OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Won nord-coreà

El won nord-coreà (en coreà 조선민주주의인민공화국 원 Chosŏn Minjujuŭi Inmin Konghwaguk wŏn, és a dir, "won de la República Democràtica Popular de Corea"; o, simplement, 원 wŏn) és la moneda de Corea del Nord. El codi ISO 4217 és KPW i s'acostuma a abreujar ₩n, amb el símbol especial per al won, o bé Wn. Se subdivideix en 100 chŏn (전).

## Història

Es va adoptar el 1945, a l'acabament de la Segona Guerra Mundial, en substitució del ien coreà en termes paritaris (1=1). El 1959 fou revaluat a raó de 100 antics wons per un de nou. Des d'aleshores, el canvi del won nord-coreà per monedes fortes com el dòlar dels Estats Units o l'euro ha tingut unes grans variacions depenent de si es tenien en compte les taxes canviàries oficials o les del mercat negre de Corea del Nord, segons les quals el won nord-coreà segurament hauria encapçalat la llista de les monedes de valor més baix del món.
Per intentar posar fi a aquest desgavell i encarar la inflació galopant dels últims temps, el novembre del 2009 el won fou objecte d'una nova revaluació, també a raó de 100 dels antics per un de nou. Aquesta mesura es va revelar un autèntic fracàs econòmic i social, i el cap del departament de Planificació i Finances, Pak Nam-gi, responsable del canvi monetari, fou executat el març del 2010.

## Monedes i bitllets

Emès pel Banc Central de la República Popular Democràtica de Corea (은행중앙 조선민주주의인민공화국 Chungang Ŭnhaeng Chosŏn Minjujuŭi Inmin Konghwaguk), en circulen monedes d'1, 5, 10 i 50 chŏn i d'1 won, i bitllets de 5, 10, 50, 100, 200, 500, 1.000, 2.000 i 5.000 wons.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 193,550 KPW (19 d'abril del 2010)
* 1 USD = 143,079 KPW (19 d'abril del 2010)

## Referències

* ↑ Corea del Nord executa un alt càrrec del partit governant pels seus errors en la gestió econòmica del país

## Vegeu també

* Won

## Enllaços externs

* Bitllets nord-coreans Arxivat 2008-05-18 a Wayback Machine. (anglès)
* Monedes nord-coreanes (anglès)
# Niquelina

La niquelina o nicolita és un mineral de la classe dels sulfurs. Va rebre el seu nom l'any 1832 per François Sulpice Beudant en al·lusió a la seva composició. Pertany i dona nom al grup de la niquelina de minerals.

## Característiques

La niquelina és un mineral compost d'arsenur de níquel, contenint un 43,9% de níquel i un 56,1% d'arsènic. Sol contenir petites quantitats de sofre, ferro i cobalt, i de vegades l'arsènic és reemplaçat en gran manera per l'antimoni, formant una sèrie isomorfa amb la breithauptita. Cristal·litza en el sistema hexagonal en hàbit columnar, reniforme o massiu. També s'hi poden trobar cristalls terminats i estriats horitzontalment. La seva duresa és de 5 a 5,5 a l'escala de Mohs, i la seva fractura és concoidal a desigual.

## Formació i jaciments

La niquelina es forma per la modificació hidrotermal de roques ultramàfiques i dipòsits de minerals associats, i pot formar-se per la substitució de sulfurs de coure-níquel (substituint la pentlandita i en associació amb sulfurs de coure arsènic), o per metasomatisme de roques ultramàfiques, lliures de sofre, on els fluids metasomàtics introdueixen sofre, carbonat, i arsènic. Això es tradueix normalment en la presència de minerals acoblats incloent mil·lerita, heazlewoodita, pentlandita-pirita metamòrfiques mitjançant sulfuració i arsenopirita-breithauptita-niquelina associades. Els minerals associats inclouen: arsenopirita, barita, plata, cobaltita, pirrotina, pentlandita, calcopirita, breithauptita i maucherita. La niquelina s'altera per donar annabergita (una capa verda d'arsenat de níquel) en patir l'exposició a l'aire humit. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Atrevida (Vimbodí i Poblet, Conca de Barberà).

## Grup de la niquelina

El grup de la niquelina està format per vuit espècies minerals.
| Espècie Fórmula Achavalita (Fe,Cu)Se Breithauptita NiSb Freboldita CoSe Kotulskita Pd(Te,Bi) | Espècie Fórmula Langisita CoAs Niquelina NiAs Sobolevskita Pd(Bi,Te) Sudburyita (Pd,Ni)Sb |

## Referències

* ↑ «Nickeline» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 novembre 2014].
* 1 2 «Nickeline Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 novembre 2014].
* ↑ Mingueza, Pedro «Identificació de sulfosals de bismut a la galeria ‘Tacho’ de la mina “Atrevida” de Vimbodí, Conca de Barberà (Tarragona)». Infominer, 2-2021, 80, 2021, pàg. 41-48 [Consulta: 27 novembre 2023].
# Abu-Yaqub

Abu-Yaqub és el nom dels següents personatges:
* Abu-Yaqub Ishaq ibn Àhmad as-Sijí (segle x), missioner ismailita
* Abu-Yaqub al-Khuraymí (? - ~821), poeta
* Abu-Yaqub Yússuf, sultà marínida del Marroc (1286-1307)
* Abu-Yaqub Yússuf ibn Abd-al-Mumin, segon califa dels almohades mumínides (1163-1184)
* Abu-Yaqub Yússuf az-Zuhaylí al-Badissí, savi i sant marroquí
# Estadi Nacional de Chiazi

L'Estádio Nacional de Chiazi, també anomenat Chimandela, és un estadi de la ciutat de Cabinda, a la regió de Cabinda, Angola.
Encara que estava previst que se n'hi disputessin més, la retirada de Togo feu que s'hi celebressin 4 partits de la Copa d'Àfrica de Nacions 2010:

## Referències

* ↑ «Informació i Foto». worldofstadiums.com.
* ↑ «African Nations Cup 2010 - Final Tournament Details». rsssf.com, 14-01-2016. [Consulta: 14 gener 2022].
# Llista de rellotges de sol d'Andorra

Llista de rellotges de sol instal·lats de forma permanent en espais públics d'Andorra.
| Nom | Descripció | Localització | Coordenades | Fitxa | Imatge |
| Casa Gabatxa | Inscripció: Qui hores passa anys empeny | Canillo | | fitxa | Casa Gabatxa (Canillo) |
| Casa particular dins del veïnat de l'Aldosa | Inscripció: MCMXCV | Canillo | | fitxa | Casa particular dins del veïnat de l'Aldosa (Canillo) |
| Casa Violes | Inscripció: SRF 1984 / Casa Violes | Canillo | 42° 34′ 01″ N, 1° 35′ 49″ E﻿ / ﻿42.566952°N,1.596878°E﻿ / 42.566952; 1.596878 | fitxa | Casa Violes (Canillo) |
| Casa Reig | | Encamp C. Sant Miquel 17 | | fitxa | Casa Reig (Encamp) |
| Prat Gran de l'Areny | Analemàtic | Encamp | | fitxa | Prat Gran de l'Areny (Encamp) |
| Carretera del Serrat, Ansalonga | Inscripció: Tempo fugit | Ordino Carretera del Serrat, cantonada desviació al Coll de Jou, Ansalonga | | fitxa | |
| ApartHotel Ordino | Inscripció: Sol omne prodest | Ordino Plaça Jardí de les Nenes | | fitxa | ApartHotel Ordino (Ordino) |
| Església de Sant Corneli i Sant Cebrià | | Ordino | | fitxa | Església de Sant Corneli i Sant Cebrià (Ordino) |
| Casa d'Areny-Plandolit | | Ordino | | fitxa | Casa d'Areny-Plandolit (Ordino) |
| Carrer Major de Pal | | La Massana Carrer Major, cantonada Callissa de Colom. Pal | | fitxa | |
| Carrer a l'església de Pal | Inscripció: Any 1854 | La Massana Pal | | fitxa | |
| Av. Príncep Benlloch, 5 | | Andorra la Vella Av. Príncep Benlloch, 5 | | fitxa | Av. Príncep Benlloch, 5 (Andorra la Vella) |
| Carrer de Mossèn Tremosa, 8 | | Andorra la Vella C. de Mossèn Tremosa, 8 | | fitxa | Carrer de Mossèn Tremosa, 8 (Andorra la Vella) |
| Placeta de Sant Esteve, 2 | | Andorra la Vella Placeta de Sant Esteve, 2 | | fitxa | Placeta de Sant Esteve, 2 (Andorra la Vella) |
| Frontera Hispano-Andorrana | | Sant Julià de Lòria Passada la frontera, ja en territori d'Andorra | 42° 26′ 28″ N, 1° 28′ 40″ E﻿ / ﻿42.44105°N,1.477811°E﻿ / 42.44105; 1.477811 | fitxa | Frontera Hispano-Andorrana (Sant Julià de Lòria) |
| Casa Duró | Inscripció: Quan el Sol no toca a Aixovall, és que encara no ha sortit a la Vall. | Sant Julià de Lòria Placeta de Santa Filomena | | fitxa | Casa Duró (Sant Julià de Lòria) |
| Prop de l'església de Sant Miquel d'Engolasters | Inscripció: Temps fugit | Escaldes-Engordany Ctra. Andorra la Vella a Engolasters | | fitxa | Prop de l'església de Sant Miquel d'Engolasters (Escaldes-Engordany) |
# Satanoperca pappaterra

Satanoperca pappaterra és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques del riu Amazones al Brasil i Bolívia, i Paranà al Brasil i nord del Paraguai.

## Referències

* ↑ Günther, A. 1862. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Acanthopterygii, Pharyngognathi and Anacanthini in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 4: i-xxi + 1-534.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Satanoperca pappaterra» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Heckel, J. J. 1840. Johann Natterer's neue Flussfische Brasilien's nach den Beobachtungen und Mittheilungen des Entdeckers beschrieben (Erste Abtheilung, Die Labroiden). Ann. Wien. Mus. Naturges. v. 2: 325-471, Pls. 29-30.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. (1998). "A phylogeny and classification of the South American Cichlidae (Teleostei: Perciformes)". A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.). Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre, Brasil: EDIPUCRS. pp. pp. 461-498. ISBN 978-8574300351.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Grana (Itàlia)

Grana, (Gran-a en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Calliano, Casorzo, Castagnole Monferrato, Grazzano Badoglio, Moncalvo, Montemagno i Penango.
# Opp (Alabama)

Opp és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 6.607 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Opp tenia 6.607 habitants, 2.753 habitatges, i 1.905 famílies. La densitat de població era de 148,7 habitants/km².
Dels 2.753 habitatges en un 28,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,5% hi vivien parelles casades, en un 14,8% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones hi havia 79,8 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.702 $ i la renda mediana per família de 32.436 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.821 $ mentre que les dones 21.280 $. La renda per capita de la població era de 15.281 $. Aproximadament el 14,2% de les famílies i el 18,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Opp». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 1r juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Opp». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 1r juliol 2010].
# Niquelhexahidrita

La niquelhexahidrita és un mineral de la classe dels sulfats. El seu nom fa referència al fet que és l'anàleg mineral amb níquel de l'hexahidrita, al grup de la qual pertany.

## Característiques

La niquelhexahidrita és un sulfat de fórmula química NiSO₄·6H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic en escorces i recobriments cristal·lins, que potser es formin només durant temporades relativament seques. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2. És el dimorf de la retgersita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la niquelhexahidrita pertany a «07.CB: Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dwornikita, gunningita, kieserita, poitevinita, szmikita, szomolnokita, cobaltkieserita, sanderita, bonattita, aplowita, boyleïta, ilesita, rozenita, starkeyita, drobecita, cranswickita, calcantita, jôkokuïta, pentahidrita, sideròtil, bianchita, chvaleticeïta, ferrohexahidrita, hexahidrita, moorhouseïta, retgersita, bieberita, boothita, mal·lardita, melanterita, zincmelanterita, alpersita, epsomita, goslarita, morenosita, alunògen, metaalunògen, aluminocoquimbita, coquimbita, paracoquimbita, romboclasa, kornelita, quenstedtita, lausenita, lishizhenita, römerita, ransomita, apjohnita, bilinita, dietrichita, halotriquita, pickeringita, redingtonita, wupatkiïta i meridianiïta.

## Formació i jaciments

La niquelhexahidrita es forma a partir de solucions aquoses a menys de 31,5 °C. Va ser descoberta a la mina Severniy, al dipòsit de Cu-Ni de Talnakh (Norilsk, Rússia) en forma de precipitat de les aigües mineres a la part inferior de la mina de níquel a cel obert, i en la zona d'oxidació de roques de gabre-dolerita amb níquel. També ha estat descrita a Alemanya, Austràlia, Àustria, Bòsnia i Hercegovina, el Canadà, Finlàndia (en zones de cisallament en el talc sobre roques ultramàfiques), Grècia, Itàlia, el Japó, Noruega, el Regne Unit, la República Txeca i Suïssa. Sol trobar-se associada a morenosita.

## Referències

* 1 2 3 «Nickelhexahydrite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juliol 2015].
* 1 2 «Nickelhexahydrite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 14 juliol 2017].
# Sot de Puigdomènec

El Sot de Puigdomènec és un torrent i un sot, o vall molt tancada, del terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
Està situat a la zona sud-oriental del terme, a ponent i al sud-est del poble de Granera. Es forma a l'extrem sud-est de la Serra de Puigdomènec i de les Roques de Puigdomènec, al lloc on es troben aquestes dues formacions orogràfiques, des d'on davalla cap al nord-oest, resseguint aquestes dues formacions, deixant a l'esquerra la serra, amb la masia de Puigdomènec al capdamunt, i a la dreta les roques. S'aboca en el torrent de Salvatges a prop i al sud-est de la Plana del Mas i del naixement de la riera del Marcet.

## Enllaços externs

* El Sot de Puigdomènec en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alhama

«Alhama» té aquests significats:
* Alhama de Almería, província d'Almeria
* Alhama de Aragón, província de Saragossa
* Alhama de Granada, província de Granada
* Alhama de Murcia, província de Múrcia
* Riu Alhama, afluent de l'Ebre
* Riu Alhama (Granada), afluent del Fardes
* Castell d'Alhama, Castell a Alhama de Aragón
* Comarca d'Alhama, província de Granada
# Satanoperca mapiritensis

Satanoperca mapiritensis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco.

## Referències

* ↑ Günther, A. 1862. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Acanthopterygii, Pharyngognathi and Anacanthini in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 4: i-xxi + 1-534.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Satanoperca mapiritensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Fernández-Yépez, A. 1950. Notas sobre la fauna ictiológica de Venezuela. Mem. Soc. Cienc. Nat. La Salle v. 10: 111-118.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. (1998). «A phylogeny and classification of the South American Cichlidae (Teleostei: Perciformes)». A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.). Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre, Brasil: EDIPUCRS. pp. pp. 461-498. ISBN 978-8574300351.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Oppach

Oppach (alt sòrab: Wopaka) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Limita a l'est amb Neusalza-Spremberg i al nord amb Flößchen.

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 1834 | 1.914 |
| 1871 | 2.633 |
| 1890 | 2.766 |
| 1910 | 2.952 |
| 1925 | 2.977 |
| 1939 | 3.250 |
| 1946 | 3.987 |
| 1950 | 4.276 |
| 1964 | 3.938 |
| 1990 | 3.256 |
| 2000 | 3.203 |
| 2007 | 2.986 |
# Niquelat

El niquelat consisteix en aplicar una capa de níquel a la superfície d'un objecte. La finalitat, generalment, és millorar la resistència a la corrosió, o per qüestions decoratives o com a base per a altres revestiments galvanoplàstics.

## Característiques

Per raó de les seves característiques especials el níquel està particularment ben adaptat per a moltes aplicacions com a metall de revestiment. El níquel és resistent a l'aire, a l'aigua, als àcids i als àlcalis diluïts. El níquel no és resistent ni l'àcid nítric ni a l'àcid clorhídric ni a l'amoníac concentrats. Les superfícies de níquel no són resistents a l'oxidació, és a dir, poden patir una certa decoloració fosca amb el temps. El níquel és d'un color platejat, però difereix de les superfícies de crom amb un color groguenc pàl·lid característic.
Els recobriments de níquel es caracteritzen pel seu aspecte lleugerament inferior de recobriments de crom (pitjor brillantor, possibilitat de punts febles), menys resistència a la corrosió i menor resistència mecànica, però es fan servir perquè són més barats.
El níquel se sol emprar sovint per a recobrir objectes d'acer. Un recobriment durador s'aconsegueix mitjançant un primer revestiment amb una capa de coure gruixuda, com a capa intermèdia per tal de millorar l'adherència de l'acer i el níquel. A continuació, una capa més prima de níquel. Tanmateix, en els recobriments de més alta qualitat aquest sistema serveix com a capa base per donar després una capa de crom.

## Mètodes

Hi ha dos mètodes per aplicar la capa de níquel:
* electrolític, s'empra electricitat per a la transferència del níquel, generalment pur.
* químic o no electrolític, s'empren reaccions químiques per formar la pel·lícula de níquel, generalment en forma d'aliatge.

## Referències

* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques». [Consulta: 16 agost 2022].
* 1 2 3 http://www.substech.com/dokuwiki/doku.php?id=nickel_electroplating
* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques». [Consulta: 16 agost 2022].
* 1 2 Electroless Nickel Plating - A Guide
* ↑ «Chrome Plating Process». Ashford Chroming. [Consulta: 15 maig 2012].
# Corb selvàtic de l'Índia

La corb selvàtic de l'Índia (Corvus culminatus) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, clars, terres de conreu i ciutats de l'Índia peninsular i Sri Lanka.

## Taxonomia

Tradicionalment (i encara algunes classificacions) s'ha considerat que aquesta espècie és en realitat una subespècie de Corvus macrorhynchos. Actualment però a la classificació del Congrés Ornitològic Internacional versió 13.1 (2023) figura com una espècie de ple dret amb el nom anglès de "Indian Jungle Crow" (corb selvàtic de l'Índia).

## Referències

* ↑ Handbook of the Birds of the World and BirdLife International (2022). Handbook of the Birds of the World and BirdLife International digital checklist of the birds of the world. Version 7
* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.1). doi: 10.14344/IOC.ML.13.1. https://www.worldbirdnames.org/bow/crows/ (anglès)
# Lithosia

Lithosia és un gènere de papallones nocturnes de la subfamília Arctiinae i la família Erebidae.
Aquest gènere inclou, a Europa, una sola espècie: Lithosia quadra (Linnaeus, 1758).

## Descripció

La femella és més gran que el mascle i té les ales grogues amb dos punts foscos.
Es troba principalment en els boscos.
La larva és de color gris i negre amb punts vermells grans.
Els imagos volen de juliol a octubre.

## Espècies

* Lithosia amoyca Daniel, 1954
* Lithosia atuntseica Daniel, 1954
* Lithosia clarivenata Reich, 1937
* Lithosia eburneola Turati, 1933
* Lithosia formosicola Matsumura, 1927
* Lithosia gynaegrapha de Joan, 1930
* Lithosia karenkona Matsumura, 1930
* Lithosia likiangica Daniel, 1954
* Lithosia lungtanica Daniel, 1954
* Lithosia mínima Daniel, 1954
* Lithosia postmaculosa Matsumura, 1927
* Lithosia quadra Linnaeus, 1758
* Lithosia ratonella Matsumura, 1927
* Lithosia ranrunensis Matsumura, 1927
* Lithosia saitonis Matsumura, 1927
* Lithosia sakia Matsumura, 1927
* Lithosia subcosteola Druce, 1899
* Lithosia szetchuana Sterneck, 1938
* Lithosia taishanica Daniel, 1954
* Lithosia taiwanella Matsumura, 1927
* Lithosia tienmushanica Daniel, 1954
* Lithosia tomponis Matsumura, 1927
* Lithosia uniformeola Daniel, 1954
* Lithosia usuguronis Matsumura, 1927

## Galeria

* Lithosia quadra larva
* Lithosia quadra mascle
* Lithosia quadra mascle
* Lithosia quadra femella
* Lithosia quadra detall

## Referències

* ↑ «Fauna Europaea» (en anglès). Arxivat de l'original el 13 d’agost 2019. [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «Funet» (en anglès). [Consulta: 21 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Funetː Lithosia
* Biodiversidad Virtualː Lithosia (castellà)
# Sulfat d'estany(II)

El sulfat d'estany(II) (SnSO₄) és un compost químic. És un sòlid blanc que pot absorbir prou humitat de l'aire per dissoldre's completament, formant una solució aquosa; aquesta propietat es coneix com a deliqüescència. Es pot preparar mitjançant una reacció de desplaçament entre estany metàl·lic i sulfat de coure(II):
    Sn (s) + CuSO₄ (aq) → Cu (s) + SnSO₄ (aq)
El sulfat d'estany(II) és una bona font d'ions d'estany(II) que no està contaminada amb espècies d'estany(IV).

## Referències

* ↑ Greenwood, Norman N.; Earnshaw, Alan. Chemistry of the elements. 1a edició. Oxford: Pergamon Press, 1984, p. 451. ISBN 0-08-022057-6.
# Alhama d'Aragó

Alhama d'Aragó, Alhama de Aragón (castellà) és un municipi d'Aragó a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de la Comunitat de Calataiud. És l'antiga població romana d'Aquae Bilbilitanae. És un important lloc de pas, ja que per aquí passa l'Autovia del Nord-est i el ferrocarril de Saragossa a Madrid.