OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sabúrovka (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Sabúrovka».
Sabúrovka (en rus: Сабуровка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 427 habitants. Pertany al districte municipal de Saràtov.

## Referències

* ↑ «О преобразовании Соколовского, Михайловского, Краснооктябрьского, Вольновского, Дубковского, Расковского, Усть-Курдюмского, Александровского муниципальных образований Саратовского муниципального района Саратовской области, муниципального образования "Город Саратов" и внесении изменений в некоторые законодательные акты Саратовской области от 25 ноября 2021 - docs.cntd.ru». Arxivat de l'original el 2021-12-27.
* ↑ «Карта села Александровки в Саратовской области с улицами и номерами домов». mapdata.ru. Arxivat de l'original el 2020-10-17. [Consulta: 30 març 2020].
# Voltor capblanc

El voltor capblanc (Trigonoceps occipitalis) és un voltor del Vell Món, per tant un ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae). És l'únic membre del gènere Trigonoceps. Aquest voltor té una distribució molt discontinua a l'Àfrica subsahariana. El seu estat de conservació es considera en perill crític d'extinció.

## Morfologia

* Voltor de mitjana grandària amb 72 – 82 cm de llargària, 207 – 223 cm d'envergadura i un pes de 3,3 – 5,3 kg.
* Pell nua de cap i coll blanca amb les galtes i part anterior del coll rosa. Curt plomall a la part posterior del capell.
* Plomes de l'abdomen i les cuixes, blanques. Pit i parts superiors brunes, amb les rèmiges secundàries blanquinoses.
* Cua una mica arrodonida, negra.
* Iris de color ocre. Base del bec blau clar, amb taronja la resta. Les potes són rosa amb fortes urpes negres.
* El jove és en general més fosc.

## Hàbitat i distribució

Habita zones obertes de sabanes i estepes en una àrea discontínua que abraça gran part d'Àfrica al sud del Sàhara, des del Senegal a l'oest fins al Sudan i Eritrea a l'est i, cap al sud, Sud-àfrica septentrional, fins al riu Orange.

## Alimentació

S'alimenta de tots tipus de carronya, però també pot capturar algun ocell com flamencs o pintades, cries de mamífers, rèptils, peixos encallats i insectes.

## Reproducció

Després d'una parada nupcial senzilla en què el mascle vola fent cercles, es forma la parella. Fan un niu dalt d'un arbre, amb branquetes i folrat d'herba i pèl, amb un diàmetre de 80 – 170 cm i una alçada de 20 – 60 cm, on ponen un únic ou que ambdós pares coven durant 51 – 56 dies. El jove és independent als 110 – 120 dies de l'eclosió.

## Estatus

Amb grans diferències regionals, la població total de l'espècie ha minvat en les darreres dècades, estimant la UICN que és d'uns 7000 a 12500 individus. Les principals causes de disminució són la manca d'aliments a causa de la reducció de la població de grans i petits mamífers i la destrucció de l'hàbitat a causa dels canvis d'ús. També els esquers enverinats i les molèsties als nius. Amb la contínua disminució, la UICN classifica l'espècie com a "vulnerable".

## Referències

* ↑ «Voltor capblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 271. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-headed Vulture. Trigonoceps occipitalis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Dades i fotografies a ARKIVE Arxivat 2012-05-29 at Archive.is Rev. 15-02-2011
* 1 2 Distribució i justificació d'estatus en IUCN Redlist Rev. 15-02-2011

## Bibliografia

* Félix Rodríguez de la Fuente. Enciclopedia Salvat de la Fauna. 1970. Salvat S.A. de Ediciones. Tom 1. Pàgines 286 - 289.
# Hermann Ritter

Hermann Ritter (Wismar, 16 de setembre de 1849 - Würzburg, 25 de gener de 1926) va ser un músic alemany del Romanticisme tardà.
Per espai de molts anys fou professor de piano, de viola i d'història de la música de l'Escola Reial de Würzburg, on entre d'altres alumnes tingué a Clemens Meyer i, és principalment conegut per haver inventat una viola alta, destinada a ocupar en el quartet d'arc el lloc del segon violí, sent, per tant, un entremig entre el primer violí i la viola ordinària.

## Obres més importants

* Die Geschichte der viola alta und die Grundsätze ihres Baues (1877; 3.ª ed., 1885);
* Repetitorium der musikgeschichte (1880);
* Populaere Elementartheorie der Musik, Aus der Harmonielehre meines Lebens (1883),
* Kathechismus der Musikaesthetik (2.ª ed., 1894);
* Allg, Encyklopädie der Musikgeschichte (1901/02).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 51, pàg. 865. (ISBN-84-239-4551-0)
# Sentraltind

Sentraltind (també coneguda com a Sentraltinden o Vestre Styggedalstind) és una muntanya situada a les muntanyes d'Hurrungane, a la serralada de Jotunheimen. Amb una altitud de 2.348 metres, es troba a la part oriental del municipi de Luster, al comtat de Vestland, Noruega. És el desè cim més alt de Noruega. Sentraltind es troba en una carena entre els pics de Store Skagastølstind, Vetle Skagastølstind i Store Styggedalstinden, Jervvasstind. La muntanya es troba a 16 quilòmetres a l'est de la localitat de Skjolden.

## Referències

* ↑ «Styggedalstindane – Store norske leksikon» (en noruec). Store norske leksikon.
# Check-in

El Check-in és el procés principal de facturació en què es demanen les dades del client i s'assigna a un producte. És un terme anglès utilitzat per a la facturació als hotels, aeroports i altres sectors, principalment turístics.
El procés finalitza amb el check-out, en què es realitzarà el pagament al servei o producte que s'hagi estat utilitzant.

## Aeroports

Als aeroports, el Check-in el duen a terme normalment les companyies aeeres o, sinó, agents d'assistència a terra d'avions contractats per l'aerolínia. El passatger deixa en mans de l'encarregat l'equipatge que no pot portar a sobre i rep una targeta d'embarcament per poder ingressar al vol.
El Check-in és sovint el primer procediment requerit a un passatger quan arriba a l'aeroport perquè les regulacions de les companyies aèries per una sortida puntual requereixen que sigui efectuat amb antelació abans de l'enlairament. Durant aquest procés el passatger pot sol·licitar requisits espacials com la preferència d'ubicació del seient, informació del vol o del destí, fer canvis de reserves, pagar per rebre millores disponibles, etc.
Tot i això, la principal funció del Check-in és rebre l'equipatge per situar-lo al compartiment de càrrega de l'avió.
Els procediments pel Check-in varien d'areolínia en aerolínia, algunes imposen certes restriccions que altres no fan, i a vegades una mateixa aerolínia pot tenir diferents procediments segons l'aeroport per raons de seguretat o altres factors. Aquestes diferències no acostumen a ser notades pel passatger algunes vegades porten a la interrupció del servei quan una companyia aèria refusa acceptar el procediment que una altra portaria a terme sense problemes.

## Hotels

Als hotels, el Check-in té com a objectiu obtenir la clau de l'habitació i proveir les garanties per cobrir les possibles despeses com el servei d'habitacions durant l'estada.
# Eugen Corrodi

Eugen Corrodi (Ticino, 2 de juliol de 1922 - Zúric, 7 de setembre de 1975) fou un futbolista suís de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Pel que fa a clubs, la seva carrera transcorregué al FC Lugano. També fou internacional amb la selecció suïssa, amb la qual participà en el Mundial del Brasil 1950.

## Referències

* ↑ «Copa do Mundo da FIFA Brasil 1950». FIFA. Arxivat de l'original el 2012-04-18. [Consulta: 1r abril 2015].
# Mahonia aquifolium

Mahonia aquifolium (en anglès Oregon grape) és un arbust de la família Berberidaceae originari de Nord-amèrica.

## Descripció

Mahonia aquifolium fa d'1 a 5 m d'alt. Les seves fulles són compostes i els foliols coriacis s'assemblen a les fulles del grèvol. Les tiges tenen aspecte de suro. Les flors són vistoses i grogues, i apareixen al final de la primavera.
Els fruits són comestibles i es consumien tradicionalment pels indígenes nord-americans del Pacífic. Actualment se'n fan melmelades o se'n fa una mena de vi però afegint molt de sucre. També és planta ornamental i medicinal.

## Referències

* ↑ Pojar, Jim. Plants of Coastal British Columbia: including Washington, Oregon & Alaska, rev. ed.. Vancouver: Lone Pine Publishing, 1994, p. 95. ISBN 978-1-55105-532-9.
* ↑ Henderson, Robert K. The Neighbourhood Forager. Toronto (Ontario): Key Porter Books, 2000, p. 111. ISBN 1-55263-306-3.

## Enllaços externs

* The Oregon Grape in "Our State Flowers: The Floral Emblems Chosen by the Commonwealths", The National Geographic Magazine, XXXI (June 1917), pp. 481–517.
* Mahonia aquifolium images at bioimages.vanderbilt.edu Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* Medical Uses for Oregon Grape from howstuffworks.com
* Mountain Grape from Botanical.com
* Medicinal Use - Mahonia aquifolium Arxivat 2011-07-07 a Wayback Machine. from Appliedhealth.com
# Illa del Cap Bretó

* Aquest article tracta sobre l'illa del Canadà. Vegeu-ne altres significats a «Capbreton».
L'illa del Cap Bretó (en anglès Cape Breton Island; en francès île du Cap-Breton, però antigament île Royale; en gaèlic escocès Eilean Cheap Bhreatainn; en llengua micmac Únamakika) és una illa de la costa de l'Atlàntic d'Amèrica del Nord.
L'illa del Cap Bretó és part de la província de Nova Escòcia, part del Canadà. Malgrat estar físicament separada de la península de Nova Escòcia per l'estret de Canso, està connectada al continent americà a través d'una carretera sobre un istme artificial. L'illa, amb una superfície de 10.311 km², està localitzada al nord-est de la península, amb les costes occidentals i septentrionals banyades pel golf de Sant Llorenç i les costes meridionals i orientals banyades per l'oceà Atlàntic i l'estret de Cabot. Un dels llacs d'aigua salada més grans del món (el Bras d'Or) domina el centre de l'illa.
Administrativament està dividida en quatre comtats, dels divuit que conté Nova Escòcia. S'anomenen Cape Breton, Inverness, Richmond, i Victoria. La població total al cens de 2001 era de 147.454, aproximadament el 16% de la província. L'illa del Cap Bretó ha experimentat un declivi de població d'aproximadament el 6,8% des del cens anterior de 1996. Aproximadament el 72% dels habitants de l'illa es concentren al Cape Breton Regional Municipality (CBRM) que inclou tot el comtat de Cape Breton i és referit sovint com a Industrial Cape Breton, donada la seva història de mines de carbó i fabricació d'acer.
L'illa té cinc reserves índies de la Nació Mi'kmaq, que són: Eskasoni, Membertou, Wagmatcook, We'kopaq/Waycobah, i Potlotek/Chapel Island. Eskasoni és la més gran. Aquest poble indígena representa un 3,6% de la població total de l'illa.
Va ser descoberta pels europeus l'any 1497 en l'expedició de Giovanni Caboto. Portugal, cap a 1520, hi va establir una petita base de pesca de la qual se'n tenen notícies fins al 1570. Posteriorment va ser una colònia de l'Acàdia francesa fins que va ser cedida al Regne de la Gran Bretanya pel Tractat de París (1763).
El primer assentament escocès es va establir el 1755 amb persones que parlaven la llengua gaèlica escocesa i aquest idioma s'ha mantingut entre els descendents d'escocesos.

## Vegeu també

* Gaèlic canadenc

## Enllaços externs

* Cape Breton Wireless Heritage Society
* Cape Breton Island Showcase
# Sac City

Sac City és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 2.368 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sac City tenia 2.368 habitants, 1.082 habitatges, i 642 famílies. La densitat de població era de 186,6 habitants/km².
Dels 1.082 habitatges en un 21,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,4% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 40,6% no eren unitats familiars. En el 37,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,1% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 21,6% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 29,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.300 $ i la renda mediana per família de 39.139 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.409 $ mentre que les dones 19.137 $. La renda per capita de la població era de 17.229 $. Entorn del 7,9% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sac City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sac City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Higuera de Calatrava

Higuera de Calatrava és un municipi de la província de Jaén (Espanya), amb 702 habitants en 2005 segons fonts de l'INE.
# Sestrieras

Sestrieras (en italià, Sestriere en occità, Sestrieras o la Sestriera; en piemontès, ël Sestrier;) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 886 habitants. Està situat a la Vall de Susa, una de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de Cesana Torinese, Oulx, Pragelato, Sauze di Cesana i Sauze d'Oulx.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Andrea Maria Colarelli | Llista cívica |

## Esport

Sestriere és famosa com a seu d'esports d'hivern, ja que ha estat seu del Campionat del Món d'esquí alpí i el febrer de 2006 fou seu dels Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 de Torí.
Pel que fa al ciclisme ha estat seu d'etapa del Giro d'Itàlia:
* 1991 (8 de juny): 13^ etapa, el vencedor fou Eduardo Chozas.
* 1993 (11 de juny): 19^ etapa, cronòmetre individual, el vencedor fou Miguel Induráin.
* 1994 (11 de juny): 21^ etapa, el vencedor fou Pascal Richard (Suïssa).
* 2000 (3 de juny): 20^ etapa, cronòmetre individual, guanyada per Jan Hruška (República Txeca).
* 2005 (28 de maig): 19^ etapa, el vencedor fou José Rujano (Veneçuela).
i del Tour de França
* 1952: 11^ etapa, Bourg d'Oisans-Sestrières, el vencedor fou Fausto Coppi
* 1992: 13^ etapa, Saint-Gervais-Sestrières, el vencedor fou Claudio Chiappucci
* 1996: 9^ etapa, Monetier les Bains-Sestrières, el vencedor fou Bjarne Riis
* 1999: 9^ etapa, Le Grand Bornand-Sestrières, el vencedor fou Lance Armstrong
# Tarso Marques

Tarso Marques va ser un pilot de curses automobilístiques brasiler que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 19 de gener del 1976 a Curitiba, Brasil.

## A la F1

Tarso Marques va debutar a la segona cursa de la temporada 1996 (la 47a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 31 de març del 1996 el G.P. de Brasil al circuit de Interlagos.
Va participar en un total de vint-i-sis curses puntuables pel campionat de la F1 disputades en tres temporades no consecutives (1996 - 1997 i 2001) aconseguint una novena posició com millor classificació en una cursa (en dues ocasions), i no assolí cap punt vàlid pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 1996 | Minardi Team | Minardi | Ford | AUS | BRA Ret | EUR Ret | ARG | SMR | MON | ESP | CAN | FRA | GBR | ALE | HUN | BEL | ITA | POR | JAP | | - | 0 |
| 1997 | Minardi Team | Minardi | Hart | AUS | BRA | ARG | SMR | MON | ESP | CAN | FRA Ret | GBR 10 | ALE Ret | HUN 12 | BEL Ret | ITA 14 | AUT Exc | LUX Ret | JAP Ret | EUR 15 | - | 0 |
| 2001 | European Minardi F1 | Minardi | European | AUS Ret | MAL 14 | BRA 9 | SMR Ret | ESP 16 | AUT Ret | MON Ret | CAN 9 | EUR Ret | FRA 15 | GBR NVQ | ALE Ret | | | | | | - | 0 |
| 2001 | European Minardi F1 | Minardi | European | | | | | | | | | | | | | HUN Ret | BEL 13 | ITA | USA | JAP | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 26 (24) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Enllaços externs

* Web oficial de Tarso Marques
* Perfil a F1 Rejects Arxivat 2013-10-14 a Wayback Machine.
# Strawn

* Per a altres significats, vegeu «Strawn (Illinois)».
Strawn és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 739 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Strawn tenia 739 habitants, 299 habitatges, i 194 famílies. La densitat de població era de 361,2 habitants per km².
Dels 299 habitatges en un 33,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 35,1% no eren unitats familiars. En el 33,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 18% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.618 $ i la renda mediana per família de 30.268 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 17.232 $. La renda per capita de la població era de 13.707 $. Aproximadament el 7,9% de les famílies i el 14,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Strawn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Strawn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Parc Nacional de les Illes Verges

El Parc Nacional de les Illes Verges (Virgin Islands National Park) està situat sobretot a l'illa de Saint John a les Illes Verges Nord-americanes, un arxipèlag subtropical al Mar Carib. Compta amb impressionants turons, valls i platges, així com oportunitats inigualables per al busseig i la immersió lleugera. La zona cobreix prop del 60 per cent de l'illa. Dins dels seus 59,64 quilòmetres quadrats, es troben proves i restes d'una complexa història de civilitzacions— dels pobles lliures i esclaus— que daten de fa més de mil anys, tots els quals han utilitzat la terra i el mar per a sobreviure. El parc també inclou gairebé tota l'illa Hassel localitzada al port de Charlotte Amalie prop a l'illa de Saint Thomas tot i que no hi ha instal·lacions per a visitants a l'illa. El parc va ser creat el 1956 com a resultat dels esforços de Laurance Rockefeller que va donar una gran part de la terra al govern federal que es va convertir en el parc nacional administrat pel National Park Service dels Estats Units.
Un visitant pot explorar els petròglifs deixats pel poble nadiu taíno per mitjà d'una sèrie de rutes. El període de govern danès pot ser experimentat amb una visita al Districte Històric d'Annaberg (Annaberg Historic District) on les ruïnes de les plantacions de sucre serveixen com un recordatori de les vides de la gent esclavitzada que va produir aquest important cultiu.
El parc també gestiona el circumdant Monument Nacional de l'Escull de Corall de les Illes Verges (Virgin Islands Coral Reef National Monument) proclamat com a monument nacional en virtut de la Llei d'Antiguitats pel President Clinton el 2001. El monument nacional conté 51 quilòmetres quadrats de terres sota l'aigua. A les zones costaneres del monument, els científics han trobat boscos de manglars que coexisteixen amb els esculls de corall, el primer exemple conegut d'aquest tipus d'ecosistema.

## Referències

* 1 2 3 4 National Park Service. «Virgin Islands National Park». [Consulta: 14 febrer 2013].
* ↑ «NPS Land Resources Division Listing of Acreage». Arxivat de l'original el 2013-09-22. [Consulta: 14 febrer 2013].
* ↑ «Things To Know Before You Come». Arxivat de l'original el 2011-10-24. [Consulta: 14 febrer 2013].
* ↑ Singer, Gerald. «St. John USVI Trails: Petroglyphs Trail». St. John Off The Beaten Track, 2006. Arxivat de l'original el 2013-02-05. [Consulta: 14 febrer 2013].
* ↑ Dookhan, Isaac. A History of the Virgin Islands of the United States. Canoe Press, 1974. ISBN 9768125055
* ↑ National Park Service. «Annaberg Historic District». [Consulta: 14 febrer 2013].
* ↑ «Things To Know Before You Come». [Consulta: 14 febrer 2013].
* ↑ Boulon, R.H. et al.. «An Ecological Correction to Marine Reserve Boundaries in the US Virgin Islands», 2008. [Consulta: 14 febrer 2013].
* ↑ Ann B. Tihansky, Caroline S. Rogers: Discovering the Secret Gardens in the Mangroves of St. John, U.S. Virgin Islands Arxivat 2013-02-26 a Wayback Machine.. In: Sound Waves, April 2010, United States Geological Survey

## Enllaços externs

* Virgin Islands National Park
* Virgin Islands Coral Reef National Monument
# Crocidura ultima

Crocidura ultima és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). que és endèmica de Kenya.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Gerrie, R.; Kennerley, R. (2016). "Crocidura ultima (errata version published in 2017)." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Patricia Simón Carrasco

Patricia Simón Carrasco (Estepona, Màlaga, 24 de febrer de 1983) és una escriptora i periodista especialitzada en relacions internacionals i drets humans.
Ha estat reconeguda amb el Premio de la Asociación de Mujeres de los Medios de Comunicación de España el 2013 (AMECO). L'any 2022 va obtenir el Premi Bones Pràctiques en reporterisme en drets humans i feminisme, dins dels Premis de Comunicació no sexista que atorga l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya.

## Publicacions

* Simón, P., (2019) Buscamos Refugio, Nuestra guerra son las maras, España: Comisión Española de Ayuda al Refugiado CEAR.
* Simón, P., (2018) Mujeres que se mueven, España: Médicos del Mundo.

## Documentals

* La fuerza de los pequeños, sobre la lucha social contra la esclavitud y la explotación sexual de los menores en Brasil (2016), editat per la Asociación Derechos, Paz y Libertad (ADEPAL).

## Referències

* 1 2 «Lliurament del Premi Margarita Rivière i Premis de Comunicació No Sexista | Col·legi de Periodistes de Catalunya». [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ «Ameco entregó los Premios ‘Prensa-Mujer’ 2013» (en castellà). La Independent, 24-10-2013. [Consulta: 712/2019].
* ↑ ««La Fuerza de los pequeños» de Patricia Simón» (en castellà). Desde Asturias, 28-09-2016. Arxivat de l'original el 2019-12-11. [Consulta: 2019].
# Higuera de Llerena

Higuera de Llerena és un municipi de la província de Badajoz a la comunitat autònoma d'Extremadura, a la comarca de Campiña Sur. Fins al 179¡86 va restar unir al municipi de Llerena.