OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alena Dilko

Alena Dilko (en belarús: Алена Дылько) (Kosava, Província de Brest, 16 de novembre de 1988) és una ciclista en pista belarussa que combina tant la pista com la carretera. Va participar en els Jocs Olímpics de Londres de 2012.

## Palmarès en pista

* 2011
** Campiona de Belarús en Persecució per equips (amb Aksana Papko i Tatsiana Xaràkova)
* 2012
** Campiona de Belarús en Persecució per equips (amb Aksana Papko i Tatsiana Xaràkova)

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Eleccions presidencials del Kirguizstan de 2000

El 29 d'octubre de 2000 es van celebrar eleccions presidencials al Kirguizstan. El resultat va ser una victòria pel llavors president Askar Akàiev, que va ser reelegit amb més del 70% dels vots. Els observadors electorals internacionals van qualificar la votació de no complir les normes internacionals. La participació va ser del 78,4%.

## Referències

* ↑ «Kyrgyz radio announces Akayev victory after all votes counted». Eurasianet.org, 30-10-2000. Arxivat de l'original el 4 setembre 2008.
* ↑ «Akayev wins reelection amid fraud claims». Eurasianet.org, 30-10-2000. Arxivat de l'original el 2008-09-04.
* ↑ «Kyrgyzstan election protest continues». BBC News Online, 01-11-2000. [Consulta: 8 agost 2009].
* ↑ Dieter Nohlen, Florian Grotz & Christof Hartmann (2001) Elections in Asia: A data handbook, Volume I, p448 ISBN 0-19-924958-X
# Eurocopter HH-65 Dolphin

El Eurocopter HH-65 Dolphin és un helicòpter bimotor d'un sol rotor principal utilitzat per a recerca i rescat amb capacitat per a evacuació mèdica. És operat per la Guàrdia Costanera dels Estats Units d'Amèrica (USCG). Es tracta d'una variant de l'Eurocopter AS365 Dauphin, fabricat a França.
El 1979, la USCG elegí la versió SA366 G1 Dauphin com a nou helicòpter de rescat aire-mar de curt abast per substituir el Sikorsky HH-52A Sea Guard. S'adquiriren un total de 99 helicòpters optimitzats per a les tasques de recerca i rescat de la USCG, que foren designats HH-65A Dolphin. A diferència de l'HH-52, l'HH-65A no és capaç de dur a terme amaratges. Normalment, l'HH-65 porta una tripulació de quatre persones: pilot, copilot, mecànic de vol i socorrista aeri.

## Referències

* ↑ HH-65A Dolphin Arxivat 10 May 2007$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine., GlobalSecurity.org, consulta: 1 octubre 2007
# Eleccions presidencials del Brasil de 2018

Les eleccions presidencials del Brasil de 2018 es van celebrar al Brasil en dues voltes. La primera va tenir lloc el 7 d'octubre de 2018 i la segona el 28 d'octubre de 2018, totes dues en diumenge. Van ser les vuitenes eleccions presidencials del país després de la promulgació de la Constitució Federal de 1988. Es va disputar entre Fernando Haddad (PT) i Jair Bolsonaro (PSL, actual Unió Brasil), que va resultar guanyador. El candidat i el seu vicepresident, Hamilton Mourão, van jurar el seu càrrec l'1 de gener de 2019 per a un mandat de quatre anys.

## Referències

* ↑ «Jair Bolsonaro é eleito presidente e interrompe série de vitórias do PT» (en portuguès brasiler). [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ Periódico, El. «Brasília es blinda per a la investidura de Bolsonaro», 01-01-2019. [Consulta: 3 octubre 2022].
# Moneda complementària

Una moneda complementària s'utilitza com a complement a una moneda nacional.$^{:3}$ És un acord per utilitzar un mitjà d'intercanvi que no sol ser de curs legal.$^{:2}$ El propòsit pot ser protegir o estimular una economia en particular.$^{:7}$ Un altre propòsit pot ser per a orientar l'economia cap a objectius socials, ambientals o polítics.$^{:7}$$^{:4}$

## Tipus

Les monedes locals tenen la funció de fomentar la despesa dins d'una comunitat local.
Algunes formes de moneda complementària poden promoure la plena utilització dels recursos en una àrea geogràfica molt més àmplia i ajudar a superar les barreres imposades per la distància. Per exemple:
* Al Japó, el sistema del Fureai kippu emet crèdits a canvi d'assistència a la tercera edat. Així, membres d'una família que viuen lluny dels seus pares poden obtenir crèdits, oferint l'assistència als ancians en la seva comunitat local.
* La majoria de les companyies aèries ofereixen cupons per als seients que solen estar buits d'alguns vols, proporcionant així un benefici per als clients a un cost relativament baix per a la línia aèria al mateix temps que promouen la lleialtat del clients.
Mentre que la majoria d'aquestes monedes estan restringits a una petita àrea geogràfica o un país, a través de formularis electrònics d'internet de moneda complementària poden ser utilitzades per estimular les transaccions en una base global. Per exemple:
* A la Xina, les Tencent QQ són una forma de moneda virtual que ha guanyat una àmplia circulació. Llavors tot i que aquestes monedes virtuals no són "locals" en el sentit de la tradició, ja que no s'adapten a les necessitats específiques d'una determinada comunitat, sinó a la d'una comunitat virtual. El govern xinès ha començat a gravar les monedes a mesura que s'intercanviava aquesta moneda virtual per divises reals.

## Referències

* ↑ Robert Costanza et al., "Complementary Currencies as a Method to Improve Local Sustainable Economic Welfare", University of Vermont, Draft, Dec. 12th, 2003.
* ↑ Lietaer, Bernard; Hallsmith, Gwendolyn. «Community Currency Guide». Global Community Initiatives, 2006. Arxivat de l'original el 20 d’octubre 2017. [Consulta: 18 juny 2015].
* 1 2 Blanc, Jérôme «Classifying ‘CCs': Community, complementary and local currencies' types and generations» (PDF). , vol. 15, 2011, pàg. 4–10.
* ↑ Ahmed, Pepita Ould; Fare, Marie. «The complementary currency systems: a tricky issue for economists». hal.archives-ouvertes.fr. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ China Taxes Online Game Players Arxivat 2017-02-12 a Wayback Machine. KerryOnWorld, December 7, 2008
# Enneapterygius atrogulare

Enneapterygius atrogulare és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja principalment invertebrats petits i algues.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical i associat als esculls de corall que viu fins als 5 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia (des del nord de Queensland fins a Nova Gal·les del Sud) i Tonga.

## Referències

* ↑ «Enneapterygius atrogulare». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* 1 2 Kuiter, R.H., 1993. Coastal fishes of south-eastern Australia. University of Hawaii Press. Honolulu, Hawaii. 437 p.
* ↑ Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* ↑ Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* ↑ Johnson, J.W., 1999. Annotated checklist of the fishes of Moreton Bay, Queensland, Australia. Memoirs of the Queensland Museum 43(2):709-762.
* ↑ Randall, J.E., J.T. Williams, D.G. Smith, M. Kulbicki, G.M. Tham, P. Labrosse, M. Kronen, E. Clua i B.S. Mann, 2003. Checklist of the shore and epipelagic fishes of Tonga. Atoll Res. Bull. Núms. 497-508.

## Bibliografia

* Allen, G.R. i R.C. Steene, 1988. Fishes of Christmas Island Indian Ocean. Christmas Island Natural History Association, Christmas Island, Indian Ocean, 6798, Austràlia. 197 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Randall, J.E., 2005. Reef and shore fishes of the South Pacific. New Caledonia to Tahiti and the Pitcairn Islands. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 720 p.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Alles mit Gott und nichts ohn' ihn, BWV 1127

Alles mit Gott und nichts ohn'ihn, BWV 1127 (Tot amb el Senyor i res sense Ell). És una ària per a soprano, escrita per al 53è aniversari del Duc Wilhelm Ernst de Saxònia-Weimar, a Weimar l'any 1713. Composta, a més del soprano, per a dos violins, viola violoncel i baix continu. Fou descoberta el juny de 2005, a la Biblioteca Anna Amalia de Weimar.

## Discografia seleccionada

* J. S. Bach: Alles mit Gott und nichts ohn'ihn, BWV 1127. John Eliot Gardiner, Monteverdi Choir, English Baroque Soloists, Elin Manahan Thomas. (Soli Deo Gloria), 2005.
* J.S. Bach: Complete Cantatas Vol. 20. Ton Koopman, Amsterdam Baroque Orchestra & Choir, Lisa Larsson. (Challenge Classics), 2006.
* J.S. Bach: Cantatas Vol. 44. Masaaki Suzuki, Bach Collegium Japan, Carolyn Sampson. (BIS), 2005.

## Referències

* ↑ «J.S. Bach Home Page». Arxivat de l'original el 2016-03-14. [Consulta: 10 març 2016].

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
* J.S. Bach Home Page Arxivat 2016-03-14 a Wayback Machine.
# Diniktum

Diniktum fou un regne esmentat en una carta del rei de Yamkhad cap al 1790 aC, i en el qual regnava Singamil. El rei de Yamkhad parla de les relacions comercials amb Babilònia i diu que va ancorar 500 vaixells al port de Diniktum pel que cal suposar que era un regne a la vora del riu Tigris.

## Bibliografia

* Cassin, Elena; Bottéro, Joean; Vercoeur, Joan. Los Imperios del Antiguo Oriente del Paleolítico a la mitad del segundo milenio (en castellà), 1970, p. . ISBN 84-323-0118-3.
# Kirtimukha

Dins la mitologia hinduista, Kirtimukha és el nom d'un feroç dimoni amb banyes, amb la boca oberta i grans ullals. És conegut perquè se n'utilitza el rostre sovint com a motiu decoratiu en l'arquitectura dels temples de l'Índia i del sud-est asiàtic. En molts temples hindús, la cara monstruosa d'ulls botits es troba sobre la llinda de la porta dins del santuari. Se sol col·locar damunt les obertures, com portes, finestres i arcs.
* kīrtimukha, en el sistema IAST (alfabet internacional per a la transliteració del sànscrit).
* कीर्तिमुख, en escriptura devanagari del sànscrit.
* Pronunciació: /kirtimúka/.
* Etimologia: ‘rostre gloriós'; kiirtí: 'fama, glòria', i mukha: ‘boca, rostre, bec, boca de gerra’.

## Nom contradictori

El rostre horrorós contradiu el nom, però -segons l'escriptor nord-americà Stephen Wilk- potser equival a les Eumènides (‘les gracioses' o plenes de gràcia), que era l'eufemisme per nomenar les horrendes Fúries (‘perseguidores'). Igualment, a l'Índia, el déu rigvèdic Rudrà (‘udolador, rugidor’) fou anomenat amb l'eufemisme Xiva (‘proveïdor’), que és el déu de la destrucció universal.

## Notes

* ↑ Yalli and Mukha, 25 de febrer de 2007.
* ↑ Vegeu l'entrada Kīrtí, dos rengles abans del final de la primera columna de la pàg. 285 Arxivat 2020-09-24 a Wayback Machine., i mukha, que és al rengle 13 de la tercera columna de la pàg. 819 Arxivat 2019-10-21 a Wayback Machine. en el Sanskrit-English Dictionary del sanscritòleg britànic Monier Monier-Williams (1819-1899). El terme kīrtimukha no és en aquest diccionari.
* ↑ Stephen R. Wilk: Medusa: Solving the Mystery of the Gorgon. [2008]. Nova York: Oxford University Press, 2008.
* ↑ Vegeu l'esment que Monier Williams fa de les Fúries, 15 rengles després de l'entrada śivá, a meitat de la primera columna de la pàg. 1074 Arxivat 2019-10-21 a Wayback Machine. en el Sanskrit-English Dictionary.
# Bonkoro I

Bonkoro I Bodipo (a fonts espanyoles apareix generalment com Boncoro I) fou un rei del poble benga de la badia de Corisco.
A l'illa de Corisco i territori continental proper hi vivia l'ètnia benga; la zona va ser adquirit per Espanya l'any 1843, quan el 14 de març va desembarcar a Corisco l'oficial espanyol Juan Jose Lerena y Barry que l'endemà (15 de març de 1843) va fer un tractat (Tractat de Tika) amb el rei benga Bonkoro I (que havia escoltat històries d'Europa i dels Països Catalans dels menorquins Baltasar Simó i Francesc Vicent, assentats a l'illa des de vers 1830 fins a 1835) pel qual posava les seves possessions, entre les quals el Cap de Sant Joan (Cabo San Juan), Corisco i les illes Elobey, sota protectorat espanyol. Això va provocar una revolta dels indígenes contra el seu rei, que va fugir a Cap Sant Joan (Cabo San Juan) i el cap rebel Muele es va proclamar rei. Bonkoro I va morir el 1857 a la zona de Cap de Sant Joan i el va succeir el seu fill Bonkoro II.

## Referències

* Enciclopèdia Espasa, volum 8, article Boncoro
# Municipi de Haderslev

El municipi de Haderslev és un municipi danès que va ser creat l'1 de gener del 2007 com a part de la Reforma Municipal Danesa, integrant els antics municipis de Gram, Vojens i Haderslev, a més de les parròquies de Bjerning, Fjelstrup i Hjerndrup de l'antic municipi de Christiansfeld i la parròquia de Bevtoft de l'antic municipi de Nørre-Rangstrup. El municipi és situat al sud de la península de Jutlàndia, a la Regió de Syddanmark, abastant una superfície de 702 km². Forma part de la Regió metropolitana de l'est de Jutlàndia.
El llac Haderslev Dam és a l'oest de la ciutat de Haderslev, el fiord de Haderslev, de 15 km de llargària, la comunica amb l'estret del Petit Belt. Davant de la boca del fiord hi ha la petita illa d'Årø.
La ciutat més important i seu administrativa del municipi és Haderslev (21.435 habitants el 2009). Altres poblacions del municipi són:
* Arnum
* Årøsund
* Bevtoft
* Fjelstrup
* Fole
* Gram
* Hammelev
* Hejsager
* Hoptrup
* Jegerup
* Kelstrup
* Marstrup
* Maugstrup
* Mølby
* Nustrup
* Øsby
* Over Jerstal
* Sommersted
* Sønder Vilstrup
* Starup
* Styding
* Vedsted
* Vojens

## Consell municipal

Resultats de les eleccions del 18 de novembre del 2009:
| Partit | vots | % vots |
| Socialdemokratiet | 11955 | 40,2 |
| Det Radikale Venstre | 473 | 1,6 |
| Det Konservative Folkeparti | 1398 | 4,7 |
| Socialistisk Folkeparti | 2435 | 8,2 |
| Havkatten | 443 | 1,5 |
| Kristendemokraterne | 437 | 1,5 |
| Dansk Folkeparti | 2301 | 7,7 |
| Slesvigsk Parti | 623 | 2,1 |
| Venstre | 9457 | 31,8 |
| Enhedslisten - De Rød-Grønne | 245 | 0,8 |

### Alcaldes

| Alcalde | Període | Partit |
| Hans Peter Geil | 1-1-2007 a 31-12-2009 | Venstre |
| Jens Chr Gjesing | 1-1-2010 a 31-12-2013 | Socialdemokratiet |

## Referències

* ↑ Befolkningsforhold i Østjylland Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine., Planlægning over grundvand (Agència de planificació), Miljøministeriet (Ministeri de Medi ambient)
* ↑ (danès) Resultats eleccions municipals a Haderslev
# Casas de Juan Núñez

Casas de Juan Núñez és un municipi de la Província d'Albacete. Amb una població de 1.358 habitants (2006), està situat a 27 quilòmetres d'Albacete, a una altura mitjana de 705 metres. L'extensió del terme municipal és de 88.47 km².

## Economia

L'economia local tradicional s'ha basat en l'agricultura (ordi, blat, alfals, olivera, vinya i ametlla) i la ramaderia, encara que en les últimes dècades les labors tradicionals s'han anat deixant en favor de la creació de petites empreses dedicades al sector dels transports, la construcció, les pedreres i altres serveis.

## Demografia

Després d'un gradual decrement de la població des de la dècada dels 60, en els últims anys s'ha estabilitzat (a grans trets, amb alts i baixos puntuals i una lleugera tendència a l'alça), causat en gran manera per l'arribada d'immigrants.
# Casas de Millán

Casas de Millán és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 792 | 773 | 739 | 723 | 720 | 720 |
# Carta d'intencions

Una carta d'intencions o pacte d'intencions és un document en el qual les parts manifesten la seva intenció d'emprendre o continuar les negociacions per arribar a un acord definitiu més endavant. En general, el contingut de la carta reprèn els acords assolits fins aleshores, descriu l'abast de l'acord desitjat i estableix les regles i els terminis que regiran les negociacions. Tot i que no solen ser documents vinculants, això pot canviar segons el seu contingut exacte.

## Referències

* 1 2 Costas, I.; Roselló, J. «Negociació amb inversors» (PDF), 10-12-2012. [Consulta: 8 gener 2019].
* ↑ Llodrà Grimalt, F. «Reflexions sobre els PECL i la fase negociadora del contracte. Letter of intent: pacte d'intencions o precontracte». A: El dret civil català en el context europeu: materials de les Dotzenes Jornades de Dret Català a Tossa [26 i 27 de setembre de 2002]. Documenta Universitaria, 2003, p. 323. ISBN 9788493312596.
# Carta de 1830

La Carta de 1830 (francès: Charte de 1830) instaurà la Monarquia de juliol. Es considera que va ser un compromís entre constitucionalistes i republicans.

## Història

Després de tres dies de protestes el juliol de 1830 – la Revolució de juliol, també dita les trois glorieuses – la burgesia mercantil, que estaven indignats per haver estat trets de la limitada llista de votants, Carles X de França es va veure obligat a abdicar. El successor de Carles X va ser el seu net, Henri, comte de Chambord (1820–1883), però Henri mai va arribar a regnar. La línia de successió hereditària va ser abolida i es va escollir un membre de la Casa d'Orléans dins la família Borbó: Louis Philippe de França.
El 7 d'agost va ser revisada la Carta de 1814 i se'n va eliminar el seu preàmbul que evocava l'ancien régime. Aquesta nova carta va ser imposada per la nació al rei i no va ser promulagada pel rei. El 8 d'agost de 1830, Louis-Philippe d'Orléans jurà respectar la carta i va ser coronat "Rei del francesos" (roi des Français), però no pas "Rei de França" (roi de France). La "Monarquia de Juliol" va durar fins al 24 de febrer de 1848 moment en el qual es va donar pas a la Segona República francesa.

## Disposicions constitucionals

La Carta de 1830 va retirar del rei el poder per instigar a la legislació; a partir d'aleshores els reials decrets només afectaven l'aplicació de les lleis. La noblesa hereditària va ser eliminada, però no pas la institució de la noblesa. El sistema del sufragi censatari es va modificar i l'impost de capitació (cens) es va reduir a 200 francs permetent als individus de 25 anys o més poder votar, i 500 francs per als individus de 30 anys o més per a poder ser elegits per la Cambra de diputats de França. La llei del vot doble va ser abolida, i el nombre d'electors d'aquesta manera es va duplicar, sense, però, augmentant significativament la mida o les característiques del cos electoral: 1 de cada 170 francesos podien participar en les eleccions (amb l'electorat de 170.000 persones), que va augmentar a 240.000 per l'any 1846
El Catolicisme ja no va ser la religió d'estat, només es considerava com "la religió professada per la majoria dels francesos", es va abolir la censura en la premsa, es va restaurar la bandera francesa tricolor.

## Referències

* http://www.fordham.edu/halsall/mod/1830frenchconstitution.asp
# La Opinión

«La Opinión» té aquests significats:
* La Opinión o Las Provincias, diari en castellà d'informació general publicat al País Valencià de línia editorial conservadora
* La Opinión de A Coruña, diari gallec d'informació general que es publica a la ciutat de la Corunya, editat en castellà
* La Opinión de Badalona, setmanari català d'informació local de Badalona escrit principalment en castellà i en català publicat entre 1894 i 1899
* La Opinión de Murcia, diari d'àmbit regional que es distribueix en castellà a la regió de Múrcia (Espanya) des de l'any 1988
* La Opinión de Zamora, diari espanyol amb àmbit de difusió a la província de Zamora
# La Opinión de A Coruña

La Opinión A Coruña és un diari gallec d'informació general que es publica a la ciutat de la Corunya. S'edita en castellà i té un àmbit predominantment local.
Va iniciar les seves publicacions el 4 d'octubre de 2000 formant part del grup de comunicació Editorial Prensa Ibérica. El 2002 va assolir una difusió de 5.866 exemplars (OXD).

## Referències

* ↑ "850 diarios de hoy" Infoamerica.org

## Enllaços externs

* Pàgina web
# Castell de Selma

Castell de Selma és un monument protegit com a bé cultural d'interès nacional del municipi d'Aiguamúrcia (Alt Camp).

## Descripció

Escasses ruïnes en un turó sobre el poble, abandonat, de Selma.
Llegim en una obra de l'any 1934 : "Selma, llogaret abandonat, posat a 743 metres d'altitud i guarnint el capdamunt del puig del seu nom. Dalt de tot hi ha les ruïnes del que fou castell de Selma, a l'ombra del qual es formà el poblat, ara extingit, d'unes vint cases".
"El llogaret de Selma, només vint-i-cinc anys enrere, era molt important, a despit de la seva insignificança demogràfica. Era l'indret de confluència de les grans masies que ocupen les valls de l'entorn...Ara només hi ha solitud. Les cases van caient i el castell, fet una ruïna, aviat només coronarà un amuntegament d'altres ruïnes. La construcció de la carretera fins a Cal Cendral, al veí Pla de Manlleu, colpí aquest llogaret."

## Història

Del "castrum de Ceume" hi ha esment vers el 977. Limitava amb els d'Albà i Montmell. El 1149 figura consignat el seu territori en qualitat de terreny erm, igual que els veïns castells de Montagut, Querol i Pinyana. Sembla que el 26 d'abril de 1142, Guillem de Sant Martí atorgà cessió del castell de Selma als templers. No sabem -agrega Miret y Sans a Les cases de Templers y Hospitalers en Catalunya (1910, p. 169)- si l'ordre va trigar gaire a construir la comanda de Selma o si els templers van tenir el lloc de Selma unit a la comanda de Barberà o a la de Granyena; el comanador de Selma més antic que coneixem és de l'any 1225. A conseqüència de l'extinció de l'orde del Temple, a principis del segle xiv, Selma va passar a dependre de l'ordre de Sant Joan de Jerusalem, i així va ser fins a l'extinció dels senyorius.

## Referències

* «Pat.mapa: arquitectura». Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 abril 2012].

## Enllaços externs

* «Mapa de recursos culturals». Diputació de Tarragona.
* Comandes catalanes de l'orde del Temple
# Klaus Thiele

Klaus Thiele (Potsdam, 21 de gener de 1958) és un atleta alemany, ja retirat, especialista en curses de velocitat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on va guanyar la medalla de plata en la prova del 4×400 metres del programa d'atletisme. Formà equip amb Andreas Knebel, Frank Schaffer i Volker Beck.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa júnior de 1977 en els 4x100 metres.

## Millors marques

* 200 metres. 20.60" (1978)
* 400 metres. 45.34" (1980)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Klaus Thiele». [Consulta: 6 juliol 2024].
* 1 2 «Klaus THIELE | Profile | World Athletics». [Consulta: 6 juliol 2024].