OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nálepkovo

Nálepkovo és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1290.
# Zoonavena

Zoonavena és un gènere d'ocells de la família dels apòdids (Apodidae). Les diferents espècies d'aquests falciots viuen a l'Índia i Myanmar, Sao Tomé i Príncipe i Madagascar i les Comores.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per tres espècies:
* falciot cuaespinós de Madagascar (Zoonavena grandidieri).
* falciot cuaespinós de l'Índia (Zoonavena sylvatica).
* falciot cuaespinós de São Tomé (Zoonavena thomensis).

## Referències

* ↑ Chantler, Phil. Swifts: A Guide to the Swifts and Treeswifts of the World (en anglès). A&C Black, 2010-08-30, p. 24. ISBN 978-1-4081-3540-2.
* ↑ «Owlet-nightjars, treeswifts & swifts». IOC World Bird List Version 14.1. International Ornithologists' Union, December 2023. [Consulta: 8 gener 2024].
# Zoonomia; or the Laws of Organic Life

Zoonomia; or the Laws of Organic Life (Zoonomia o les lleis de la vida orgànica) (1794) és un llibre mèdic en dos volums escrit per Erasmus Darwin que tracta de la patologia, anatomia, psicologia, i del funcionament del cos. Aquest llibre incorpora idees primerenques sobre la teoria de l'evolució que més tard van ser completament desenvolupades pel seu net, Charles Darwin.

## Influències

El poeta romàntic anglès William Wordsworth usà a la Zoonomia de Darwin com a font per al seu poema "Goody Blake and Harry Gill", publicat a les Lyrical Ballads (1798).

## Herència dels trets adquirits

En Zoonomia, Darwin proposa l'herència dels trets adquirits. Ell manifesta que a "tots els animals experimenten transformacions que en part es produeixen per es seves pròpies respostes al plaer o al dolor, i moltes es transmeten a la seva posterioritat." Aquestes manifestacions són similars a les idees sobre l'evolució de Jean-Baptiste Lamarck.
Darwin proposava la hipòtesi de la pangènesi en la tercera edició de Zoonomia.

## Referències

* ↑ Wu, Duncan. Wordsworth: An Inner Life. Wiley-Blackwell, 2003, p. 97–98. ISBN 1-4051-1369-3. Vegeu també: Averill, james. (1978). "Wordsworth and 'Natural Science': The Poetry of 1798." Journal of English and Germanic Philology. 77(2). 232–46.
* ↑ Zirkle, Conway. (1935). The Inheritance of Acquired Characters and the Provisional Hypothesis of Pangenesis. The American Naturalist 69: 417-445.
* ↑ Deichmann, Ute. (2010). Darwinism, Philosophy, and Experimental Biology. Springer. p. 42. ISBN 978-90-481-9901-3 "Among the other authors were Buffon, who proposes "organic molecules" with affinities to various organs, and, in particular, Erasmus Darwin, who in 1801 anticipated his grandson's concept of pangenesis, suggesting that small particles were given off by parts of the bodies of both parents; and that they are circulated in the blood, ending in the sexual organs from where they could be combined during reproduction in order to form the nucleus of an offspring."
* The Genius of Erasmus Darwin. Ashgate Publishing, 2005. ISBN 0-7546-3671-2.

## Enllaços externs

* Zoonomia vol. I full text via Project Gutenberg
* Zoonomia vol. II full text via Project Gutenberg
* Google book full text
# Heimdal·le

En la mitologia escandinava, Heimdal·le o Heimdal (Heimdallr en nòrdic antic, el prefix Heim- significant 'llar, casa', mentre que el significat del sufix -dallr és desconegut) és el déu guardià en la mitologia nòrdica. És fill d'Odin i de nou gegantes que el nodriren amb sang de porc senglar. Posseïa una vista aguda, un fi sentit i podia estar sense dormir uns quants dies. La seva percepció era tan extraordinària que sentia créixer l'herba, raó per la qual se li va designar guardià de la casa dels déus, Asgard, i del Bifrost, l'arc de Sant Martí que hi fa de pont.
Segons la mitologia nòrdica, amb una banya anomenada Gjallarhorn, que Odin li va regalar, anunciarà el combat entre déus i gegants, després del qual sobrevindrà la fi del món, el Ragnaroc. Heimdal·le intervindrà en la lluita, en què serà mort pel déu maligne Loki, tot i que serà símbol de poder perquè serà l'últim déu a caure en el Ragnaroc. Una tradició nòrdica diu que va baixar a la Terra i va engendrar tres dones, els tres llinatges (castes): prínceps, súbdits i serfs.

## Origen i història

En el transcurs d'un passeig a la vora del mar, Odin va veure un cop nou belles gegantes, les donzelles de les ones, Gialp, Greip, Egia, Augeia, Ulfrun, Aurgiafa, Sindur, Atla i Iarnsaxa, profundament adormides en les blanques sorres. El déu del cel va quedar tan enamorat de les belles criatures que, com relaten les Eddes (relats que descriuen els mites nòrdics), se'n va casar amb les nou i es van combinar, en el mateix moment, per portar al món un fill que va rebre el nom d'Heimdal·le.
Les nou mares van procedir a alimentar el nadó amb la força de la terra, la humitat de l'amor i la calor del sol, una dieta que va demostrar ser tan enfortidora que el nou déu va adquirir un creixement complet en un espai de temps increïblement curt i va córrer a unir-se al seu pare a Asgard. Va trobar els déus observant amb orgull l'arc de Sant Martí del pont Bifrost, que acabaven de construir amb foc, aire i aigua, els tres materials que encara es poden veure en aquest extens arc, on brillen els tres colors principals significatius d'aquests elements: el vermell representant el foc, el blau l'aire i el verd les fresques profunditats del mar.

## Referències

* ↑ «Macià Riutort i Riutort: ÍSLENSK-KATALÓNSK ORÐABÓK XVIII - DICCIONARI ISLANDÈS-CATALÀ XXXVIII». [Consulta: 27 maig 2024].
* ↑ «Mitologia norrena i celta | enciclopedia.cat». [Consulta: 27 maig 2024].
* ↑ «Macià Riutort i Riutort: ÍSLENSK-KATALÓNSK ORÐABÓK LVI – DICCIONARI ISLANDÈS-CATALÀ LVI». [Consulta: 27 maig 2024].
# Onida

Onida és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 740 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Onida tenia 740 habitants, 299 habitatges, i 200 famílies. La densitat de població era de 453,5 habitants per km².
Dels 299 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,5% hi vivien parelles casades, en un 4,7% dones solteres, i en un 32,8% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.750 $ i la renda mediana per família de 44.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.692 $ mentre que les dones 22.266 $. La renda per capita de la població era de 19.340 $. Entorn del 5% de les famílies i el 5,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Onida». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Onida». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Xuixpànovo

Xuixpànovo - Шушпаново (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 87 habitants. Pertany al districte (raion) de Valuiki.

## Referències

* ↑ «Kasenovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-26. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Город Валуйки и Валуйский район» Белгородской области». Официальный сайт Администрации Валуйского района Белгородской области.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 26 març 2022].
# ¡Viva la Pepa! (Mel i mató)

¡Viva la Pepa! (Mel i mató) és una pel·lícula de comèdia espanyola escrita i dirigida per Carles Balagué i Mazón que es va estrenar el 9 d'abril del 1982. Fou exhibida com a part de la secció informativa a la II edició de la Mostra de València.

## Sinopsi

Víctor és un executiu d'una empresa catalana que es dedica a fabricar preservatiu i marxa a Madrid amb la intenció de moure algunes influències al Ministeri d'Afers Exteriors d'Espanya per tal d'exportar el seu producte a la República Popular de la Xina. Tanmateix, i sense proposar-s'ho, acaba involucrat en la devolució a Espanya del quadre Guernica de Pau Picasso.

## Repartiment

* Carles Velat - Víctor
* Alicia Orozco - Silvia
* Ricard Borràs -Llobet
* Víctor Israel -Sr. Fortuny
* Jaume Sorribas - Policía
* Juan Torres - Andreu

## Referències

* ↑ De València al Mediterrani. Mostra, Encontre i Trobada. 1980-1990., p. 286-289
* ↑ Viva la Pepa a digitaliafilmlibrary.com
* ↑ Viva la Pepa a todocine.com
# Hemiparèsia

L'hemiparèsia és una parèsia d'una meitat del tronc i extremitats del mateix costat. Quan el grau d'afectació és complet (paràlisi) llavors s'anomena hemiplegia.

## Etiologia

Vegeu els de l'hemiplègia.

## Vegeu també

* Monoparèsia
* Paraparèsia
* Tetraparèsia
# Núria Ruiz de Azua Paredes

Núria Ruiz de Azua Paredes (Barcelona, 1 de juliol de 1959) és una nedadora i jugadora de waterpolo catalana, ja retirada.
Formada al CE Mediterrani, va guanyar quatre Copes Catalanes (1981, 1988, 1989, 1991), quatre Campionats de Catalunya (1981, 1983, 1986, 1987) i quatre Lligues espanyoles (1990, 1992, 1993, 1994). També va ser campiona d'Espanya d'estiu masters en 100 m braça el 1990. Va ser la capitana de la selecció espanyola de waterpolo que va debutar internacionalment el 1989. Per aquest motiu, és considerada com la primera jugadora internacional del waterpolo estatal. Entre d'altres distincions, va rebre la medalla al mèrit esportiu de la Federació Catalana de Natació el 1990.

## Palmarès

* 4 Lliga espanyola de waterpolo femenina: 1989-90, 1991-92, 1992-93, 1993-94
* 4 Campionat de Catalunya de waterpolo femení: 1980-81, 1982-83, 1985-86, 1986-87

## Referències

* 1 2 «Núria Ruiz de Azua Paredes». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Histórico campeones de España de verano masters». RFEN. Arxivat de l'original el 2020-03-22. [Consulta: 22 març 2020].
# Saghi Ghahraman

Saghi Ghahraman (persa: ساقی قهرمان) (Mashad, Iran, 3 de febrer de 1957) és una poeta, editora i activista pels drets del col·lectiu LGTBI iraniana. Des de fa dues dècades, es troba exiliada al Canadà. El desembre de 2021 va ser reconeguda a la llista de les 100 dones de la BBC.

## Biografia

Nascuda a Mashad, Iran, el 3 de febrer de 1957, es va graduar en literatura persa a la Universitat de Tabriz (ciutat del nord-oest de l'Iran) l'any 1979. Va ser detinguda per militar en la branca de dones d'una organització comunista. És per les seves activitats polítiques i per la seva defensa de la comunitat LGTBI que va haver d'exiliar-se a Toronto, al Canadà, l'any 1983.
Com a escriptora, Saghi Ghahraman ha publicat quatre volums de poesia, així com nombrosos articles en revistes. Forma part de PEN Canada i és membre de Sepidar, una revista sobre literatura persa de Toronto. A més, va fundar Gilgamishaan Books i el Club d'Escriptors Exiliats, que va dirigir durant dos anys.
Ghahraman va cofundar l'Organització Queer de l'Iran (IRQO, per les seves sigles en anglès: Iranian Queer Organization), organització que ha dirigit des de 2008. També va ser l'editora en cap de Cheraq, la revista online mensual d'IRQO. Aquesta revista tracta temes sobre identitat de gènere, orientació sexual, i altres temes relacionats amb els drets del col·lectiu LGBT a l'Iran.
Ghahraman va aparèixer en la pel·lícula documental Poetry of Witness (Poesia del testimoniatge, 2015), en què va donar el testimoni de la seva lluita en favor dels drets de la comunitat LGTBI en el context de la Revolució islàmica a l'Iran. Es considera una persona no binària.

## Referències

* 1 2 3 4 Yaghoobi, Claudia «Breaking the Silences about Non-hetero Female Sexuality in Saghi Ghahraman’s Poetry». Journal of Homosexuality, 68, 5, 16-04-2021, pàg. 830–848. DOI: 10.1080/00918369.2019.1661730. ISSN: 0091-8369. PMID: 31503537.
* ↑ «100 BBC women (2021)» (en anglès). , 07-12-2021 [Consulta: 8 desembre 2021].
* 1 2 3 4 «Saghi Ghahraman - Tavaana». [Consulta: 16 febrer 2022].
* 1 2 «Saghi Ghahraman». Internet Movie Data Base. [Consulta: 16 febrer 2022].
* ↑ «Poem of Witness». Arxivat de l'original el 2017-02-07. [Consulta: 17 agost 2016].
* ↑ «Saghi Ghahraman» (en anglès). Mary Carroll-Hackett: Poetry and Prose. [Consulta: 16 febrer 2022].

## Enllaços externs

* I hang myself (Em penjo a mi mateixa), traducció a l'anglès d'un poema de Saghi Ghahraman
* Blog personal de Saghi Ghahraman, a Wordpress (anglès)
# Paolo Barilla

Paolo Barilla (Milà, 20 d'abril de 1961) va ser un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de la Fórmula 1.
Va néixer el 20 d'abril del 1961 a Milà, Llombardia, Itàlia.
Fora de la F1 ha disputat moltes curses, destacant la victòria a l'edició de 1985 de les 24 hores de Le Mans.

## A la F1

Paolo Barilla va debutar a la quinzena cursa de la temporada 1989 (la 40a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 22 d'octubre del 1989 el G.P. del Japó al circuit de Suzuka.
Va participar en un total de quinze curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades consecutives (1989 - 1990), aconseguint una onzena posició com millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1989 | Minardi SpA | Minardi | Cosworth | BRA | SMR | MON | MEX | USA | CAN | FRA | GBR | ALE | HUN | BEL | ITA | POR | ESP | JAP Ret | AUS | - | 0 |
| 1990 | SCM Minardi Team | Minardi | Cosworth | USA Ret | BRA Ret | | | | | | | | | | | | | | | - | 0 |
| 1990 | SCM Minardi Team | Minardi | Cosworth | | | SMR 11 | MON Ret | CAN NVQ | MEX 14 | FRA NVQ | GBR 12 | ALE NVQ | HON 15 | BEL Ret | ITA NVQ | POR NVQ | ESP NVQ | JAP | AUS | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 15 (9) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Pacte del Tinell

El Pacte del Tinell fou un acord posterior a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2003 en què el PSC, ERC i ICV-EUiA (l'anomenat Tripartit) acordaren formar un govern amb participació dels tres grups. El pacte, signat el 14 de desembre de 2003 al Saló del Tinell (Barcelona), va ser batejat amb el nom de Acord per un govern catalanista i d'esquerres.
El pacte establia entre altres punts que Pasqual Maragall i Mira esdevenia el nou president de la Generalitat de Catalunya i Josep-Lluís Carod-Rovira Conseller en Cap de la Generalitat de Catalunya.
El conjunt de polítiques de govern acordades estaven estructurades en quatre objectius:
* Més i millor autogovern. Més qualitat democràtica.
* Un nou impuls econòmic per a Catalunya.
* Catalunya, una nació socialment avançada.
* Una nova política territorial i ambiental.
Amb aquest pacte va quedar constituït el Govern de Catalunya 2003-2006.

## Referències

* ↑ Reniu, Josep Maria. Els governs de coalició. Editorial UOC, 2010, p. 55. ISBN 8497888936.

## Enllaços externs

* Pacte del Tinell
# Baudrimont SE

El Baudrimont SE o Baudrimont sud-est és una muntanya de 3.026 m d'altitud, amb una prominència de 55 m, que es troba al massís del Mont Perdut, a la província d'Osca (Aragó).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Coll, Xavier; Coll, Joan. Ordesa Vignemale Mte Perdido, Esc. 1:40.000. 4a. ed.. Granollers: Editorial Alpina, 1976 (E-25). ISBN 84-7011-067-5.
# Pallissa de Cal Bensoi

Pallissa de Cal Bensoi és una obra del municipi de Saldes (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció rural. Pallisses, pròpies de l'Alt Berguedà i escampades per tota la zona alta de la comarca, són el prototip de les construccions que acompanyen les masies d'alta muntanya. La façana determina tot l'ambient i la funcionalitat de la construcció: cobertes de teules, a dos vessants i carener perpendicular a la façana. És l'exemple màxim de la combinació de pedra (carrerons irregulars) i la fusta (finestres, bigues, balconades, portes, etc.).
La planta d'aquesta és semi quadrada, o millor dit tendeix cap al quadrat i presenta dos pisos: el superior per emmagatzemar la palla i la planta baixa per a corts i conilleres.

## Història

És un esquema de pallissa molt usual a la comarca. Moltes vegades l'esquema es repeteix en les eixides i les golfes de moltes masies, perquè és una estructura idònia per emmagatzemar grans i palla. Pròpies del s. xviii i xix es repeteixen també al s. XX, construïdes ja amb material moderns.

## Referències

* 1 2 3 «Pallissa de Cal Bensoi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2015].
# Palliduphantes cortesi

Palliduphantes cortesi és una espècie d'aranya araneomorfa de la família dels linífids (Linyphiidae). Fou descrita per primera vegada l'any 2003 per Ribera & De Mas & Barranco.
És una espècie cavernícola endèmica de la província d'Almeria; es va trobar a les coves de Sorbas (Almeria). El mascle holotip fa 2,02 mm i la femella Paratip 2,09 mm. El nom està dedicat a Ángel Fernández Cortés, espeleòleg i professor de la Universidad de Almería.

## Referències

* 1 2 3 Ribera, De Mas & Barranco, 2003: Araneidos cavernícolas de la provincia de Almeria (I) y descripción de cuatro especies nuevas. Revista Ibérica de Aracnología, vol.7, p.3-17 (text íntegre).
* ↑ (anglès) World Spider Catalog: Palliduphantes cortesi Ribera, De Mas & Barranco, 2003 en la família Linyphiidae +base de dades

## Enllaços externs

* Catalogue of Life : Palliduphantes cortesi Arxivat 2018-12-23 a Wayback Machine.
# Paolo Moffa

Paolo Moffa (Roma, 16 de desembre de 1915 - Niça, 2004) fou un director, guionista i productor de cinema italià.

## Biografia

Va començar al cinema des del 1934 com a secretari d'edició (Amore, Amo te sola, Come le foglie, La gondola delle chimere, etc.), posteriorment es va dedicar al muntatge, però sobretot a la “feina” d'ajudant de direcció, que el va comprometre fins a 1958. Al mateix temps, va treballar com a director de producció, després de la producció d'importants pel·lícules (de Il testimone de Pietro Germi a Il sole negli occhi d'Antonio Pietrangeli). Des del 1943 es va dedicar a la direcció i ha signat algunes pel·lícules realitzades amb bon sentit de l'espectacle. La seva obra més famosa continua sent Allegro squadrone (1954), amb Alberto Sordi. Un cineasta explosiu i incansable, també es va dedicar a la producció, després d'haver fundat la Società Ambrosiana Cinematografica.

## Filmografia
### Diari

* Il viaggio del signor Perrichon (1943)
* Gli ultimi giorni di Pompei (amb Marcel L'Herbier) (1950)
* La principessa delle Canarie (1954)
* Allegro squadrone (1954)
* All'ultimo sangue (1968)
* Lulù 77 (1977)
* Vierge... façon de parler (1982)

### Productor

* La rivolta degli schiavi de N. Malasomma 1960
* Maciste contro il vampiro de G. Gentilomo; 1961
* Ursus il terrore dei Kirghisi de R. Deodato; 1964
* 4 dollari di vendetta d'A. Balcazar; 1965
* Starblack dE G. Grimaldi; 1966
* Colpo di sole (pel·lícula de 1967) de M. Guerrini; 1967
* 5 per l'inferno de G. Parolini; 1968
* Dio perdoni la mia pistola de L. Savona; 1969
* I pirati dell'isola verde de F. Baldi; 1969
* Sono Sartana, il vostro becchino, de Giuliano Carnimeo (1969)

## Referències

* ↑ «Paolo Moffa». mymovies.it, 25-08-2018.
* ↑ Roberto Poppi. I registi: dal 1930 ai giorni nostri. Gremese Editore, 2002. ISBN 8884401712.
# Paolo Mazza (futbolista)

* No s'ha de confondre amb Paolo Mazza.
Paolo Mazza (San Marino, 27 d'octubre de 1961) és un exfutbolista sanmarinès de la dècada de 1980.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de diversos clubs italians, essent el més destacat la Sampdoria. També jugà a Teramo Calcio, Civitanovese, Foligno, i Pomezia. També fou internacional amb la selecció de San Marino.
És germà del també futbolista Marco Mazza.

## Referències

* ↑ Paolo Mazza (futbolista) a National-Football-Teams.com (anglès)
# Grèvol comú

El grèvol comú o senzillament grèvol (Bonasa bonasia o Tetrastes bonasia) és un dels ocells més petits de la família dels tetraònids. És una espècie sedentària que es troba a tot Europa i també a algunes zones d'Àsia (Belarús, Xina, Japó, el Kazakhstan, Corea, Mongòlia i Ucraïna). Habita boscs de coníferes densos i humits, preferiblement amb avets.
Fa el niu a terra, i sol pondre de 3 a 6 ous. La femella s'encarrega de la incubació i dels polls. Fa de 35 a 39 cm, i s'alimenta principalment de plantes, excepte en època de cria, en què menja també insectes.

## Referències

* ↑ «Grèvol comú». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Barton Creek (Texas)

Barton Creek és una concentració de població designada pel cens del Comtat de Travis (Texas) Estats Units d'Amèrica. Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 1.589 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Barton Creek tenia 1.589 habitants, 707 habitatges, i 509 famílies. La densitat de població era de 114,5 habitants per km².
Dels 707 habitatges en un 22,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,6% hi vivien parelles casades, en un 3,5% dones solteres, i en un 28% no eren unitats familiars. En el 22,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,63.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,6% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 40,1% de 45 a 60 i un 8,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 158.623 $ i la renda mediana per família de 172.909 $. Els homes tenien una renda mediana de 100.000 $ mentre que les dones 44.716 $. La renda per capita de la població era de 110.504 $. Aproximadament l'1,3% de les famílies i el 3,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Barton Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Barton Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Barton (cràter)

Barton és un cràter d'impacte del planeta Venus de 52,2 km de diàmetre. Porta el nom de Clara Barton (1821-1912), fundadora de la Creu Roja als Estats Units d'Amèrica, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.
El cràter té un anell de pics enlloc d'un pic central. El sòl del cràter de Barton és pla i fosc al radar, la qual cosa indica que es va omplir de fluxos de lava en algun moment després de l'impacte. L'anell central de Barton és discontinu i sembla que s'ha interromput o separat durant o després del procés de formació del cràter.

## Referències

* ↑ «Barton». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus