OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bunium pachypodum

Bunium pachypodum, una de les plantes conegudes amb el nom de castanyola, és una espècie de planta amb flors de la família de les apiàcies (umbel·líferes). És present a la Mediterrània occidental, incloent-hi les illes Balears, així com Catalunya, on és una espècie invasora.
Al nord d'Àfrica es consumeixen els tubercles, collits en les planes, de la talla de patates.

## Referències

* ↑ «Bunium pachypodum». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ «Bunium pachypodum P. W. Ball». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ «Les espècies exòtiques a Catalunya». [Consulta: 25 agost 2024].
# Joaquín Alonso González

Joaquín Alonso González (Oviedo, 6 de juny de 1956) és un exfutbolista asturià, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Durant la seua carrera professional només va militar a l'Sporting de Gijón, club en el qual va formar entre 1977 i 1992. En total, va sumar 479 partits de Lliga amb els asturians i 679 partits en totes les competicions, així com 65 gols, 8 d'ells a la campanya 86/87.
Va ser internacional espanyol en 18 ocasions, tot marcant un gol. Va participar en el Mundial d'Espanya de 1982. Dos anys abans, va estar present als Jocs Olímpics de Moscou.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Josep Manuel Rueda Torres

Josep Manuel Rueda Torres és investigador adscrit a l'Insrtitut Català de Recerca del Patrimoni cultrural (ICRPC). Ha estat director de l'Agència Catalana del Patrimoni Cultural des del juny de 2018 a l'1 de gener de 2022 i anteriorment director del Museu d'Arqueologia de Catalunya. És llicenciat en Filosofia i Lletres per la UAB (especialitat d'Arqueologia), llicenciat en grau amb qualificació d'excel·lent per la mateixa universitat i doctor Cum Laude per la Universitat de Girona. Des de l'any 1982 ha coordinat un total de 97 exposicions en diversos museus. Ha realitzat múltiples projectes museològics com el muntatge del Museu Etnològic del Montseny i els seus magatzems. Ha codirigit excavacions arqueològiques i prospeccions.

## Biografia

Ha estat secretari (1989-1990) i president (1991-1993) de l'Associació de Museòlegs de Girona, president de la Junta Gestora de l'Associació Arqueòlegs de Catalunya (1993) i vocal de la primera Junta de l'Associació de Museòlegs de Catalunya (1995-1998). Així mateix, entre altres càrrecs d'assessorament, el 2011 fou membre del Consell Nacional d'Arqueologia i Paleontologia de Catalunya i de la Comissió de Recerca d'Arqueologia i Paleontologia.
Va ser cap de l'Àrea de Difusió i Explotació (actual Servei de Museus), director del Museu d'Art de Girona durant 6 anys (2001-2007), director el Museu Etnològic del Montseny (1990-2001) i director de l'Arxiu Històric Municipal d'Arbúcies (1987-2001). Abans de ser director del MAC era subdirector de Patrimoni Arquitectònic, Arqueològic i Paleontològic de la Direcció General de Patrimoni Cultural entre 2008 i 2013. Entre el juny de 2018 i el gener de 2022 va ser director de l'Agència Catalana del Patrimoni Cultural,
Té formació específica addicional sobre museologia, restauració de materials arqueològics, màrqueting als museus, gestió cultural, etc. Ha impartit nombroses conferències, presentacions, ponències, comunicacions, debats i taules rodones en relació amb la seva experiència en arqueologia, etnologia, gestió del patrimoni, museologia, etc. Així mateix, té una important activitat docent en museologia, gestió cultural i patrimoni cultural.
Des de l'any 1982 ha publicat un total 10 llibres i de 193 articles relacionats amb la seva trajectòria professional.

## Referències

* 1 2 «Josep Manuel Rueda, Jaume Perarnau i Carme Clusellas seran els directors del Museu d'Arqueologia de Catalunya, el mNACTEC i el Museu d'Art de Girona». Web. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 2 juliol 2014].
# Braç (concepte social)

* Aquest article tracta sobre el concepte social. Si cerqueu la part del cos, vegeu «braç (anatomia)».
Els braços eren la representació estamental a les corts i parlaments del Principat de Catalunya, del Regne de València i dels diversos regnes de la Corona d'Aragó.
* El Braç eclesiàstic integrat per representants del clergat
* El Braç militar format per membres de la noblesa laica
* El Braç reial o braç popular, integrat per membres de les ciutats i viles amb representació a les Corts.
Viccionari
# Joan Rosselló i Crespí

Joan Rosselló i Crespí (Alaró, 1854 - Palma, 1935), conegut també com a Joan Rosselló de Son Fortesa, fou un escriptor mallorquí autor de narracions de tema rural, conferenciant i traductor. És l'iniciador de la narrativa ruralista mallorquina.

## Biografia

Procedia d'una família d'amos pagesos. Estudià a l'Institut Balear de Palma. Tengué de company d'estudis Miquel Costa i Llobera. Estudià dret a Barcelona (1871-73) i a Madrid (1874-76). Treballà d'advocat a Palma fins que s'instal·là a la possessió de Son Fortesa (Alaró) on exercí de propietari rural. El 1899 aparegueren les seves primeres narracions descriptives a La Roqueta, amb el pseudònim de Joan de Passatemps. Posteriorment col·laborà a altres publicacions mallorquines (La Almudaina, La Ciudad, Gaceta de Mallorca, Mallorca, Mitjorn) i de Catalunya (Catalunya, Ilustració Catalana, Joventut, El Poble Català i La Veu de Catalunya). El 1903 publicà el recull "Manyoc de fruita mallorquina" i el 1904 publicà la novel·la "En Rupit". Pronuncià diferents conferències sobre la ruralia mallorquina que reuní en el volum "Ruralisme" (1908). Altres narracions seves es publicaren en el volum pòstum "Tardanies" (1947). Traduí Daudet, Goethe, Ibsen. Lamartine, Maupassant, Mistral, Turgenev i Txékhov. El 1936 l'Associació per la Cultura de Mallorca li reté un homenatge. L'Ajuntament d'Alaró el declarà fill il·lustre i li reté homenatge canviant el nom de la biblioteca, que es passà a dir "Biblioteca Pública Joan Rosselló de Son Fortesa". Té també carrers dedicats a Alaró, Palma i Santa Maria del Camí.

## Obra

"Manyoc de fruita mallorquina" és un conjunt de rondalles, descripcions de treballs i costums camperols, records d'infantesa i proses paisatgístiques que havien aparegut a diverses revistes. Hi és present una clara idealització de la vida del camp. Amb "En Rupit" intenta fer el pas a la novel·la, per tal de superar els quadres de costums, però no n'acabà de reeixir. Continuà conreant la narrativa breu. Allà on Rosselló aconsegueix una prosa més reeixida és en les descripcions paisatgístiques i la recreació d'un ambient pagès idealitzat, però que no deixa de contenir força evocadora. Empra tècniques naturalistes i denota també la influència modernista. El llenguatge és molt ric i amb constants incursions dins la parla pròpia del camp mallorquí.

## Referències

* ↑ Joan Rosselló de Son Forteza "Obres completes" Impremta Politècnica: Palma, 1992. Conté una biografia i una bibliografia a cura de Damià Ferrà-Ponç

## Enllaços externs

* L'auca d'en Joan Rosselló
# Joan Rosell i Lastortras

Joan Rosell i Lastortras (Barcelona, 1957) és un empresari català, president de la Confederació Espanyola d'Organitzacions Empresarials (CEOE) entre el 21 de desembre de 2010 i 2018, així com president de Foment del Treball Nacional entre 1995 i 2011.

## Biografia

Fill de Joan Rosell i Codinachs i nebot de Jaume Castell i Lastortras, promotors del Banco de Madrid. De jove volia ser periodista (fins i tot treballà al Diari de Barcelona i a Tele/eXpres), però per pressions familiars es va graduar en enginyeria industrial a la Universitat Politècnica de Catalunya i estudià ciències polítiques a la Universitat Complutense de Madrid, carrera que no acabà.
Fou un dels promotors del partit Solidaritat Catalana amb Joan Echevarria i Puig, amb què es presentà a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980, però no va obtenir representació. Després es dedicaria plenament al món empresarial com a director general de Juguetes Congost SA (1983-1992). Joan Echevarría el proposà a Rodolfo Martín Villa perquè el nomenés president d'ENHER el 1996 i de FECSA-ENHER del 1999 a 2002. Ha estat president de Corporación Uniland (2005-2006) i ha format part dels consells d'administració de nombroses empreses, com Siemens España, Endesa Italia, Endesa, Applus Servicios tecnológicos, Aigües de Barcelona, i Port Aventura.
El 1995 substituí Antoni Algueró en la presidència del Foment del Treball Nacional. És també patró de la Fundació Futbol Club Barcelona i ha estat vicepresident de la Confederació Espanyola d'Organitzacions Empresarials abans de ser-ne president. Des del 2007 és membre del consell d'administració de Criteria CaixaCorp.
El 21 de desembre de 2010 va ser elegit president de la Confederació Espanyola d'Organitzacions Empresarials (CEOE). Rosell va aconseguir el 62,5% dels vots (444). El seu rival, el president de la patronal andalusa Santiago Herrero, que es presentava a les eleccions juntament amb Jesús Banegas, líder de la patronal tecnològica espanyola, va obtenir el 34,8% dels vots. El 14 de març de 2011 va renunciar a la presidència de Foment del Treball, on va ser rellevat per Joaquim Gay de Montellà, per centrar la seva dedicació en la presidència de la patronal espanyola. El 17 de desembre de 2014 fou reelegit de nou president de la CEOE amb 345 vots davant dels 312 d'Antonio Garamendi Lekanda.

## Obres

* España, dirección equivocada (1979)
* Crear 80.000 empresarios (1982)
* El reparto del trabajo: el mito y la razón (2000)
* ¿Y después del petróleo, qué? (2007)

## Referències

* ↑ Avui, 14/03/2011, Joaquim Gay de Montellà, nou president de Foment del Treball
* ↑ Pascual, Raquel «Rosell liderará otros cuatro años una CEOE muy dividida internamente» (paper). Cinco Días, 18-12-2014, p. 28 [Consulta: 18 desembre 2014].
* ↑ El Correo, Joan Rosell, un liberal económico clásico

## Enllaços externs

* Biografia a El Mundo
* Biografia Arxivat 2010-12-24 a Wayback Machine. a Criteria CaixaCorp
# Joan Rossinyol i Soler

Joan Rossinyol i Soler (Rubí, 1904 - 1983) fou un periodista i polític català.
Membre de la Joventut Nacionalista de Rubí, participà en les excursions organitzades per Martí Tauler i Pruneda i des de 1922 milità a Acció Catalana. També donà suport al diccionari de Pompeu Fabra.
Durant la Segona República Espanyola fou membre destacat de la Joventut Nacionalista de Rubí i editor del setmanari Saba Nova. En esclatar la guerra civil espanyola fou escollit regidor de l'Ajuntament de Rubí en representació del seu partit. Després, però, marxà al front, participant en la batalla de l'Ebre.
En acabar la guerra s'exilià cap a França, i fou internat en un cap de refugiats vora Agde. A finals de 1939 arribà a Mèxic a bord de l'Ipanema. A Mèxic va participar activament en les activitats culturals de la Comunitat Catalana de Mèxic. Fou professor de català a l'Orfeó Català de Mèxic, fou secretari de La Nostra Revista quan deixà el càrrec Vicenç Riera i Llorca i també col·laborà a Pont Blau.
El 1963 va tornar a Catalunya i treballà com a corrector d'estil a Tele-Estel i Editorial Pòrtic. Va morir el 1983 a Rubí.

## Referències

* ↑ «Joan Rossinyol i Soler». Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 4 octubre 2014].
* ↑ La Nostra Revista
* ↑ Riera i Llorca, Vicenç. Els exiliats catalans a Mèxic. Barcelona: Editorial Curial, 1994, p. 317.
# Bèstia de la Revelació

La Bèstia (en grec:Θηρίον, Thērion) del Llibre de la Revelació és la bèstia que ve de «fora del mar» com es veu en les visions de l'Apocalipsi per l'apòstol Joan en el Nou testament. La Bèstia es menciona per primera vegada al Llibre de la Revelació 11:7 com venint des de l'abisme. La seva aparença es descriu amb detall al Llibre de la Revelació 13:1-10 i una part del seu misteri darrere de la seva aparença es revela al mateix llibre 17:7-18. La Bèstia junt amb el Drac i el Fals Profeta projecten dimonis al Món per a reunir reis per l'Harmagedon.

## A l'islam

L'escatologia islàmica també fa referència a «la bèstia», anomenada ad-Dabba o Dàbbat al-Ard (àrab: دابة الأرض, Dabbat al-Arḍ, ‘la Bèstia de la Terra’), com un dels signes de la fi del temps. És citada en diversos hadits i l'Alcorà, especialment a la sura Les formigues.
La primera aparició de la Bèstia s'hauria produït a la mort de Salomó, quan la bèstia rosega el seu ceptre i així els jinns que serveixen el rei d'Israel s'assabenten que el fill de David és mort.
Tanmateix, la funció principal de la Bèstia és l'anunci de la fi dels Temps. Aquesta es mostrarà quan Jesús, el Messies, hagi complert amb la circumval·lació de la Kaba. Apareixerà tres cops per tal de denunciar la vanitat de les altres religions que no són l'islam. La Bèstia sorgirà de la terra i parlarà, en àrab, als homes que hagin negat els signes de Déu. Amb el bastó de Moisès marcarà els creients, la cara dels quals brillarà, mentre que amb el segell de Salomó tocarà el nas dels no creients, la cara dels quals s'enfosquirà tota.
L'islam també ofereix una descripció de la Dabba: és tant gran que el seu cap toca els núvols del cel, mentre que la distància que separa les dues banys del seu cap de brau seria d'una parasanga, uns 6.400 metres.

## Notes

* ↑ Ap 1:1-11
* ↑ Ap 17:7-18
* ↑ Ap 16:13-16
* 1 2 3 4 5 6 Weber, Edgard. Petit dictionnaire de mythologie arabe et des croyances musulmanes (en francès). París: Éditions Entente, 1996, p. 69. ISBN 2-7266-0107-3.
* ↑ Alcorà 34:14
* ↑ Alcorà 27:82 : «Quan es proclami contra aquells una sentència condemnatòria, Nós farem sortir de la terra, per a ells, una gran bèstia, que els dirà que tots els homes no estaven pas convençuts pels Nostres signes miraculosos. els textos sants.».
* ↑ Alcorà 27:84–85 : «Quan ells s'hi acostin, els dirà [Déu]: «Heu rebutjat els Nostres signes, miraculosos, textos divins. La vostra ciència i tot el vostre coneixement de cap manera podien abastar el que això significava! Què heu fet, doncs, vosaltres?». Serà proclamada contra ells una sentència condemnatòria. Ells han obrat impiament, amb injustícia! No hi tindran res a dir!».

## Vegeu també

* Nombre de la bèstia
# Bèstia de Bray Road

La Bèstia de Bray Road és una suposada criatura críptida. El primer report de la seva suposada primera aparició és recent i va ser en els anys 1980, en un camí rural als afores de Elkhorn, Wisconsin. La mateixa etiqueta ha estat aplicada més enllà del lloc d'origen, a qualsevol criatura desconeguda o estranya del sud de Wisconsin o del nord d'Illinois que és descrita tenint característiques similars a aquelles dels primers albiraments.

## Descripció

La Bèstia de Bray Road és descrita per testimonis de diferents maneres:
* Un pelut bípede semblant al Peu Gran o (Bigfoot).
* Un llop inusualment gran i amb la capacitat per caminar sobre les seves potes del darrere.
* Diferents formes híbrides entre els éssers abans esmentats
Tot i que la Bèstia de Bray Road mai ha estat vista transformant-se d'un humà a llop en cap dels albiraments, ha estat etiquetada com a licantropa en alguns articles de premsa.

## Teories

L'investigador del paranormal Todd Roll va dir que podria haver-hi una connexió de l'home-llop amb les activitats ocultes i animals mutilats com a sacrifici a Walworth County, Wisconsin.
Un nombre de teories basades en animals també han estat proposades. Aquestes inclouen:
    * La criatura és una mena de gos salvatge.
    * És el waheela (un llop gegant prehistòric similar a Amarok, criatura devora homes dels boscos del nord)
    * És un gos, llop o coiot, possiblement un que ha estat entrenat per caminar sobre dues potes abans de tornar-se una fera.
    * És el viu exemple d'un actual home-llop.
Una altra teoria paranormal és la llegenda dels nadius Nord-americans d'un Canviant de Pell .
És també possible que la histèria col·lectiva sigui la causa que diverses criatures fossin etiquetades de la mateixa manera, ja que la Bèstia de Bray Road no llueix igual des d'una aparició fins a la següent.

## Cultura popular

La Bèstia de Bray Road va aparèixer al programa de televisió Mystery Hunters com també en molts llibres i pel·lícules. Articles sobre això han tingut la seva aparició a la revista Weekly World News .

## Referències

* ↑ «Haunted Wisconsin: The Bray Road Beast». Arxivat de l'original el 2014-12-15. [Consulta: 2 octubre 2015].
* ↑ «Interview with Linda S. Godfrey on American Monsters.com». Arxivat de l'original el 2009-08-30. [Consulta: 2 octubre 2015].
# Callionymus neptunius

Callionymus neptunius és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Indonèsia, les Filipines i Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Callionymus obscurus

Callionymus obscurus és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a l'oest del Pacífic central.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# CV-151

La CV-151 comunica Castelló amb la CV-10 i Borriol.

## Nomenclatura

La carretera CV-151 pertany a la Xarxa de carreteres de la Generalitat Valenciana. El seu nom ve de la CV (que indica que és una carretera autonòmica del País Valencià) i el 151, és el número que rep la carretera, segons l'ordre de nomenclatures de les carreteres del País Valencià.

## Història

La CV-151 reemplaça a l'antiga carretera C-232 (Castelló - Borriol - Morella).
Cap a l'any 1998, la Generalitat Valenciana va remodelar aquesta via, convertint-la en un enllaç de doble calçada que unia Castelló de la Plana amb la CV-10 (estant sols desdoblat el tram CV-151 - Borriol) i així creant una nova connexió entre la capital i la que anava a esser la CV-10 Autovia de la Plana.

## Traçat actual

Comença a l'eixida de Castelló de l'avinguda Carretera de Borriol, a una redona amb altres vies importants (vies d'accés a l'N-340, l'avinguda Carretera de Borriol i la mateixa CV-151). Creua l'N-340 i en poc més de 2 quilòmetres arriba a una altra redona a on posa fi al seu traçat, enllaçant amb la CV-10 Autovia de la Plana (tant en sentit Borriol-La Pobla Tornesa com Betxí-València).

### Municipis i zones d'interès properes

* N-340
* CV-10
# Joan Sentís

Joan Sentís és el nom dels següents personatges:
* Joan Sentís i Mayol, actor català
* Joan Sentís i Moler, (s. XVII-XVII), pintor barceloní
* Joan Sentís i Nogués (Torroja del Priorat, 1900 - Reus, 1937), advocat i polític català
* Joan Sentís i Sunyer (Xerta, 1561 - Barcelona, 1632), bisbe de Barcelona (1620-26) i virrei interí de Catalunya (1622-26)
* Joan Sentís i Peri, polític català alcalde de alcalde de Torroja del Priorat des de 2019

## Referències

* ↑ El convent de Santa Clara - Art Endins - TV3
* ↑ PATRIMONI I TURISME AL PIRINEU 11es TRObAdES CULTURALS PIRINENqUES: 11-28 (2015). Societat Andorrana de Ciències, Andorra. dOI: 10.2436/15.8060.04.1. ISbN: 978-99920-61-26-8. Patrimoni de Catalunya i fra Miquel Pontic i Isern, bisbe de Girona
* ↑ Resultats de les eleccions Municipals 2019 - Torroja del Priorat
# Joan Sentís i Nogués

Joan Sentís i Nogués (Torroja del Priorat, Priorat, 28 de juny de 1899 - Reus, Baix Camp, 12 de desembre de 1937) va ser un advocat i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la Segona República.

## Biografia

Va treballar com a mestre nacional i es va llicenciar en dret per la Universitat de Barcelona en 1930. Va ser secretari de la Cambra Oficial de Comerç i Indústria de Reus el 1931-1933 i del Sindicat d'Exportadors de Vi i del d'Olis d'Oliva de l'Urgell i del Camp de Tarragona el 1932. Simultàniament, va ser president de l'Associació de la Premsa Reusenca.
Va col·laborar amb el Foment Nacionalista Republicà de Reus i simpatitzava amb Esquerra Republicana de Catalunya, amb la qual va ser elegit diputat per la província de Tarragona a les eleccions generals espanyoles de 1936 dins les llistes del Front d'Esquerres. Pel setembre de 1936 se'l va nomenar delegat inspector general d'Importació i Exportació del Govern de la República i va formar part del Socors Roig Internacional. Va morir a Reus el desembre de 1937 a causa d'una greu malaltia.

## Referències

* ↑ F. M. S. «En el traspàs d'en Joan Sentís Nogués». Diari de Reus, 14-12-1937, pàg. 2.

## Enllaços externs

* Biografies de parlamentaris catalans
* Joan Sentís a memòriaesquerra.cat
* Fitxa del Congrés dels Diputats
# Cal Pujol (Maspujols)

Cal Pujol és un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Maspujols (Baix Camp).

## Descripció

Edifici de paredat i reforços de carreus i maons. Porta d'arc carpanell, de pedra. En el pati d'accés, una porta arcaica de pedra, apuntada, i dues més no vistes, en direcció SW-NE. A l'E-SE, porta d'arc de mig punt, adovellat, i a uns deu metres, una altra igual, amb enteixinat desigual i emblanquinat. A la façana meridional hom pot veure encara la galeria superior d'arcs de mig punt, alguns cegats, de l'edificació antiga. Sota d'ella, s'han obert quatre finestres rectangulars a la façana.

## Història

És natural que el poble s'anés constituint entorn de la casa principal, cal Pujol, que és la més antiga, i que segons sembla dona nom a Maspujols. En documents del segle xiv se citen a "Guillermus Pujols et uxor Maria habitatores mansi dels pujols" (1337) i "Berengarius puyol, manssi dels puyols termini de allexario" (1350-57). Damunt de l'arc de la porta hi ha un gran escut d'armes, quarterejat. Els sectors primer i quart porten el Puig, i els segon i tercer, una torre merletada. Un dels seus propietaris, Joan Pujol de l'Era, va ser fet ciutadà honrat de Barcelona per Carles II el 1682. El 1786 el reusenc Manuel de Grau i Rigolf es va casar amb la pubilla de cal Pujol, Maria Engràcia de Pujol i de Rosselló, i en va ser propietari. Un fill seu, Josep de Grau i de Pujol, va prendre partit per l'infant Carles Maria Isidre de Borbó a la Primera Guerra Carlina, i organitzà, per defensar-lo, amb els seus jornalers i altres veïns de Maspujols, una partida que després d'anar uns mesos pel seu compte, es va unir a la comandada per Llarg de Copons.

## Referències

* ↑ Anguera, Pere. Història dels pobles del Baix Camp. Reus: Reus Diari, 1989, p. 183.
* «Cal Pujol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 abril 2012].

## Enllaços externs

* «Cal Pujol». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.