OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jeroglífic cursiu

El jeroglífic cursiu (a vegades anomenat jeroglífic lineal) és una varietat simplificada dels jeroglífics egipcis, escrits amb tinta sobre papir o pintat sobre fusta o estuc. Fou d'ús comú en documents religiosos escrits sobre papir, com ara el Llibre dels morts. Durant l'Imperi Nou, s'emprà en molts documents famosos, com ara el Papir d'Ani; i també s'emprà sobre fusta per a la literatura religiosa com els Textos dels sarcòfags o en parets estucades d'algunes tombes, com ara la de Tutmosis III (KV34).
Aquest estil d'escriptura jeroglífica cursiva es va crear per a resoldre els dos principals problemes de l'escriptura jeroglífica sagrada: el temps necessari, molt prolongat, per a traçar cada caràcter i la dificultat d'adaptar aquesta escriptura a les superfícies que no són propícies per a l'enregistrament. És per això que s'usaven jeroglífics cursius en textos, perquè l'estètica no hi tenia tanta importància.
Mentre l'escriptura jeroglífica sagrada donava gran importància al detall perquè cada símbol fos una obra d'art per si sol, els jeroglífics cursius, de traços menys precisos, es representen amb l'aspecte mínim figuratiu per a ser reconeguts. Tot i que encara conserven una mica l'aspecte figuratiu, els jeroglífics cursius són un pas endavant cap a l'abstracció que ens durà a l'escriptura hieràtica.
L'escriptura en jeroglífic cursiu no s'ha de confondre amb la hieràtica. L'escriptura hieràtica és molt més "cursiva", conté moltes lligadures tipogràfiques i signes propis, malgrat que conté un cert grau d'influència del hieràtic en l'aparença d'alguns signes. Una diferència important n'és que l'orientació dels jeroglífics cursius no és pas constant: la lectura pot ser de dreta a esquerra o a l'inrevés, depenent del context, mentre que l'escriptura hieràtica sempre es llig de dreta a esquerra.

## Referències

* ↑ Cervelló, Josep. (català). Escriptures, llengua i cultura en l'Antic Egipte. Bellaterra: Edicions UAB, 2015, p. 154-155. ISBN 978-84-941904-4-5.
* ↑ Davies, William Vivian. Egyptian Hieroglyphs. En Reading the Past: Ancient Writing from Cuneiform to the Alphabet.. Londres: British Museum Press, 1990, p. 74–135.
# Dallas (Pennsilvània)

Dallas és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 2.557 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dallas tenia 2.557 habitants, 1.031 habitatges, i 715 famílies. La densitat de població era de 431,1 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 1.031 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,5% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 25,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,8% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 26,4% de 45 a 60 i un 17,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.696 $ i la renda mediana per família de 57.344 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.500 $ mentre que les dones 25.571 $. La renda per capita de la població era de 24.466 $. Entorn del 3,5% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dallas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dallas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gregor Strasser

Gregor Strasser (Geisenfeld, Alemanya, 31 de maig de 1892 - Berlín, Alemanya, 30 de juny de 1934) fou un polític del partit nazi alemany (NSDAP).
El 1914 va iniciar els seus estudis de farmàcia a Múnic, però els va deixar per ingressar a l'exèrcit imperial i participar en la Primera Guerra Mundial, en la que va obtenir el reconeixement amb les creus de ferro de primera i segona classe. Un cop acabada la guerra va reprendre els estudis a Nuremberg, i es va enrolar en les milícies, comandant un batalló, en el que tindria com a ajudant un jove Heinrich Himmler, i va participar en el fallit Cop d'estat de Wolfgang Kapp.
Gregor Strasser i la seva milícia van entrar al NSDAP el 1921, i el 1923 va participar en el Cop d'estat de Múnic, i va ser empresonat unes setmanes.
Com a cap de propaganda i organització va transformar el partit de ser regional i minoritari a majoritari en l'estat alemany, amb la seva tendència socialista i classe baixa, va fer crear les Sturmabteilung, i l'editorial Kampf-Verlag, des de la que s'editaria el setmanari ideològic Der Nationale Sozialist de 1926 a 1930.
La seva rivalitat amb Adolf Hitler va arribar al seu punt màxim quan el canceller Kurt von Schleicher li va oferir ser vicecanceller i primer ministre de Prússia el 1932, amb la intenció de desunir el partit entre les seves ales dreta i esquerra, i evitar així una revolució, però el pla va fallar per l'acció de Hitler, que el va obligar a renunciar a les seves posicions en el partit, i a la llarga a la seva mort durant la Nit dels ganivets llargs.
# Ho (llengua)

Ho (o Bihar Ho i Lanka Kol) és una llengua del grup de llengües munda de la família austroasiàtica parlada a l'Índia oriental pel poble Ho.
És una llengua parlada per més d'un milió de persones. S'escriu en els alfabets Devanagari i Varang Kshiti.

## Bibliografia

* Deeney, J. J. (1991). Introduction to the Ho language: [learn Ho quickly and well]. Chaibasa: Xavier Ho Publications.
* Burrows, L. (1980). The grammar of the Ho language: an eastern Himalayan dialect. New Delhi: Cosmo.
* Deeney, J. J. (1975). Ho grammar and vocabulary. Chaibasa: Xavier Ho Publications.
* Deeney, J. J. (1978). Ho-English Dictionary. Chaibassa: Xavier Ho Publications.
* Anderson, Gregory D. S., Toshiki Osada and K. David Harrison. "Ho and the other Kherwarian Languages" In Gregory Anderson (ed.) Munda Languages. (2008). Routledge. ISBN 9780415328906

## Enllaços externs

* Informació sobre Ho (llengua) a la XV edició de l'Ethnologue, amb el codi “hoc” (anglès)
* The Ho language webpage by K. David Harrison, Swarthmore College
* Ethnologue report per la llengua Ho
* entrada Ho al Rosetta Project Arxivat 2007-11-30 a Wayback Machine.
Viccionari
# Čab

Čab és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2021 tenia 775 habitants. És documentat per primera vegada el 1326.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12-04-2022. [Consulta: 6 agost 2022].
# Jornada Mundial de la Joventut 2016

La XXXI edició de la Jornada Mundial de la Joventut (JMJ) es va fer Cracòvia el 2016. Fou la segona JMJ que acollirà Polònia després de la del 1991 en Częstochowa, amb el papa Joan Pau II. El papa Francesc quan va acabar la Jornada Mundial de la Joventut 2013 va proclamar que la següent edició seria a Polònia. Després s'anuncià que es realitzaria del 26 al 31 de juliol de 2016.

## Tema i lema

La misericòrdia va ser escollida com a tema de reflexió de la JMJ de 2016, el lema escollit va ser: "Feliços els misericordiosos, perquè ells obtindran misericòrdia" (Mateu 5:7).

## Referències

* ↑ «Anunci dels temes de la JMJ». Arxivat de l'original el 2013-12-11. [Consulta: 6 març 2015].
* ↑ Cracovia acollirà la propera JMJ el 2016
* ↑ 26th till 31st of July 2016, we are waiting for you in Krakow!

## Enllaços externs

* Worship.cat (trad.) (2016-03-19). Feliços vosaltres els misericordiosos - Himne JMJ 2016. Dura 303 segonds. Consulta: 2017-01-10.
# Ramon Vilalta i Oliva

Ramon Vilalta i Oliva (Penelles, Noguera, 20 de novembre de 1953) és un polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la IV, V i VI legislatures.
Resident a Mollerussa, ha treballat com a mestre de primària. El 1977 s'afilià al PSC Congrés, que el 1978 s'integrà al Partit dels Socialistes de Catalunya. Ha estat primer secretari de la Federació del PSC de les Terres de Lleida el 1980-1987, 1990-1994 i 1996-2001.
Ha estat regidor de l'Ajuntament de Mollerussa pel PSC de 1983 al 1999, membre del Consell Comarcal del Pla d'Urgell, diputat provincial del 1983 al 1996 i president de la Diputació de Lleida de 1983 a 1987. Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1992, 1995 i 1999, i durant aquest període va presidir la Comissió d'Estudi del Millorament de la Prevenció i l'Extinció d'Incendis (1994 i 2000) i la Comissió d'Estudi sobre la Problemàtica del Món Rural a Catalunya (1996).
Des del 2004, és vicepresident executiu de l'empresa pública de la Generalitat de Catalunya Reg Sistema Segarra-Garrigues, encarregada de la gestió dels regadius. Des d'octubre de 2008 també és Secretari de Polítiques d'Aigua i Energia de l'Àrea de Política Territorial, Medi Rural, Medi Ambient i Aigua de la Comissió Executiva de la Federació del PSC de les Comarques de Lleida.

## Enllaços externs

* Diputats del Parlament de Catalunya en la V Legislatura p. 234
# Guna (hinduisme)

En el pensament indi, guna (en devanagari गुण, transcripció IAST guṇa) és cadascuna de les tres qualitats que componen l'univers:
* sattvà (equilibri)
* rajas (activat)
* tamas (passivitat)
Cadascuna no pot existir sense les altres i estan presents en diferents proporcions en tot el que existeix, des de la matèria (prakriti o 'natura') fins al més subtil, i tant a nivell físic com emocional o mental.
# Minió

Minió (Minio) fou amic i conseller del rei selèucida Antíoc III el Gran.
Fou enviat com a representant del rei a la conferència amb els ambaixadors romans que va tenir lloc a Efes el 193 aC. Minió va dirigir una part del centre de l'exèrcit selèucida a la batalla de Magnèsia del Sipilos el 190 aC.

## Referències

* ↑ «Mi'nio». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# RII

RII, sigles de Relative Interaction Index, és l'índex relatiu d'interacció, un nou sistema utilitzat en biologia per mesurar l'efecte relatiu de la interacció entre espècies.
Aquest índex té propietats estadístiques consistents i robustes i avantatges sobre els anteriors índexs existents com el RCI (Relative competition index), LnRR (Log response ràtio) i RNE (Relative neighbor effect) i destaca sobretot per la seva universalitat, podent-se utilitzar per a tot tipus d'efectes des d'exclusió mútua a la simbiosi.

## Enllaços externs

* Armes et al. Arxivat 2004-11-29 a Wayback Machine.Measuring Plant Interactions. Arxivat 2004-11-29 a Wayback Machine.Ecology 85(10) 2004 Arxivat 2004-11-29 a Wayback Machine.
* Apèndixs propietats estadístiques
# Eusebi Güell i Jover

Eusebi Güell i Jover (Barcelona, 19 de gener de 1904 - 28 de juny de 1990) fou un noble i empresari català, fill d'Eusebi Güell i López i net d'Eusebi Güell i Bacigalupi.

## Biografia

Fou tercer marquès de Gelida i tercer vescomte de Güell. L'esclat de la guerra civil espanyola el va sorprendre a Puigcerdà, on estiuejava amb Felip Rodés i Baldrich i Josep Valls i Taberner, i d'allí fugí cap a França.
Fou el propietari de la desapareguda fàbrica de paper La Gelidense i del molí fariner de Cal Piula. Fou president del Reial Cercle Artístic el 1956 i membre de la Junta Constructora del Temple Expiatori de la Sagrada Família del 1966 al 1990. El 1981 li fou concedida la Creu de Sant Jordi. Casat amb Maria Lluïsa de Sentmenat Güell, filla del novè marquès de Castelldosrius, fou pare de Carlos Güell de Sentmenat. El seu net és l'empresari Joaquín Güell Ampuero.

## Referències

* ↑ Albert Manent. De 1936 a 1975: estudis sobre la Guerra Civil i el franquisme. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1991, p.80.
* ↑ Marín Silvestre, Maria Isabel. «Presidents». A: Reial Cercle Artístic. Cercle Artístic de Barcelona. Primera aproximació a 125 anys d'història'. 2006a ed., p. 169.
* ↑ Cullell, Pere; Farràs, Andreu. L'oasi català. Barcelona: Planeta, 2001, p. 36.
* ↑ Diéguez, Antonio «Cayetana Álvarez de Toledo: "Con seis años, mi hija sabe quién es Rajoy, Sánchez y Rivera"». El Mundo, 21-03-2016.

## Enllaços externs

* Propietaris de La Gelidense
# Gumuz

El gumuz és una llengua parlada per l'ètnia gumuz, que viu al llarg de la frontera entre Etiòpia i el Sudan. Els seus parlants no tenen un únic nom per a la llengua, alguns la denominen ŋgiša baha, 'llengua de la gent', i s'hi refereixen amb el nom d'un clan local.

## Classificació

El gumuz ha estat tradicionalment classificat des de la proposta de Greenberg com una llengua niloticosahariana, tot i que molts lingüistes consideren qüestionable aquesta classificació. Dimmendaal assenyala que l'augment de documentació de moltes llengües ha portat a l'acceptació de la hipòtesi nilosahariana original de 1963, però que aquesta evidència no ha permès de corroborar la posició del songhai, el komano i el gumuz.
D'altra banda, Greenberg apuntava a una relació de parentesc especialment estreta del gumuz amb el komano dins de les llengües niloticosaharianes i proposava el terme «komuz» per designar-lo, ha estat pràcticament rebutjada per la manca d'evidències a favor seu. Bender, Blecnh i altres destacats niloticosaharians no accepten aquesta agrupació. Blench, de fet exclou el gumuz del niloticosaharià i el tracta com una llengua aïllada, atès que per exemple manca de la distinció tripartita "singulatiu-col·lectiu-pluratiu" en el sistema de nombre gramatical característic de la resta de llengües niloticosaharianes.
Un dels primers registres d'aquesta llengua és una llista de paraules de l'àrea de la muntanya Guba compilada el febrer de 1883 per Juan Maria Schuver.

## Referències

* ↑ «Gumuz» (en anglès). ethnologue.com. [Consulta: 24 juny 2023].
* ↑ Unseth, Peter «Gumuz: A Dialect Survey Report». Journal of Ethiopian Studies, 18, 1985, pàg. 91–114. ISSN: 0304-2243.
* ↑ Bender, M. Lionel «Gumuz: a sketch of grammar and lexicon» (en anglès). Afrika und Übersee: Sprachen, Kulturen, 62, 1, 1979, pàg. 38–69.
* ↑ Ahland, Colleen Anne. «Linguistic variation within Gumuz: A study of the relationship between historical change and intelligibility - ProQuest» (en anglès). M.A. thesis. University of Texas at Arlington., 2005. [Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ Schuver, Juan Maria; Society, Hakluyt. Juan Maria Schuver's Travels in North East Africa, 1880-1883 (en anglès). Hakluyt Society, 1996, p. 340-343. ISBN 978-0-904180-45-9.
# Helen Craig McCullough

Helen Craig McCullough (1918-1998) va ser una important estudiosa de la poesia i la prosa clàssiques japoneses. Va néixer a California i es va graduar en ciències polítiques a la Universitat de Berkeley el 1939. Després de la pausa per la Segona Guerra Mundial, va entrar l'escola de japonès de la Marina dels Estats Units a Boulder. Va servir com a traductora a Washington i Tòquio fins al 1950, quan va tornar cap a Berkeley i va obtenir un MA i un Doctorat.
Va treballar com a professora a la Universitat Stanford, tornant a Berkeley (1969) on va esdevenir professora el 1975. Els premis rebuts inclouen diverses càtedres visitants i una Medalla d'Honor del govern japonès. Es va retirar el 1988.
# Aubria occidentalis

Aubria occidentalis és una espècie de granota que viu al Camerun, Costa d'Ivori, Ghana, Guinea, Libèria, Nigèria i, possiblement també, a Togo.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rödel, M.-O. & Perret, J.-L. 2004. Aubria occidentalis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 21 d'abril del 2008.
# Lancia Aprilia

El Lancia Aprilia és un automòbil de turisme fabricat per la marca italiana Lancia entre els anys 1937 i 1949.
El Lancia Aprilia introduir un disseny aerodinàmic amb un coeficient de resistència que era inusual per a l'època (0,47 segons els mesuraments fets el 1970 al túnel aerodinàmic de Pininfarina), i la suspensió independent per a les quatre rodes. Els frens de tambor posteriors no van ser units a les rodes, sinó que per contra l'entroncament entre l'arbre i el diferencial: la caixa d'engranatges i el diferencial van ser incorporats en un sol bloc.
La tercera sèrie del Ardea (1939), una edició més petita de l'Aprilia, tenia una caixa de canvis de 5 velocitats, amb el cinquè engranatge multiplicat, un sistema elèctric de 12 volts i amortidors hidràulics Houdaille, de doble acció.

## Galeria

* Lancia Aprilia 1937.
* Lancia Aprilia 1947.
* Lancia Aprilia 1939.

## Referències

* ↑ «Lancia. Innovation, sophistication, simplicity.». [Consulta: 19 juliol 2023].
* ↑ Popular Science. Bonnier Corporation, p. 83 [Consulta: 19 juliol 2023].
# Bunino

«Bunino» té aquests significats:
* Bunino (Fatej), localitat de l'óblast de Kursk, a Rússia
* Bunino (Kastórnoie), localitat de l'óblast de Kursk, a Rússia
# Cova d'Osselle

La cova d'Osselle (en francés: Grotte d'Osselle) és una gruta de França que destaca pels seus fenòmens geològics, per la varietat de cristal·litzacions i coloracions, i pels seus tresors històrics i prehistòrics. Està constituïda per 15 sales, té 8 km de longitud i es troba prop d'Osselle, situada entre els departaments de Doubs i Jura.

## Història

Descoberta al segle xiii, la cova d'Osselle, que es visita des del 1504, és, juntament amb la cova d'Andíparos a Grècia, la cova més antiga turística coneguda.
El trajecte de visita s'efectua sobre camins de ciment quasi plans. L'intendent Moreau de Beaumont feu construir-hi un pont que salvava un riu subterrani el 1751.
La temperatura de la cova és constant i arriba a 13 °C. També és la necròpoli més important del món de l'os de les cavernes que vivia fa 50.000 anys (se n'han trobat a la cova entre 2.000 i 3.000 esquelets).
Durant la Revolució francesa serví de refugi a sacerdots refractaris perseguits i s'hi pot veure encara un altar d'argila que utilitzaven per llegir la missa.

## Galeria d'imatges

La longitud de les galeries sobrepassa hui els 8 km, dels quals 1.300 m són visitables. Al maig de 1967, s'hi descobrí una galeria verge, de prop de 400 m, després de perforar dos túnels en la roca. Està en curs d'adaptació.

## Referències

* ↑ «Cueva de Osselle» (en castellà). mapcarta.com. [Consulta: 10 juliol 2022].
* ↑ Nos 1200 coups de coeur en France (en francès). Hachette Tourisme, 2021-03-17. ISBN 978-2-01-629248-8.
* ↑ Prost, J. C. Alfred. Le marquis de Jouffroy d'Abbans: inventeur de l'application de la vapeur à la navigation (en francès). E. Leroux, 1889.
* ↑ Castan, Auguste. Besançon et ses environs: visite de la ville et de son pourtour, excursions dans la région franc-comtoise (en francès). P. Morel, 1887, p. 158.
* ↑ NICOD, Jean «Les grottes : rétrospective historique et insertion des grottes-aménagées dans l'espace géographique». Annales de Géographie, 107, 603, 1998, pàg. 508–530. ISSN: 0003-4010.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la cova d'Osselle Arxivat 2008-11-16 a Wayback Machine..
# Gustav Karl Wilhelm Hermann Karsten

Gustav Karl Wilhelm Hermann Karsten (Stralsund, 1817 - Berlín, 1908) fou un botànic, pteridòleg, micòleg, i geòleg alemany.
Va treballar a Amèrica llatina entre 1844 i 1856, principalment a Veneçuela, Colòmbia i l'Equador. Va ser professor de Botànica a Berlín i a Viena, on es troben les col·leccions d'espècimens que va recol·lectar.
Germans seus eren el físic Gustav Karsten (1820–1900) i el mineralogista Hermann Karsten (1809–1877).

## Obra

* -—, c.f. Schmidt (il.) Auswahl neuer und schön blühender Gewæchse Venezuela’s. Verlag der Deckerschen geheimen Ober-Hofbuchdruckerei, Berlin 1848. – online
* Verzeichniß der im Rostocker academischen Museum befindlichen Versteinerungen aus dem Sternberger Gestein. Adler, Rostock 1849. – online
* -—, hugo von Mohl. Das Geschlechtsleben der Pflanzen und die Parthenogenesis. Verlag der Königlichen Geheimen Ober-Hofbuchdruckerei, Berlin 1860. – online
* Florae Columbiae terrarumque adiacentium specimina selecta in peregrinatione duodécima annorum observata. Dümmler, Berlin 1861 & 1869. –
** Vol. 1 online, en nbn vol. 1
** Vol. 2 online, en nbn vol. 2
* Lehrbuch der Krystallographie. Voss, Leipzig 1861. – online
* Gesammelte Beiträge zur Anatomie und Physiologie der Pflanzen. Vol. 1. 1843–1863. Dümmler, Berlin 1865. – online
* Chemismus der Pflanzenzelle. Eine morphologisch-chemische Untersuchung der Hefe mit Berücksichtigung der Natur, des Ursprunges und der Verbreitung der Contagien. Braumüller, Viena 1869. – online
* Deutsche Flora. Pharmazeutisch-medizinische Botanik. Ein Grundriss der systematischen Botanik zum Selbststudium für Ärzte, Apotheker und Botaniker. Spaeth, Berlin 1880–1883. – online
* Illustrirtes Repetitorium der pharmaceutisch-medicinischen Botanik und Pharmacognosie. Springer, Berlin 1886
* Flora von Deutschland, Oesterreich und der Schweiz mit Einschluss der fremdländischen medicinisch und technisch wichtigen Pflanzen, Droguen und deren chemisch-physiologischen Eigenschaften. Für alle Freunde der Pflanzenwelt. Vols. 1. 2. Köhler, Gera-Untermhaus 1895. – online

## Font

* Robert Zander, Fritz Encke, Günther Buchheim, Siegmund Seybold (Hrsg.) 1984. Handwörterbuch der Pflanzennamen. 13ª ed. Ulmer Verlag, Stuttgart. ISBN 3-8001-5042-5

## Referències

* ↑ © Universität Zürich, Zürcher Herbarien Arxivat 2014-12-19 a Wayback Machine. short biography
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* Florae Columbiae :terrarumque adiacentium specimina selecta in peregrinatione duodecim annorum observata: delineavit et descripsit H. Karsten a Biodiversity Heritage library
# Hylomantis danieli

Hylomantis danieli és una espècie de granota que es troba a Colòmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Castro, F., Lynch, J. & Acosta-Galvis, A. 2004. Hylomantis danieli. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Arkadi Jukovski

Arkadi Iliariónovitx Jukovski (ucraïnès: Арка́дій Іларіо́нович Жуко́вський) (Txernivtsí, 12 de gener de 1922 - París, 2 d'octubre de 2014) fou un historiador ucraïnès. Va ensenyar història d'Ucraïna a l'Institut Nacional de Llengües i Civilitzacions Orientals (INALCO) a París des de 1960 fins a 1987 i de la Universitat Lliure Ucraïnesa de Múnic.
Per les seves nombroses obres, va ajudar a enfortir els llaços entre Ucraïna i França. Hi ha a Sarcelles un institut de la Societat Científica Xevtxenko, del qual Arkadiy Jukovskyi n'és el president; també és un membre estranger de l'Acadèmia nacional de les ciències d'Ucraïna.

## Publicacions
### En ucraïnès

* Petro Mogila j pitannâ êdnosti cerkov, 1969.

### En francès

* Histoire de l'Ukraine, Paris, Dauphin, 1993 (rééd. 2005).
* La France et l'Ukraine, Paris, Dauphin, 1998.

## Referències

* ↑ «Помер почесний член Товариства «Український народний Дім в Чернівцях»». Arxivat de l'original el 13 d’octubre 2014. [Consulta: 7 setembre 2015].