OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Liu Shan

    En aquest nom xinès, el cognom és 劉 (Liu).
Liu Shan, (comunament mal pronunciat com Liu Chan), (207 – 271) va ser el segon i últim emperador de Shu Han durant l'era dels Tres Regnes de la Xina. Quan va ascendir al tron a la jove edat dels setze anys, Liu Shan va ser confiat a la cura d'un grup de ministres veterans, incloent-hi el Canceller Zhuge Liang i el Secretari Imperial Li Yan.

## Referències

* ↑ "阿斗的大名怎样读" Arxivat 2006-11-29 a Wayback Machine. by 吕友仁, 中华书局《文史知识》, 11é número, 1988, consultat el 30 de novembre del 2006.
Emperador Xiaohuai de Shu HanCasa de Liu Nascut: 207 Mort: 271 :
| Títols de regnat |||
| Precedit per: Liu Bei | Emperador de Shu Han 223 – 263 amb Zhuge Liang (223 – 234) Jiang Wan (234 – 245) Fei Yi (245 – 253) |
| Títols en pretensió |||
| Precedit per: Liu Bei | — TITULAR — Emperador de la Xina Reclamació per ascendència reial 223 – 263 Raó pel fracàs succeint: Conquesta de Shu per Wei | Succeït per: Cao Huan |
# Molí de Campalans

El Molí de Campalans és un molí del municipi de Borredà (Berguedà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Molí construït al segle xviii seguint l'esquema clàssic d'una masia. Està orientada a llevant, de planta pràcticament quadrada. La façana arrebossada, amb obertures allindanades força senzilles. Està estructurat en planta baixa i dos pisos superiors. La coberta és a dues aigües amb teula àrab. Conserva part del rec, la bassa, les moles i el cacau.

## Història

És el primer molí del terme municipal de Borredà que aprofita les aigües de la ribera del Mergançol. Probablement fou establert pel monestir de Ripoll a la família Campalans a la baixa edat mitjana car l'any 1521 és documentat amb el nom de Molí de Campalans Jussà. Al s. XVIII fou totalment reformat i adaptat a les exigències de la gran família pagesa del mateix nom. Funcionà fins després de la guerra civil (1936- 1939).

## Referències

* 1 2 «Molí de Campalans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Pithecopus azureus

Pithecopus azureus és una espècie de granota de la família dels hílids. Va ser descrit com a Phyllomedusa azurea per Edward Drinker Cope el 1862.

## Una història taxonòmica moguda

El 1866 Cope el va moure al gènere dels Pithecopus. El 1926 va ser reanomenat Phyllomedusa hypochondrialis azurea. El 1966 va esdevenir Pithecopus hypochondrialis azureus. El 1994 va tornar al seu nom d'origen Phyllomedusa azurea i finalment el 2016 Duellman et alii el van tornar el gènere dels Pithecopus on era el 1866.

## Distribució

Viu a les regions del Chaco de l'est de Bolívia (províncies de Beni i Santa Cruz), Paraguai, nord d'Argentina (Salta, Jujuy oriental, Formosa, Chaco, províncies del nord de Santiago del Estero, Santa Fe i Corrientes), Paraguai i regions pantanoses del centre i l'oest del Brasil (Rondônia, Mato Grosso, Mato Grosso do Sul, Tocantins, Goiás, Distrito Federal, Minas Gerais i São Paulo), així com al nord-est (Pauí, municipis de Ribeiro Gonçalves i Joaquim Pires i probablement a Maranhão limítrof.

## Referències

* ↑ Cope, E. D. «Catalogues of the reptiles obtained during the Explorations of the Parana, Paraguay, Vermejo and Uruguay Rivers, by Capt. Thos. J. Page, U.S.N.; and of those procured by Lieut. N. Michler, U.S. Top. Eng., Commander of the Expedition conducting the survey of the Atrato River». Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 14, 1862, pàg. 355. ISSN: 0097-3157.
* ↑ Cope, E. D.. On the structures and distribution of the genera of the arciferous Anura. [Philadelphia?: s.n.
* ↑ Mertens, R. «Herpetologische Mitteilungen VIII–XV» (en alemany). Senckenbergiana Biologica, 8, 1926, pàg. 137–155.
* ↑ Lutz, Bertha «Pithecopus ayeaye, a New Brazilian Hylid with Vertical Pupils and Grasping Feet». Copeia, 1966, 2, 21-06-1966, pàg. 236. DOI: 10.2307/1441130.
* ↑ Norman, David R. Anfibios y reptiles del Chaco Paraguayo (en castellà). Heredia: D.R. Norman, 1994, p. 46. ISBN 9977-12-109-5.
* ↑ Duellman, William E.; Marion, Angela B.; Hedges, S. Blair «Phylogenetics, classification, and biogeography of the treefrogs (Amphibia: Anura: Arboranae)». Zootaxa, 4104, 1, 2016, pàg. 1. DOI: 10.11646/zootaxa.4104.1.1. ISSN: 1175-5334.
* ↑ Angulo, Ariadne «Pithecopus azureus » (en anglès). Llista Vermella de la UICN. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-3.RLTS.T135966A107296200.en.
* ↑ Frost, Darrel R. «Pithecopus azureus (Cope, 1862)» (en anglès). Amphibian Species of the World, 2022. DOI: 10.5531/db.vz.0001.
# Kahler

Kahler (en luxemburguès: Koler) és una vila de la comuna de Garnich del districte de Luxemburg al cantó de Capellen. El poble està travessat pel riu Eisch. Està a uns 15 km de distància de la Ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Kahler». [Consulta: 20 setembre 2015].
# Luna 1958C

Luna 1958C (sèrie E-1) fou el tercer intent soviètic d'enviar una missió espacial no tripulada a la Lluna. Fou llançada el 4 de desembre del 1958, i la seva missió era estavellar-se contra la superfície lunar. La seva predecessora, Luna 1958-A, portava un contenidor de sodi amb l'objectiu de produir un núvol de sodi visible en impactar, però no se sap si Luna 1958C també en duia un.
En tot cas, la missió fracassà: quedà danyada durant el vol i explotà 245 segons després del llançament, sense arribar a sortir de l'atmosfera terrestre.

## Vegeu també

* Luna 8K72
# Querefont

Querefont (en llatí Chaerephon, en grec antic Χαιρεφῶν) fou un filòsof atenenc del demos d'Esfet (Sphettus), deixeble i amic de Sòcrates.
Xenofont diu que escoltava les ensenyances de Sòcrates pel perfeccionament moral que allò representava, i que havia portat a la pràctica els preceptes que va aprendre. Tant Xenofont com Plató el mencionen sovint, i diuen que era una persona amb molt bons sentiments, d'idees elevades i generós, i amb una gran energia que aplicava a tot allò que emprenia.
Plató, a l'Apologia de Sòcrates diu que Querefont tenia fama d'impetuós, i que va ser ell qui va anar a consultar l'oracle de Delfos a preguntar quin era el més savi de tots els homes. L'oracle va respondre que no hi havia home més savi que Sòcrates.
Aristòfanes el fa sortir en tres de les seves comèdies (Els núvols, Les vespes i Els ocells), i el considera un dels més distingits alumnes de l'escola de Sòcrates. Li aplica els sobrenoms de νυκτερίς (Nycteris "rat penat") i πύξινος ("fet de boix"), fent referència a la seva debilitat i a la seva complexió. Sembla que es va perjudicar la salut per la seva dedicació a l'estudi.
En política es va definir a favor del partit del poble, i a la pujada dels Trenta Tirans, es va haver d'exiliar. Va tornar a Atenes amb la restauració de la democràcia l'any 403 aC. Va morir quan se celebrava el judici contra Sòcrates el 399 aC.

## Referències

* ↑ Chaerephon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 678-679
# Sliema

Sliema (o Tas-Sliema) és una localitat de la costa de Malta situada al nord de la capital La Valletta i separada d'aquesta a través del Port de Marsamxett. És la zona més turística de l'illa, amb nombrosos hotels i equipaments. En el cens de 2005 tenia 13262 habitants.

## Vegeu també

* Fort Manoel
# El nen del dofí

El nen del dofí (títol original en anglès: Boy on a Dolphin) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Jean Negulesco i estrenada el 1957. Ha estat doblada al català.

## Argument

Prop de l'illa grega d'Hidra, Fedra, una pescadora d'esponges, en una de les seves immersions en profunditat, descobreix una antiga escultura d'or i de llautó que resulta ser el mític «Noi sobre un dofí» dotat, es diu, de certs poders. Rhif, el petit amic poc escrupolós de Fedra incita aquesta, que és pobre, a vendre-la a un traficant d'obres d'art. Però Fedra, després de la seva trobada amb l'arqueòleg americà Jim Calder que lluita contra el pillatge de les antiguitats, l'ajudarà a restituir l'escultura al Departament Nacional grec de les Antiguitats.

## Repartiment

* Alan Ladd: El Doctor James Calder
* Sophia Loren: Fedra
* Clifton Webb: Victor Parmalee
* Laurence Naismith: El Doctor Hawkins
* Alex Minotis: Mildias Nadapoulos
* Jorge Mistral: Rhif
* Piero Giagnoni: Niko
* Gertrude Flynn: Senyoreta Dill
* Charles Fawcett: Bill B. Baldwin
* Charlotte Terrabust: Senyora Baldwin
* Margaret Stahl: Senyoreta Baldwin
* Orestes Rallis: El cap de la polícia
* George A. Cooper
* George Saris: El segon del vaixell

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1958: Oscar a la millor banda sonora per Hugo Friedhofer

## Al voltant de la pel·lícula

* Fins i tot sense l'Oscar, el tema musical principal de Boy on a Dolphin, va conèixer l'èxit. Amb lletra de Paul Francis Webster, la cançó homònima és interpretada des de 1958 per Anthony Perkins (album From My Heart, RCA/BMG 74321453782).

## Referències

* ↑ esadir.cat. . esadir.cat.
* ↑ «Boy on a dolphin». The New York Times.
# Alba Tous i Oriol

Alba Tous i Oriol és una empresària catalana, una de les tres filles de Salvador Tous i Rosa Oriol. El 2008 va ser nomenada presidenta de la companya de joieria Tous en substitució del seu pare Salvador Tous. Llicenciada en gestió de joieria a Lausana (Suïssa), treballa a la companyia des de finals dels anys 1980, i entre 2002 i 2008 va assumir la direcció general.

## Referències

* ↑ Alegret, Xavier. «Alba Tous deja de ser consejera delegada y Rosa Oriol sale del consejo del holding, que ha incorporado a dos representantes del fondo suizo». Barcelona: Economía Digital, 30-12-2015. Arxivat de l'original el 22 d’agost 2016. [Consulta: 11 d’agost 2016].
* ↑ «Alba Tous, nombrada presidenta de la compañía de joyería Tous». La Vanguardia. EFE [Barcelona], 06-02-2008.
# Miquel Domènech Veciana

Miquel Domènech Veciana va ser un religiós català nascut a Reus el 1816, que als 15 anys va ingressar a l'orde de Sant Vicenç de Paül. Va rebre la sotana a la casa missionera de Madrid i passà el 1834 al noviciat de l'orde a Guissona. Per no fer el servei militar, al que estaven obligats el religiosos per una llei del govern, es va escapar a França. El 1837 va marxar als Estats Units i va formar part de les missions a Missouri, al territori dels indis americans. El 1842, trobant-se a Cape Guardian, hi va haver un moviment dels protestants contra els catòlics, i es van saquejar alguns convents femenins i es destruïren esglésies. Miquel Veciana va aconseguir persuadir als revoltats amb un discurs demanant la pau. El 1860 fou nomenat bisbe de Pittsburgh, però va renunciar el 1862 i no va acceptar el nomenament com a arquebisbe de Califòrnia ni la púrpura cardenalícia que li va oferir el Papa Pius IX. El 1870 al concili ecumènic, es va declarar contra la infal·libilitat del Papa, encara que a la votació final la va acceptar. Va tornar a la comarca del Camp el 1877 i va morir a Tarragona el 1878. Està enterrat al claustre de la catedral de Tarragona. La ciutat de Reus el va nomenar fill il·lustre, i li va dedicar un carrer.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 218-219.
* ↑ «Fills il·lustres i adoptius». Ajuntament de Reus. [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 26. ISBN 9788497916929.

## Enllaços externs

* Gran Enciclopèdia Catalana
# Pithecopus oreades

Pithecopus oreades és una espècie de granota de la família dels hílids que al Brasil. Va ser descrit el 2002 per Reuber A. Brandão com a Phyllomedusa oreades.
És una granota de mida mitjana, amb petites coixinets als, cap curt i estret, cos prim, musell vertical de perfil, ventre molt granulat, pit sense dibuix reticular, barres transversals a la mandíbula i flancs amb reticular negre, sèpia o patró morat sobre fons groc o taronja. Es troba al Cerrado a la sabana oberta on hi ha arbustos baixos i dispersos. Es reprodueix en petits rierols amb les larves que es desenvolupen en basses dins dels rierols.
El 2007, Giaretta, Oliveira & Kokubum van descriure Phyllomedusa araguari. Estudis posteriors van provar que era un sinònim de P. oreades, i es va mantenir el nom amb més antiguitat.

## Distribució

Viu a les mesetas als estats de Goiás (Serra da Mesa, Chapada dos Veadeiros, Serra dos Pirineus), Minas Gerais (municipi de Cabaceira Grante) i al Distrito Federal, per sobre dels 900 m d'altitud al Brasil.

## Referències

* 1 2 Brandão, Reuber Albuquerque «A New Species of Phyllomedusa Wagler, 1830 (Anura: Hylidae) from Central Brazil» (en anglès). Journal of Herpetology, 36, 4, 01-12-2002, pàg. 571–578. DOI: 10.1670/0022-1511(2002)036[0571:ANSOPW]2.0.CO;2. ISSN: 0022-1511.
* ↑ Silvano, Débora «Pithecopus oreades» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2004 (2016). DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-3.RLTS.T55858A107298828.en.
* ↑ Giaretta, Ariovaldo A.; De Filho Oliveira, Júlio C.; Kokubum; Marcelo «A new Phyllomedusa Wagler (Anura, Hylidae) with reticulated pattern on flanks from Southeastern Brazil». Zootaxa, 31-12-2007. DOI: 10.5281/ZENODO.179025.
* ↑ Duellman, William E.; Marion, Angela B.; Hedges, S. Blair «Phylogenetics, classification, and biogeography of the treefrogs (Amphibia: Anura: Arboranae)». Zootaxa, 4104, 1, 19-04-2016, pàg. 1. DOI: 10.11646/zootaxa.4104.1.1. ISSN: 1175-5334.
* ↑ Faivovich, Julián; Haddad, Célio F. B.; Baêta, Délio; Jungfer, Karl-Heinz; Álvares, Guilherme F. R. «The phylogenetic relationships of the charismatic poster frogs, Phyllomedusinae (Anura, Hylidae)» (en anglès). Cladistics, 26, 3, 14-10-2009, pàg. 227–261. DOI: 10.1111/j.1096-0031.2009.00287.x.
* ↑ Frost, Darrel R. «Pithecopus oreades (Brandão, 2002)» (en anglès). Amphibian Species of the World, 2022. DOI: 10.5531/db.vz.0001.
# Kahlúa

Kahlúa és una marca de licor de cafè propietat de l'empresa Pernod Ricard i produïda a l'estat mexicà de Veracruz. La beguda conté rom, sucre i cafè aràbica.

## Història

Pedro Domecq va començar a produir Kahlúa el 1936, i el nom significa «casa del poble acolhua» en llengua nàhuatl. Jules Berman va ser el primer importador del licor als Estats Units d'Amèrica, fet que li va valer el sobrenom de «Mr. Kahlua».
L'empresa es va fusionar el 1994 amb Allied Lyons per convertir-se en Allied Domecq. Al seu torn, aquesta va ser adquirida parcialment l'any 2005 per Pernod Ricard, el major distribuïdor de begudes alcohòliques del món des de la seva fusió amb l'empresa sueca Vin & Sprit el març de 2008.
Des del 2004, la graduació alcohòlica de Kahlúa és del 20,0%; les versions anteriors tenien un 26,5%. Kahlúa Especial té una graduació alcohòlica del 36%, té una viscositat més baixa i és menys dolç que la versió normal. El 2021 Kahlúa va introduir un nou disseny d'ampolla per al mercat del Regne Unit. També va reduir el contingut alcohòlic al 16% «per abordar les tendències dels consumidors cap a un consum conscient i opcions més baixes en alcohol».
Kahlúa s'utilitza per a fer còctels o es pot beure sol amb gel. Algunes persones l'utilitzen per a cuinar postres i com a cobertura per a gelats, pastissos i pastissos de formatge. Es barreja de diverses maneres, sovint amb diferents combinacions de llet, nata, cafè i cacau. Com que Kahlúa està fet de grans de cafè, conté cafeïna. Kahlúa és un ingredient clau en diversos còctels populars com ara l'espresso martini, black russian i white russian.

## Referències

* ↑ «Rodrigo Valdes dirige a Salma Hayek para Kahlúa» (en anglès), 23-10-2030. [Consulta: 31 juliol 2024].
* ↑ «Kahlúa, la bebida veracruzana que está entre las mejores del mundo, según Taste Atlas» (en castellà), 20-03-2024. [Consulta: 31 juliol 2024].
* 1 2 «Kahlúa Revitalizes Iconic Packaging». Pernod Ricard USA, September 14, 2007. Arxivat de l'original el November 2, 2007. [Consulta: 17 febrer 2008].
* ↑ Kahlúa ad from 1975 Arxivat 2010-12-01 a Wayback Machine. Retrieved 2011-02-12.
* ↑ Kahlua 'Unleashes' Major Holiday Marketing Push, Including New Television and Radio Advertising Arxivat 2008-12-11 a Wayback Machine.. Business Wire, November 10, 2003. Retrieved 2008-02-17.
* ↑ «Kahlúa unveils new bottle design». , 20-05-2021.
* ↑ «Coffee Liqueur Product Informtion». Pernod Ricard. Arxivat de l'original el May 11, 2023. [Consulta: October 20, 2023].
* ↑ «Coffee Liqueur Product Informtion». The Kahlua Company. Arxivat de l'original el May 31, 2023. [Consulta: October 20, 2023].
* ↑ «FAQ» (en anglès americà). Kahlúa. Arxivat de l'original el 2021-03-07. [Consulta: 5 març 2021].
* ↑ Roskaritz, Ameyalli. «Cómo preparar Kahlúa haciendo un 'Expreso Martini': otro de los cócteles clásicos famosos en el mundo» (en castellà), 27-12-2022. [Consulta: 31 juliol 2024].
* ↑ «Jeff Bridges vuelve a tomar el cóctel preferido de su personaje de "El Gran Lebowsky" en un anuncio de Kahlúa» (en castellà), 08-09-2014. [Consulta: 31 juliol 2024].
# Luna 2

La Luna 2 (sèrie E-1A) va ser la segona sonda espacial del programa Luna de la Unió Soviètica llançada a la Lluna. Va ser el sisè intent soviètic d'arribar a la superfície lunar i la primera sonda a aconseguir-ho. Va impactar a la Lluna el 1959 en una zona a l'oest del Mare Serenitatis, a prop dels cràters Arístides, Arquímedes i Autòlic.
El seu disseny era similar al de la Luna 1: era una sonda esfèrica amb antenes i parts dels instruments que sobresortien. Els instruments també eren semblants, incloent-hi un escintil·lòmetre, comptadors Geiger, un magnetòmetre, detectors de radiació Txerenkov i detectors de micrometeorits. La Luna 2 no tenia sistemes de propulsió.

## Referències

* ↑ Zak, A. «Moon Missions» (en anglès). Russian Space Web, 16 setembre 2018. [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ «astronomia». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 15 agost 2021].
# Puannum

Puannum va ser el sisè rei de la primera dinastia de Kish, a Sumer, segons esmenta la llista de reis sumeris.
Aquesta llista li assigna al seu regnat una durada mítica de 840 anys.

## Referències

* ↑ William W. Hallo, Beginning and End of the Sumerian King List in the Nippur Recension, Journal of Cuneiform Studies, 17 (1963), pàg. 53.
* ↑ Chavalas, Mark W. (ed.). The Ancient Near East: historical sources in translation. Carlton: Blackwell, 2008, p. 82. ISBN 9780631235811.
# Slide.com

Slide, Inc., l'operador del lloc web Slide.com, era una companyia de Web 2.0 fundada per Max Levchin a San Francisco (Califòrnia). Formada originàriament per fer programari de compartició de fotos per a servei de xarxes socials, com MySpace, la companyia va aconseguir el seu major èxit com el major desenvolupador d'aplicacions de tercers per a Facebook.
# Miquel Duran i Martínez

Miquel Duran i Martínez (Barcelona, 10 de febrer de 1939) és un pintor català postimpressionista.
Conegut com “el pintor de les Preses”, va néixer a Barcelona el 10 de febrer de 1939, sent batejat una mica més tard a la parròquia natal de la seva família a les Preses. Va començar els seus estudis d'art als 15 anys a l'acadèmia privada del pintor Lluís Carbonell a la veïna ciutat d'Olot. El 1958 va anar a Madrid a estudiar perquè havia rebut una beca del govern de la província de Girona per a estudis de postgrau en belles arts. El 1961 va fer el servei militar a Figueres i, al mateix temps, va completar la seva formació artística amb el pintor figuerenc Joan Sibecas. Va rebre formació en pintura en la tradició de la Garrotxa a una acadèmia d'Olot, molt a prop de les Preses, on ha viscut i ha treballat sempre, i en la tradició de l'Empordà a Figueres. Després, va tornar a estudiar a l'Acadèmia d'Art d'Olot. El 1985 se’n va anar a Madrid per impartir un curs d’arts plàstiques, becat per la Diputació de Girona.
En les seves obres de pintura de paisatges, Duran segueix el canvi cromàtic de la natura pel que fa a les estacions de l'any. A la primavera domina el verd clar. A l'estiu predominen els colors brillants. Els tons vermells entren a la tardor. Miquel Duran va fer exposicions individuals i col·lectives a Catalunya, França i Alemanya (a la zona de Stuttgart) els anys noranta. Miquel Duran es veu a si mateix com a "ambaixador de la Garrotxa". En conseqüència, va pintar tots els pobles de la Garrotxa i els va publicar en un esplèndid llibre il·lustrat. Miquel Duran dirigeix l'escola d'art a la seva ciutat natal, Les Preses.

## Referències

* 1 2 3 Secció segona: Miquel Gil i Bonància: Miquel Duran i Martínez. A: Miquel Duran i Martínez: Els Pobles de la Garrotxa.
* ↑ «Duran Martínez, Miquel». Museu d'Art de Girona. Fons d'Art. [Consulta: 6 gener 2021].
* ↑ Vincenç Coromina (Editor) et al.: Miquel Duran. A: 80 Artistes Olotins dels Anys 80.
* ↑ «Miquel Duran: “Ensenyant s'aprèn una barbaritat”». Xarxanet.org - Generalitat de Catalunya, 19-06-2019. [Consulta: 7 gener 2021].

## Bibliografia

* Miquel Duran i Martínez: Els Pobles de la Garrotxa. 1986. ISBN 84-86377-21-8.
* Miquel Duran i Martínez: Miquel Duran, el pintor de Les Preses. 2006.
* Miquel Duran. In: Olot Art - Doscents Anys de Pintura. 1979. p. 139 ff.
* Miquel Duran. In: Vincenç Coromina (Herausgeber), J. Casulà, A. Cuéllar, D. Moli: 80 Artistes Olotins dels Anys 80 p 68.

## Enllaços externs

* website of the artist
* Miquel Duran - Exposició al Museu Comarcal de La Garrotxa. In: francino.com (archiviert auf archive.org)
# Maianga

Maianga és un dels sis districtes urbans que conformen el municipi de Luanda, a la província de Luanda, la capital d'Angola. Té 24,7 quilòmetres quadrats i prop de 319.000 habitants. Limita a l'oest amb l'oceà Atlàntic, al nord amb els districtes d'Ingombota i Rangel, a l'est amb Kilamba Kiaxi i al sud amb Samba. És constituït per les comunes de Maianga, Cassequel, Prenda i Rocha Pinto.

## Referències

* ↑ Subdivisions d'Angola
* ↑ «Toponímia del Municipi d'Ingombota». Arxivat de l'original el 2011-07-24. [Consulta: 27 març 2017].
# Purcellville

Purcellville és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 3.584 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Purcellville tenia 3.584 habitants, 1.253 habitatges, i 956 famílies. La densitat de població era de 583,9 habitants per km².
Dels 1.253 habitatges en un 45,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,1% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 23,7% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,8% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 33,2% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.108 $ i la renda mediana per família de 69.211 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.815 $ mentre que les dones 34.808 $. La renda per capita de la població era de 24.112 $. Entorn del 2,6% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Purcellville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Purcellville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].