació religiosa a la Universitat Catòlica d'Amèrica.
El 1969 va fundar la New Future Foundation Inc.

## Obres

Blakely ha publicat dos llibres, "The Harlem Street Nun: Autobiography of Queen Mother Dr. Delois Blakely" (1987) i "Pilgrimage to Goree Island" (2016). El 1995 fou elegida Alcaldesa comunitària de Harlem i Ambaixadora d'Àfrica.

## Demanda legal

El novembre de 2011 Blakely va demandar a la Walt Disney Company i a Sony Pictures reclamant que la seva vida era la base del film de 1992, Sister Act. El gener de 2012 va retirar la demanda per a presentar-ne una de més robusta a finals d'agost del mateix any, davant la Cort Suprema de Nova York, demanat 1 bilió de dòlars en danys i perjudicis a la Disney. El 2013, aquest tribunal va dir que Blakely no tenia raó.

## Referències

* ↑ «African Burial Ground to Celebrate Kwanzaa in New York 12/26- 1/1». Broadway World. [Consulta: 16 febrer 2019].
* ↑ «Permanent Memorial to Honour the Victims of Slavery and the Transatlantic Slave Trade at the United Nations». UN.org.
* ↑ «UN Dept. Of Global Communications». UN.org. [Consulta: 28 febrer 2019].
* ↑ «New Future Foundation, Inc. history». New Future Foundation, Inc.. [Consulta: 16 febrer 2019].
* ↑ «Harlem's Queen Mother, by Acclaim; Honorary Mayor Traded Convent for Life of Street Charity». New York Times.
* ↑ Delois Blakely. Pilgrimage to Goree Island (The Harlem Street Nun) (Volume 2). CreateSpace, 2015. ISBN 978-1502370167.
* ↑ «Harlem Nun Sues Disney». BET.
* ↑ «New York Supreme Court Decision». New York State Courts.
# Vil·la romana de Paterna

La Vil·la romana de Paterna és un conjunt històric del segle i aC descobert l'any 2007, les restes del qual es componen de la residència dels amos i l'explotació agrícola i industrial. Al llarg dels anys 2007 a 2011 es van realitzar excavacions al Sector Siro, que la van descobrir.
Podria tractar-se d'una vil·la d'uns 5.000 metres quadrats que proveïa a la ciutat de València d'oli, blat i raïm, amb diferents parts com l'àrea residencial, taller per extreure oli d'oliva i algun edifici de grans proporcions amb columnes, Els arqueòlegs han descobert termes amb praefornium i un tercularium (premsa d'oli), basses utilitzades per a la decantació posterior de l'oli i netejar-lo d'impureses. S'han trobat igualment restes de monedes, una copa de vidre verd tallada amb crismó, de ceràmica i el contrapés que s'utilitzava per premsar les olives d'1,5 metres de diàmetre i que pesa quatre tones. També restes de dos xiquets d'uns cinc anys.

## Degradació parcial

Possibles irregularitats urbanístiques haurien posat en perill la vil·la romana, de la que s'hauria degradat una part important.

## Referències

* ↑ «La Villa Romana de Paterna. [---e ann(orum) XXX [Co]r(nelius) Lupulus [u]xori b(ene) m(erenti)]» (en castellà). Paterna.es. [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ «Villa romana de Paterna» (en castellà). Tarraconensis.com. [Consulta: març 2016].
* ↑ «La villa romana de Paterna abandona la lista roja del patrimonio tras una actuación que asegura su mantenimiento» (en castellà). Hortanoticias.com, 24-05-2018.
* ↑ «La Fiscalía de Valencia investiga la "destrucción" de la Villa Romana de Paterna» (en castellà). Abc.es, 29-07-2014. [Consulta: març 2016].
* ↑ «La villa romana de Paterna (Valencia) destruida por la construcción de un edificio» (en castellà). Historiayarqueologia.com, 29-07-2010. Arxivat de l'original el 5 de setembre 2012. [Consulta: març 2016].
* ↑ «Dosier de prensa, villa romana de Paterna» (en castellà). Arxivat de l'original el 2016-03-12. [Consulta: març 2016].
# Escorxador municipal de Reus

L'Escorxador municipal de Reus és un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Reus (Baix Camp).

## Descripció

El conjunt de construccions se separa del carrer mitjançant una tanca d'obra, maçoneria, pedra, i reixa de ferro. La sala central de sacrificis és un gran espai de planta lliure i forma rectangular. La coberta és d'estructura metàl·lica i una lluerna central permet la bona il·luminació i ventilació de l'espai. Les façanes combinen els murs llisos, amb elements decoratius d'obra vista, i petits elements de pedra.

## Història

L'any 1884, es va fer la primera subhasta per la construcció de l'escorxador. Més endavant, el 1889, es va fer la subhasta per a construir la tanca del solar on s'aixecarà el nou edifici. El novembre de 1889, va ser l'aprovació dels plànols i pressupostos del nou escorxador, però no seria fins a l'abril de 1890 que es va produir l'Acord del ple municipal per donar a Francisco Balada les obres de construcció.
L'any 1893 ja s'utilitzà la sala Gran de l'edifici. El febrer de 1894 es construeix la sala per a matar els porcs.
El projecte va ser obra de Francesc Borràs Soler, encara que l'obra la realitzà l'arquitecte Pere Caselles i Tarrats.
Actualment l'edifici restaurat és ocupat per la Biblioteca Central Xavier Amorós, que porta aquest nom com a homenatge al poeta reusenc Xavier Amorós. La restauració, obra dels arquitectes Joan Figuerola i Joan C. Gavaldà, ha respectat les singularitats de l'edifici antic, amb els patis interiors i la cobertura exterior. La Biblioteca ocupa una superfície de 2.500m2 i, es divideix en 4 sales segons els serveis i fons que s'hi ofereixen. Encara que ha perdut la il·luminació zenital que li donava la claraboia correguda i les finestres graduables, la nau central o antiga sala de sacrificis segueix impressionant per l'alçada de les columnes de ferro colat i les filigranes que recolzen l'altell.

## Referències

* ↑ Arnavat, Albert (dir.). Arquitectura industrial modernista i noucentista del camp de Tarragona i les Terres de l'Ebre. Tarragona: La Diputació, 2012, p. 44. ISBN 9788415264125.
* «Escorxador municipal de Reus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 abril 2012].

## Enllaços externs

* «Escorxador municipal de Reus». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* Biblioteca Central Xavier Amorós
# Normalitat (desambiguació)

«Normalitat» té aquests significats:
* Normalitat, unitat de concentració utilitzada en química.
* Normalitat sociològica, quan es segueix la norma, definida aquesta com una pràctica social que regula els comportaments.