OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Bondéu

Cal Bondéu és una masia situada al municipi de Clariana de Cardener, a la comarca catalana del Solsonès. Forma part de l'entitat de població de Sant Just i Joval, i l'antiguitat de l'edificació és del segle xix.
És una construcció senzilla de pera i teula; de paredat, alguna obertura i cantonada de carreus i coberta a dues aigües.
La masia es troba a 489 m d'altitud, a tocar del riu Negre. Es situa sobre un camp de conreu envoltat de bosc de pinedes mixtes de pi blanc i pinassa i a la part sud per vegetació de ribera que es troba al curs del riu Negre.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Cal Bondéu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 101. D.L. L-418/95.
* 1 2 3 4 «Clariana de Cardener - Pla especial urbanístic del Catàleg de masies i cases rurals (expedient 2011 / 044133 / N)» (pdf) p. 36. Ajuntament de la Clariana de Cardener, 2011. [Consulta: 16 gener 2024].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Every Teardrop Is a Waterfall

«Every Teardrop Is a Waterfall» és una cançó de la banda britànica Coldplay llançada el 3 de juny de 2011 com a descàrrega digital, excepte al Regne Unit, on es posà a la venda dos dies després. Fou publicada com a primer senzill del cinquè àlbum d'estudi del grup, Mylo Xyloto. Conté elements de la cançó "I Go to Rio" de l'any 1976, escrita per Peter Allen i Adrienne Anderson.

## Informació

Des del moment que van penjar la cançó en el canal oficial del grup a YouTube, van rebre molts comentaris negatius indicant que es tractava d'un plagi de "Ritmo de la Noche" de The Sacados o de "I Go to Rio" de Peter Allen. Un cop llançat el senzill es va poder comprovar com el grup assenyalava que la cançó tenia elements de la cançó "I Go to Rio". Chris Martin va declarar que es va inspirar una nit que va escoltar una escena de la pel·lícula Biutiful d'Alejandro González Iñárritu (2010). En diverses parts de la pel·lícula s'escolten acords d'aquesta cançó composta per Peter Allen i Adrienne Anderson. Per altra banda, tot i que molta gent assenyalava que en la composició de "Every Teardrop Is a Waterfall" van plagiar "Ritmo de la Noche", el grup ho va negar rotundament indicant que la cançó de The Sacados es tractava realment d'una versió de la primera publicada l'any 1990.
El videoclip, llançat el 28 de juny de 2011, mostra la banda jugant en diversos fons amb graffitis de molts colors utilitzant la tècnica de l'stop motion. Fou rodat entre el 14 i 15 de juny de 2011 a Millennium Mills, a l'est de Londres, però comença amb l'horitzó del Downtown Los Angeles. Fou dirigit per Mat Whitecross, qui ja havia treballat amb Coldplay com a responsable dels videoclips de "Lovers in Japan" i "Christmas Lights" entre d'altres.
La cançó fou remesclada en diversos ocasions però destaca la versió realitzada pel grup Swedish House Mafia. Fou tan ben rebuda en les seves actuacions que la van incloure en el seu àlbum en directe One Night Stand. Una altra versió famosa fou la realitzada pel DJ Avicii, tot i que la crítica no fou tan positiva, va agradar molt als seus seguidors.

## Referències

* ↑ «Coldplay - Every Teardrop Is A Waterfall (lletra)» (en anglès). coldplay.com. Arxivat de l'original el 2012-08-28. [Consulta: 23 abril 2012].
* ↑ «Coldplay:Oracle - Dear Oracle I really need to know, have Coldplay lost their touch?...» (en anglès). coldplay.com. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 23 abril 2012].

## Enllaços externs

* Every Teardrop Is a Waterfall a WikiColdplay (anglès)
# Guillem de Boladeres i Romà

Guillem de Boladeres i Romà (Maldà, Urgell, 10 de maig de 1851 — Sitges, Garraf, 31 d'octubre de 1928) fou un polític català.

## Biografia

Fou membre fundador el 1891 de la Cambra Agrícola de Maldà, participà com a representant dels agricultors catalans juntament amb Josep Zulueta i Gomis en el míting del 9 de desembre de 1893 a Bilbao de la Liga Nacional de Productores on protestaren enèrgicament per la política comercial del govern de Práxedes Mateo Sagasta. També fou vocal de l'Institut Agrícola Català de Sant Isidre el 1903-1904 i membre de la secció agrícola de Foment del Treball Nacional.
Fou militant del Partit Liberal Conservador, amb el que fou alcalde de Barcelona de maig de 1903 a juliol de 1904 i de juliol de 1914 a juliol de 1915. Tot i la seva militància conservadora, va donar suport a iniciatives de la Lliga Regionalista com el missatge de Francesc Cambó al rei Alfons XIII durant la seva visita a l'ajuntament de Barcelona el 7 d'abril de 1904. També fou membre de l'Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona.
Es va casar amb Amàlia Ibern. Els seus fills van ser Guillem, Frederic, Josep, Pilar, Amàlia i Luz. Un d'ells, Guillem de Boladeres i Ibern (1882-1973), fou un advocat, escriptor i musicòleg, l'autor d'un llibre de records del seu professor de música, el compositor i pianista Enric Granados.

## Referències

* ↑ Els propietaris i l'associacionisme agrari a Catalunya (1890-1936) per Jordi Planas i Maresma, p. 86
* ↑ «Guillem de Boladeres i Romà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Mendoza 1995: p. 27
* ↑ BOLADERES IBERN, Guillermo, Enrique Granados, recuerdos de su vida y estudio crítico de su obra por su antiguo discípulo. Editorial Arte y Letras S.A., Barcelona (ca.1950).

## Bibliografia

* Mendoza, Cristina. Ramon Casas, Retrats al carbó. Sabadell: Editorial AUSA, 1995, pp. 282 (catàleg). ISBN 84-8043-009-5.
# Hipios

Hipios (en llatí Hypius, en grec antic Ὕπιος) era un riu de Bitínia a l'oest del Sangari.
El riu era petit i va ser famós perquè la seva desembocadura era tan gran que s'hi va poder refugiar tota la flota de Mitridates VI Eupator durant un hivern. Segons Escílax de Carianda el riu era el límit entre els territoris dels bitinis i els mariandins.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Hypius». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 27 maig 2021].
# Henry Levin

Henry Levin (Trenton, 5 de juny de 1909 - Califòrnia, 1 de maig de 1980) va ser un director, actor i productor de cinema estatunidenc.

## Biografia

Levin comença la seva carrera artística com a actor de teatre, encara que seria més reconegut per la seva faceta de director. Va irrompre al món del cinema com a director de diàlegs el 1943 amb Dangerous Blondes i Appointment in Berlin, després obtindria un contracte com a director amb la Columbia Pictures. Una de les seves pel·lícules més reeixides va ser l'adaptació de la novel·la de Jules Verne Viatge al centre de la terra, protagonitzada per James Mason. En la dècada següent va firmar, entre d'altres: la superproducció Genghis Khan; els títols d'agents secrets Se tutte le donne del mondo, Murderers Row i The Ambushers, aquests dos últims protagonitzats per Dean Martin i que suposaven una resposta una mica més despreocupada a la sèrie Bond; i el western Desperados, amb Jack Palance i Vince Edwards.
Al final de la seva carrera, va fer treballs per a la televisió, dirigint alguns capítols de Knots Landing. La seva última feina seria el telefilm Scout's Honor, morint l'últim dia de producció. Encara que va treballar com a actor, només va estar acreditat en una producció, un episodi de la sèrie de televisió de 1974 Planet of the Apes.

## Filmografia
### Com a director
#### Cinema

| 1944: Cry of the Werewolf 1944: Sergeant Mike 1945: The Negro Sailor 1945: I Love a Mystery 1945: Dancing in Manhattan 1946: The Fighting Guardsman 1946: The Bandit of Sherwood Forest 1946: Night Editor 1946: The Devil's Mask 1946: The Unknown 1946: The Return of Monte Cristo 1947: The Guilt of Janet Ames 1947: The Corpse Came C.O.D. 1948: The Mating of Millie 1948: The Man from Colorado 1948: The Gallant Blade 1949: Mr. Soft Touch 1949: Jolson Sings Again 1949: And Baby Makes Three 1950: The Petty Girl 1950: Convicted 1950: The Flying Missile 1951: Two of a Kind 1951: The Family Secret 1952: Belles on Their Toes 1953: The President's Lady 1953: The Farmer Takes a Wife | 1953: Mister Scoutmaster 1954: Three Young Texans 1954: The Gambler from Natchez 1955: The Dark Avenger 1957: Let's Be Happy 1957: Bernardine 1957: The Lonely Man 1957: April Love 1958: A Nice Little Bank That Should Be Robbed 1959: The Remarkable Mr. Pennypacker 1959: Holiday for Lovers 1959: Journey to the Center of the Earth 1960: Where the Boys Are 1961: Le Meraviglie di Aladino 1962: El meravellós món dels germans Grimm (The Wonderful World of the Brothers Grimm) 1962: If a Man Answers 1963: Come Fly with Me 1964: Honeymoon Hotel 1965: Genghis Khan amb Stephen Boyd, Omar Sharif 1966: Se tutte le donne del mondo 1966: Murderers' Row 1967: Emboscada a Matt Helm (The Ambushers) 1969: The Desperados 1973: That Man Bolt 1977: Run for the Roses 1979: The Treasure Seekers |

#### Televisió

* 1979: Knots Landing (sèrie)
* 1980: Scout's Honor

### Productor

* 1953: The President's Lady

## Referències

* ↑ «biografia de Henry Levin». The New York Times.
* ↑ «filmografia de Henry Levin». The New York Times.
# Molí Lluny

El Molí Lluny és un edifici del municipi de Tossa de Mar (Selva). Es tracta d'un Edifici aïllat de dues plantes i coberta de doble vessant a façana. És una construcció de pedra i rajola de planta rectangular. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Les obertures estan emmarcades de pedra calcària de Girona i a la part superior del primer pis té diverses obertures en forma d'òcul. Cal destacar que els ràfecs tenen decoració geomètrica pintada. Estan formats per quatre fileres de rajoles i teules intercalades. Cal remarcar que la xemeneia, al costat sud, té incorporat un rellotge de sol.

## Història

Es tracta d'un antic molí d'en Parot, de la família Moré Parot-Ferrer. Màrius Zucchitello va recollir la història de Joan Moré Parot, que va lluitar temeràriament contra els francesos el 1809 i fou assassinat el 24 de juny del mateix any, just abans que els francesos ocupessin la vila. A la llinda de pedra de la porta principal, a la banda septentrional, hi ha una inscripció gravada "P.M.P 1785", és a dir, Pere Moré Parot (pare de Joan Moré Parot).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Molí Lluny». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2014].
# Daniel O'Hara

Daniel O'Hara (pseudònim literari de Daniel Muñoz i Prades, Barcelona, 1968) és un filòleg, actor de teatre i cinema i escriptor català.
És llicenciat en filologia catalana i va estudiar interpretació a l'Institut del Teatre, alhora que ha fet de productor i comunicador en teatre i cinema. Treballa com a professor a l'Institut d'Ensenyament Secundari de Corbera de Llobregat i ha publicat una columna a la publicació Time Out.
Va debutar com a escriptor el 2004 amb El dia del client, finalista del XXIV Premi Just Casero, on fa un retrat sòrdid de les saunes i urinaris gais. El 2011 va guanyar el Premi Andròmina de narrativa amb El poder excloent de l'essa sonora que en 2012 fou publicada per Tres i Quatre amb el títol Dependent ben plantat per a hereu sobiranista, i en la que torna a retratar les relacions homosexuals amb crítmica a la societat.

## Obres

* El dia del client (Empúries, 2005)
* La cançó de l'estiu (Empúries, 2008)
* Dependent ben plantat per a hereu sobiranista (Tres i Quatre, 2012)

## Referències

* ↑ Daniel O'Hara a Editorial Egales
* ↑ ‘Sóc Poupée de Bouvoir’, a l'Almeria Teatre, dins del Pride Barcelona Arxivat 2018-11-29 a Wayback Machine., teatralnet, 24 de juny de 2012
* ↑ El professor del nostre Institut Daniel Muñoz guanya el premi literari Octubre
* ↑ Daniel O'Hara desnuda a la burguesía en su nuevo libro a Time Out
* ↑ Daniel O'Hara se sumerge en el mundo 'gay' en 'El dia del client', su primera novela, El País, 18 de febrer de 2005
* ↑ Els Premis Octubre guardonen el poeta Jordi Llavina amb el Vicent Andrés Estellés, ara.cat, 27 d'octubre de 2011
* ↑ Daniel O’Hara: “He volgut reflectir l'autohomofòbia intermitent, o parcial, que carreguem molts gais”, nuvol.com, 3 de desembre de 2012

## Enllaços externs

* Violencia masculina y homoerotismo: de Mauricio Wacquez a Daniel O’Hara per Estrella Díaz Fernández
# Cal Bonet (Barcelona)

Cal Bonet fou una masia al vessant sud-est del Turó de la Peira, als actuals carrers d'Ordesa, Canfranc i Passeig de Fabra i Puig. Fou enderrocada amb motiu de la urbanització del polígon del Turó de la Peira i de la construcció de la línia 5 de metro fins a l'estació d'Horta el 1959.

## Referències

* ↑ «Cal Bonet (Barcelona)». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).

## Bibliografia

* AAVV., 1989. "Les masies de Nou Barris. Aproximació històrica i reivindicació patrimonial", Finestrelles 15, Centre d'Estudis Ignasi Iglésias, Barcelona, pp. 43-57.
* MARTIN PASCUAL, M., 2003. Inventari de les antigues masies localitzades a l'actual Districte de Nou Barris. Barcelona, inèdit
# Ray Davies

Raymond Douglas Davies (21 de juny del 1944) és un músic anglès, més conegut com el cantant-escriptor de The Kinks on tocava amb el seu germà menor Dave Davies. També ha actuat, dirigit i produït shows per a la televisió.

## Biografia

Ray Davies va néixer al nord de Londres, és el setè de vuit fills, havent nascut després de 6 germanes majors i amb el seu germà menor. S'ha casat tres vegades i té cinc filles –Louisa, Victoria, Natalie, Rau i Eva. Ray es va entrenar en la música en el Col·legi Horsney d'Art a Londres de 1962 a 1963, quan The Kinks es va introduir al món musical professional. Després que els Kinks obtinguessin un contracte musical primerenc el 1964, Davies va emergir com el principal escriptor i líder del grup.

## Referències

* 1 2 Méndez, Antonio. Guía del pop i el rock 70. Aloha Poprock (en castellà). 2a edició. Visión Libros, 2007-09-01, p. 172.
# Gregor Mühlberger

Gregor Mühlberger (Haidershofen, Baixa Àustria, 4 d'abril de 1994) és un ciclista austríac, professional des del 2013 i actualment a les files del Movistar Team. Ha guanyat diferents campionats nacionals tant en ruta com en contrarellotge.

## Palmarès

* 2014
** Campió d'Àustria sub-23 en ruta
** Campió d'Àustria en contrarellotge sub-23
** 1r al Trofeu Banca Popolare di Vicenza
** 1r al Carpathia Couriers Path i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a l'Istrian Spring Trophy
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Alta Àustria
* 2015
** Campió d'Àustria sub-23 en contrarellotge
** 1r al Gran Premi d'Izola
** 1r a la Cursa de la Pau sub-23 i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi Raiffeisen
** 1r a la Volta a l'Alta Àustria i vencedor d'una etapa
* 2016
** Campió d'Àustria sub-23 en ruta
* 2017
** Campió d'Àustria en ruta
** 1r a la Volta a Colònia
* 2018
** Vencedor d'una etapa al BinckBank Tour
* 2020
** 1r al Sibiu Cycling Tour i vencedor de 2 etapes
* 2023
** Campió d'Àustria en ruta
** Vencedor d'una etapa al Tour dels Alps
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Alemanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2016. 114è de la classificació general
* 2019. Abandona (5a etapa)
* 2022. 50è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2017. 41è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2018. 76è de la classificació general
* 2019. 25è de la classificació general
* 2020. Abandona (11a etapa)
* 2022. 29è de la classificació general
* 2023. 44è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Gregor Mühlberger a ProCyclingStats
# He Wenna

He Wenna (Longyan, República Popular de la Xina 1989) és una gimnasta xinesa, especialitzada en Trampolí i guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 19 de gener de 1989 a la ciutat de Longyan, població situada a la província de Fujian (República Popular de la Xina).

## Carrera esportiva

Va participar, als 19 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova femenina de TRAMPOLÍ. Gran favorita per reeditar el seu triomf en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit), va aconseguir guanyar la medalla de bronze en caure a la prova final.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat cinc medalles en el Campionat del Món de trampolí, destacant quatre medalles d'or, i una medalla de plata en els Jocs Asiàtics.
# La perla del Pacífic del sud

La perla del Pacífic del sud (títol original en anglès: Pearl of the South Pacific) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Allan Dwan el 1955. Ha estat doblada al català.

## Argument

Tres aventurers, Virginia Mayo, Dennis Morgan i David Farrar, arriben als mars del Sud amb la intenció d'apoderar-se d'unes valuoses perles negres, però per aconseguir-ho hauran d'enfrontar-se a un perillós grup de nadius, amb el dictador Basil Ruysdael i el seu impressionable fill, que vol tornar amb la Mayo a la civilització, i, sobretot, a un pop gegant que custodia la cova on es troben les perles.

## Repartiment

* Virginia Mayo: Rita Delaine
* Dennis Morgan: Dan Merrill
* David Farrar: Bully Hague
* Murvyn Vye: Halemano
* Lance Fuller: George
* Basil Ruysdael: Tuan Michael
* Lisa Montell: Momu
* Carol Thurston: La mare

## Referències

* ↑ esadir.cat. La perla del Pacífic del sud. esadir.cat.
* ↑ «Pearl of the south Pacific». The New York Times.
# Jeroglífic

Un jeroglífic (paraula composta firmada pels vocables grecs ἱερός, hierós, 'sagrat' i γλύφειν, glúphein, 'cisellar' o 'escriure') és un sistema d'escriptura en el qual els conceptes estan representats mitjançant dibuixos o signes gràfics. Són presents en les escriptures anatòliques, cretenques o maies, entre d'altres, tot i que els més coneguts són els egipcis.
Van aparèixer cap al IV mil·lenni aC. Es poden utilitzar com a passatemps recreatiu i no com a sistema d'escriptura, en què el lector ha d'endevinar un enigma sabent que les imatges o gràfics formen la resposta a una pregunta.
Jean-François Champollion, un dels seus principals estudiosos, afirma que tenen base fonètica i simbòlica alhora, per això es troben en l'origen d'alfabets o d'ideogrames.

## Vegeu també

* Jeroglífic egipci.
* Escalinata dels Jeroglífics.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.5. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 2 desembre 2014].
# Ray Enright

Ray Enright (Anderson, 25 de març de 1896 - Hollywood, 3 d'abril de 1965) va ser un director de cinema i guionista estatunidenc.
Va dirigir 73 pel·lícules entre 1927 i 1953, moltes d'elles per a Warner Bros. Va supervisar pel·lícules comèdies com les de Joe E. Brown, cinc de les sis de la parella informal de Joan Blondell i Glenda Farrell, i més tard va dirigir diversos westerns, molts amb Randolph Scott.

## Filmografia parcial
### Director

* Tracked by the Police (1927)
* Jaws of Steel (1927)
* The Girl from Chicago (1927)
* Domestic Troubles (1928)
* Song of the West (1930)
* Golden Dawn (1930)
* Dancing Sweeties (1930)
* Scarlet Pages (1930)
* Play Girl (1932)
* Blondie Johnson (1933)
* Tomorrow at Seven (1933)
* Havana Widows (1933)
* I've Got Your Number (1934)
* Twenty Million Sweethearts (1934)
* The Circus Clown (1934)
* Dames (1934)
* The St. Louis Kid (1934)
* While the Patient Slept (1935)
* Traveling Saleslady (1935)
* Alibi Ike (1935)
* Miss Pacific Fleet (1935)
* We're in the Money (1935)
* Snowed Under (1936)
* Earthworm Tractors (1936)
* China Clipper (1936)
* Ready, Willing, and Able (1937)
* Slim (1937)
* The Singing Marine (1937)
* Swing Your Lady (1938)
* Gold Diggers in Paris (1938)
* Hard to Get (1938)
* Going Places (1938)
* The Angels Wash Their Faces (1939)
* On Your Toes (1939)
* Naughty but Nice (1939)
* Brother Rat and a Baby (1940)
* Teddy, the Rough Rider (1940 short)
* An Angel from Texas (1940)
* The Wagons Roll at Night (1941)
* Bad Men of Missouri (1941)
* Law of the Tropics (1941)
* Wild Bill Hickok Rides (1942)
* The Spoilers (1942)
* Sin Town (1942)
* Gung Ho! (1943)
* El comandant de ferro (The Iron Major) (1943)
* El cel de la Xina (China sky) (1945)
* L'home era viu (Man alive) (1945)
* One Way to Love (1946)
* Trail Street (1947)
* Albuquerque (1948)
* Coroner Creek (1948)
* El retorn dels bandolers (Return of the Bad Men) (1948)
* South of St. Louis (1949)
* Montana (1950)
* Kansas Raiders (1950)
* Ploma de foc (Flaming Feather) (1952)
* The Man from Cairo (1953)

### Guionista

* Gold Dust Gertie (1931)
* Side Show (1931)
* Local Boy Makes Good (1931)
* Fireman, Save My Child (1932)

## Referències

* ↑ Bubbeo, Daniel. The Women of Warner Brothers: The Lives and Careers of 15 Leading Ladies, with Filmographies for Each (en anglès). McFarland, 2010-06-21. ISBN 9780786462360.
# Gregor Jordan

Gregor Jordan (nascut el 1966) és un director de cinema, escriptor i actor australià.
Les pel·lícules de Jordan inclouen Dues mans (1999), Buffalo Soldiers (2001), i Ned Kelly (2003). Dues mans va guanyar el Australian Film Institute Award a la millor direcció i al millor guió el 1999. Darrerament ha dirigit The Informers, una pel·lícula estatunidenca adaptada de contes escrits per Bret Easton Ellis i Nicholas Jarecki i el thriller Unthinkable protagonitzat per Samuel L. Jackson.
Va dirigir el vídeo del concert These Days: Live in Concert (2004) de la banda de rock australiana Powderfinger. També ha produït un DVD de concerts en directe de l'última gira de concerts de Powderfinger 'Sunsets' (2010), així com un documental sobre el retorn fallit d'Ian Thorpe a la natació professional abans dels Jocs Olímpics d'estiu de 2012 a Pequín.
Jordan està casat amb una actriu de Nova Zelanda Simone Kessell. Tenen dos fills, Jack, que va néixer el gener de 2005 a Los Angeles i Beau, nascut el 2013.
Abans de fer pel·lícules, Gregor Jordan va interpretar Bassanio a El mercader de Venècia per a Shakespeare By The Sea (Austràlia). També va aparèixer breument a la telenovela australiana,, Home and Away, de setembre de 1989 a novembre de 1989.

## Filmografia

* Dues mans (1999), també guionista
* Buffalo Soldiers (2001), també coguionista
* Ned Kelly (2003)
* These Days: Live in Concert (2004)
* The Informers (2008)
* Sunsets: Powderfinger's Farewell Tour (2010)
* Unthinkable (2010)
* Ian Thorpe: The Swimmer (2012 documentary)
* Dirt Music (2019)

## Referències

* ↑ «Gregor Jordan». The New York Times. Baseline & All Movie Guide, 2014. Arxivat de l'original el 2014-04-30.
* ↑ AAP, international «Thorpe set for Swiss training». The Sydney Morning Herald, 28-02-2011.
* ↑ Lobley, Katrina «Midsummer night's dream». The Sydney Morning Herald, 07-01-2005.
# Les Tonrelles

Les Tonrelles és una partida rural a cavall dels termes municipals de Gavet de la Conca, (antic terme de Sant Serni) i Tremp, antic terme de Vilamitjana, a la comarca del Pallars Jussà.
El lloc és al nord-oest del poble de Fontsagrada, al nord-nord-oest del de Gavet i al sud de la vila de Vilamitjana. El Canal de Gavet travessa pel mig aquest territori, i la casa de Cal Masover és al seu extrem sud-oriental.

## Enllaços externs

* Les Tonrelles en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya