OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ginger i Fred

Ginger i Fred (títol original: Ginger e Fred) és una pel·lícula franco-italiana-alemanya dirigida per Federico Fellini i estrenada el 1986. Ha estat doblada al català.

## Argument

Ginger i Fred, dos antics ballarins de claquettes que formaven un duo cèlebre en els anys 1940, pugen en escena a mitjans dels anys 1980 en el marc d'una retrospectiva organitzada per a una emissió de televisió. Només que els temps han canviat i l'encís de l'espectacle ha deixat lloc a l'efímera del món publicitari.

## Comentari

Reunint Giulietta Masina i Marcello Mastroianni, aquesta pel·lícula nostàlgica és una invitació a qüestionar el paper que la televisió ha pres en la societat de consum dels anys 1980 en detriment del cinema i de les arts de l'espectacle que viuen la fi d'una època daurada i comencen una fase de transició en el transcurs de la qual són el blanc del mercantilisme ambient.

## Repartiment

* Giulietta Masina: Amelia Bonetti àlias «Ginger»
* Marcello Mastroianni: Pippo Botticella àlias «Fred»
* Franco Fabrizi: el presentador TV
* Friedrich von Ledebur: l'almirall Aulenti
* Augusto Poderosi: el travesti
* Martin Maria Blau: l'ajudant del director
* Jacques Henri Lartigue: Germà Gerolamo

## Premis i nominacions
### Premis

* 1986. Globus d'Or a la millor pel·lícula de parla no anglesa
* 1986. Premi David di Donatello
** Millor actor principal a Marcello Mastroianni
** Millor vestuari a Danilo Donati
** Millor music a Nicola Piovani

### Nominacions

* 1987. BAFTA a la millor pel·lícula de parla no anglesa
* 1987: Premi Sant Jordi al millor actor estranger a Marcello Mastroianni

## Al voltant de la pel·lícula

* És el penúltim film de Federico Fellini, dirigit el 1986.
* Gener 1986:
| « | Tot Cinecittà i no només el seu plató fetitxe (el «5») ha estat requisat per Federico Fellini pel rodatge de Ginger i Fred. La pel·lícula reuneix en un punyent pastitx de la televisió comercial els dos intèrprets favorits de l'Amo, Marcello Mastroianni i... Giulietta Masina, que no havia deixat veure més que en una pel·lícula de Fellini des de Giulietta dels esperits... En el transcurs del rodatge Fellini perd el procés que havia intentat a Silvio Berlusconi contra els talls de pel·lícules a la televisió. El jutge ha reconegut l'atemptat a la integritat artística de l'obra, però estima que els espectadors s'hi havien acostumat. | » |

## Referències

* ↑ esadir.cat. Ginger i Fred. esadir.cat.
* ↑ Extret de Petites histoires de cinéma per Hervé Le Roux, Édition Association 1r siècle du cinéma (hors-commerce), Paris, 1995.
# Gens Màgia

Màgia (en llatí Magia) va ser una gens plebea romana, originaria de la Campània, d'una de les cases més distingides de Càpua, durant la Segona Guerra Púnica.
Cap dels seus membres va estar vinculat a cap de les altes magistratures de l'estat romà. L'únic cognomen que van utilitzar va ser el de Chilo o Cilo (Quiló o Ciló).
Alguns personatges destacats d'aquesta família va ser:
* Deci Magi, polític de Càpua durant la Segona Guerra Púnica.
* Gneu Magi, polític de Càpua.
* Minaci Magi Asculanense, militar romà.
* Publi Magi, tribú de la plebs el 87 aC.
* Luci Magi, legat de Gai Flavi Fímbria i sertorià.
* Numeri Magi, praefectus fabrum el 49 aC.
* Luci Magi (Lucius Magius), un retòric romà, casat amb una filla de l'historiador Titus Livi.
* Magi Cèler Vel·leià, legat de Tiberi.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 899.
* ↑ Sèneca. De Controversiae, V
# Gens Màl·lia

La gens Màl·lia (en llatí Mallia gens) va ser una gens romana d'origen plebeu. Sovint aquest nom es confon amb la gens Mànlia, i en gairebé totes les inscripcions i textos on es llegeix Malius, algunes autoritats llegeixen Manlius. Però les antigues inscripcions i els millors manuscrits indiquen que Mallius és la lectura correcta. Aquest nom, que no era gaire conegut, va ser alterat en el més conegut de Manlius.
Només un membre de la família va arribar a les altes magistratures de l'estat: Gneu Mal·li Màxim que va ser cònsol l'any 105 aC. Gai Mal·li va participar el 63 aC a la conspiració de Catilina.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 909.

## Vegeu també

* Gens Manília
# Giovanni Delogu Ibba

Giovanni Delogu Ibba (Ittiri Cannedu, 1650 - Villanova Monteleone, 21 d'agost de 1738) fou un escriptor i religiós sard. Es va fer capellà i fou vicari forà, qualificador de la Inquisició i examinador sinodal de la diòcesi de Bosa, fins que fou nomenat rector de la parròquia Villanova Monteleone. La seva obra és de temàtica religiosa, i escrita en llatí, castellà i sard.

## Obres

* Index libri vitae cui titulus est Iuesus Nazarenus Rex Iudeorum (1736)
* Tragedia in su isclavamentu
# Urosticte

Urosticte és un gènere d'ocells de la subfamília dels lesbins (Lesbiinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per dues espècies:
* colibrí puntablanc occidental (Urosticte benjamini).
* colibrí puntablanc oriental (Urosticte ruficrissa).

## Referències

* ↑ «Hummingbirds». IOC World Bird List Version 10.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2020. [Consulta: 2 gener 2020].
* ↑ «World Birds Taxonomic List: Genera and species with citations.». [Consulta: 12 maig 2024].
# Governació de Qalqilya

La governació de Qalqilya (àrab: محافظة قلقيلية, muḥāfaẓat Qalqīliya; hebreu: נפת קלקיליה‎) és un governació de l'Autoritat Nacional Palestina al nord-oest de Cisjordania. Limita al nord amb la governació de Tulkarem, al sud amb la governació de Salfit i a l'est amb la governació de Nablus. Té una superfície de 164 km² i una població estimada en 100.753 l'any 2007. La seva capital o muhfaza (seu) és la ciudad de Qalqilya que voreja la Línia Verda, frontera amb l'Estat d'Israel.

## Localitats
### Municipis

* Azzun
* Hableh
* Qalqilya
* Kafr Thulth

### Viles i pobles

* Azzun 'Atma
* Baqah
* Baqat al-Hatab
* Beit Amin
* Falamya
* Hajjah
* Immatain
* Islah
* Jayyous
* Jinsafut
* Jit
* Kafr Laqif
* Kafr Qaddum
* an Nabi Elyas
* Ras Atiya
* Sanniriya
* Fara'ata
* Salman

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20071224194026/http://www.pnic.gov.ps/english/geography/Residential_%20gatherings.html
# Gnathopogon taeniellus

Gnathopogon taeniellus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Hwang, H.C., I.Y. Chen i P.C. Yueh, 1988. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 2 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, Xina. 201 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yue, P., 1998. Gobioninae. p. 232-389. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
# Gnathopogon nicholsi

Gnathopogon nicholsi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units. 322 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yue, P., 1998. Gobioninae. p. 232-389. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
# Gnathopogon herzensteini

Gnathopogon herzensteini és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units. 322 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yue, P., 1998. Gobioninae. p. 232-389. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
# Vector de Burgers

En física de l'estat sòlid, el vector de Burgers es defineix com el vector de la xarxa necessari per tancar un circuit de Burgers que enclou una línia de dislocació, suposant que es traça un camí en una xarxa atòmica cristal·lina que recorre el mateix nombre d'àtoms en una direcció. En cas que el cristall sigui perfecte, el camí es tanca per si mateix; en canvi, si el camí enclou en el seu interior una línia de dislocació, és necessari incloure un vector addicional per poder tancar-lo: aquest vector és el vector de Burgers.
Matemàticament es pot definir el vector de Burgers com la circulació del vector de desplaçament atòmic al llarg d'una línia tancada que envolta la dislocació:
    ${\vec {b}}=\oint _{C}\,d{\vec {u}}$
El vector de Burgers és característic de l'estructura cristal·lina i no depèn de la posició o orientació de línia de dislocació.
L'orientació relativa de la línia de dislocació respecte al vector de Burgers permet caracteritzar el tipus de dislocació, de manera que quan la línia de dislocació discorre paral·lela al vector de Burgers es tracta d'una dislocació helicoïdal, mentre que les línies de dislocació perpendiculars al vector pertanyen a dislocacions en aresta (també anomenades de Taylor o de vora). En les dislocacions mixtes, l'angle entre la línia de dislocació i el vector de Burgers pot prendre qualsevol valor.
L'energia elàstica introduïda en un cristall per la presència d'una dislocació és directament proporcional al quadrat del mòdul del vector de Burgers, per la qual cosa només aquells vectors de la xarxa que minimitzin l'energia introduïda per la dislocació –és a dir, aquells de menor mòdul– poden ser vectors de Burgers.

## Vegeu també

* Estructura cristal·lina
* Dislocació
# Municipi de Gribskov

El municipi de Gribskov és un municipi danès de la Regió de Hovedstaden que va ser creat l'1 de gener del 2007 com a part de la Reforma Municipal Danesa, integrant els antics municipis de Græsted-Gilleleje i Helsinge. El municipi és situat a la costa nord de l'illa de Sjælland abastant una superfície de 280 km². El llac d'Arresø és entre el municipi i els de Hillerød i Halsnæs.
La ciutat més important i la seu administrativa del municipi és Helsinge (7.228 habitants el 2009). Altres poblacions del municipi són:
* Annisse Nord
* Annisse
* Blistrup
* Dronningmølle
* Esbønderup Kohave
* Esbønderup
* Esrum
* Gilleleje
* Græsted
* Holløse
* Holløselund
* Kagerup
* Munkerup
* Ørby
* Rågeleje
* Ramløse
* Skærød
* Smidstrup
* Søborg
* Strand Esbønderup
* Tisvilde
* Udsholt Strand
* Vejby Strand
* Vejby

## Consell municipal

Resultats de les eleccions del 18 de novembre del 2009:
| Partit | vots | % vots |
| Socialdemokratiet | 4979 | 23,1 |
| Det Radikale Venstre | 403 | 1,9 |
| Det Konservative Folkeparti | 1667 | 7,7 |
| Socialistisk Folkeparti | 3486 | 16,2 |
| Lokaldemokratisk Liste | 90 | 0,4 |
| Kristendemokraterne | 340 | 1,6 |
| Dansk Folkeparti | 1958 | 9,1 |
| Venstre | 8181 | 38,0 |
| Enhedslisten - De Rød-Grønne | 410 | 1,9 |

### Alcaldes

| Alcalde | Període | Partit |
| Jannich Petersen | 1-1-2007 a 31-12-2009 | Venstre |
| Jan Ferdinandsen | 1-1-2010 a 31-12-2013 | Det Konservative Folkeparti |

## Referències

* ↑ (danès) Resultats eleccions municipals a Gribskov
# Nacho Royo-Villanova

Ignacio Royo-Villanova Jordana, més conegut per Nacho Royo-Villanova (nascut a Madrid) és un dissenyador de so espanyol. Va estudiar a la Universitat Complutense de Madrid i el 1995 va fundar La Bocina SL, amb la qual ha realitzat les seves col·laboracions. El mateix any va debutar en cinema a Salto al vacío i Morirás en Chafarinas, i va fer treballs destacats a Tesis (1996) i Abre los ojos (1997) d'Alejandro Amenábar i Martín (Hache) (1997). El 2002 fou nominat per primer cop al Goya al millor so per Sin noticias de Dios., i seria nominat novament per La vida mancha (2004), Isi/Disi. Amor a lo bestia (2004), El baile de la Victoria (2010) i También la lluvia (2011).
El 2012 va guanyar el Goya al millor so pel seu treball a No habrá paz para los malvados (2012) Fou nominat novament per Grupo 7 i El artista y la modelo (2013), Caníbal (2014), La isla mínima (2015) i Ozzy (2017), i el 2019 aconseguí el Goya un altre cop per La trinchera infinita. El 2012 fou nominat al Gaudí al millor so per Chico i Rita.

## Filmografia

* Salto al vacío (1995)
* Morirás en Chafarinas (1995)
* Tesis (1996)
* Martín (Hache) (1997)
* Chevrolet (1997)
* Cosas que dejé en La Habana (1997)
* Abre los ojos (1997)
* Shacky Carmine (1999)
* La lengua de las mariposas (1999)
* Nadie conoce a nadie (1999)
* Torrente 2: Misión en Marbella (2001)
* Sin noticias de Dios (2001)
* De Salamanca a ninguna parte (2002)
* Al sur de Granada (2003)
* La vida mancha (2003)
* La flaqueza del bolchevique (2003)
* Isi/Disi. Amor a lo bestia (2003)
* El tren de la memoria (2005)
* Fuera de carta (2008)
* La buena nueva (2008)
* El baile de la Victoria (2009)
* Pagafantas (2009)
* También la lluvia (2010)
* No habrá paz para los malvados (2012)
* Chico i Rita (2012)
* Grupo 7 (2013)
* El artista y la modelo (2013)
* Caníbal (2014)
* Ocho apellidos vascos (2014)
* Ocho apellidos catalanes
* La isla mínima (2015)
* Ozzy (2017)
* La trinchera infinita (2019)

## Referències

* ↑ Sin noticias de Dios al web dels Goya
* ↑ Hablamos con Nacho Royo-Villanova: Diseñador de sonido y Mezclador de re-grabación de -No habrá paz para los malvados-, de Enrique Urbizu., labobinasonora.net
* ↑ No habrá paz para los malvados al web dels Goya
* ↑ La Academia premia a ‘La trinchera infinita’ por convertir al sonido en protagonista, panoramaaudiovisual.com, 26 de gener de 2020
* ↑ Chico i Rita l web de l'Acadèmia del Cinema Català
# Labeo meroensis

Labeo meroensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al riu Nil al seu pas pel Sudan.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* ↑ Zootaxa (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Moritz, T. 2007. Description of a new cyprinid species, Labeo meroensis n. sp. (Teleostei: Cyprinidae), from the River Nile. Zootaxa 1612: 55–62.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reid, G.M., 1985. A revision of African species of Labeo (Pisces: Cyprinidae) and a re-definition of the genus. Verlag von J. Cramer, Braunschweig. 322 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Platytesis

Platytesis és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Platytesis semifurva, que es troba a Tailàndia.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 27 desembre 2018].
# Jesús María Barrientos Pacho

Jesus María Barrientos Pacho (Lleó, 25 de desembre de 1958) és un magistrat lleonès, president del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya des de 2016, en substitució de Miguel Ángel Jimeno. És membre de l'Associació de magistrats i jutges Francisco de Vitoria.
Va començar la carrera judicial el 1985 i ha treballat als jutjats d'Astorga, Lleó, al jutjat número 26 de Barcelona i al de San Vicente de la Barquera, Cantàbria. El 1988 va ascendir a magistrat i va ser destinat a l'Audiència Provincial de Barcelona. Ha presidit la Secció Vuitena (penal) de l'Audiència de Barcelona des de 2002 i, el 2014, va ser nomenat membre de la sala civil i penal del TSJC. Ha participat en el judici a l'exdiputat de Convergència i Unió i exalcalde de Lloret de Mar Xavier Crespo, condemnat a nou anys i mig d'inhabilitació per donar tracte de favor a un empresari rus a canvi de donacions. Barrientos va votar a favor de condemnar a Crespo per un delicte de prevaricació, el contrari que Miguel Angel Gimeno, qui presidia la sala.
Ha estat vocal del Consell Rector de l'Escola Judicial i ha col·laborat com a professor amb les universitats Pompeu Fabra i Central de Barcelona, amb el CEU i amb el Centre d'Estudis Jurídics de la Generalitat.
Va ser el president del tribunal, format per Eduardo Rodríguez i Carlos Ramos, que va jutjar el 6 de febrer de 2017 a l'expresident de la Generalitat de Catalunya Artur Mas, l'exvicepresidenta Joana Ortega i l'exconsellera d'educació Irene Rigau al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, acusats de desobediència i prevaricació, per haver organitzat la consulta sobre la independència de Catalunya del 9 de novembre del 2014.
L'1 de juliol de 2022, Barrientos fou apartat del judici contra l’ex-president del parlament, Roger Torrent, l’ex-vicepresident Josep Costa i els ex-secretaris de la mesa Eusebi Campdepadrós i Adriana Delgado per la seva parcialitat i el seu posicionament contrari a l'independentisme.

## Referències

* 1 2 Colomer, M.; Vicens, L. «Els conservadors imposen Barrientos per presidir el TSJC». Ara, 28-01-2016.
* 1 2 Brunet, José Maria «El Poder Judicial elige a Jesús Barrientos para presidir el TSJC». La Vanguardia, 28-01-2016.
* ↑ García, Jesús «Un juez ortodoxo, estricto... y leonés» (en castellà). El País, 29-01-2016.
* ↑ Riart, Montse «Qui és qui al judici contra Mas, Ortega i Rigau pel 9-N». Ara, 04-02-2017.
* ↑ «Costa aconsegueix expulsar Barrientos del judici contra la mesa de Roger Torrent». [Consulta: 1r juliol 2022].
# Jesús Antonio de la Cruz Gallego

Jesús Antonio de la Cruz Gallego (Lleó, 7 de maig de 1947) va ser un futbolista castellanolleonès dels anys 70 que va destacar com a defensa, especialment al FC Barcelona, club en el qual va ser titular indiscutible durant set temporades, entre 1972 i 1980.
Entre 1972 i 1978 va ser convocat en diverses ocasions per la selecció espanyola, però tan sols hi va jugar sis partits.
Quan es va retirar com a jugador, el 1979, va obtenir el títol d'entrenador. Durant diversos anys va formar part de l'equip tècnic del FC Barcelona, entrenant diversos equips de les categories inferiors. La temporada 2002-2003 va formar part de l'equip tècnic de Louis Van Gaal, en el primer equip del club. Davant de la destitució de Louis Van Gaal, el 28 de gener de 2003, va ser durant uns dies el màxim responsable del primer equip, i l'entrenador en un partit de lliga davant l'Atlètic de Madrid fins que el club va fitxar Radomir Antić per assumir el càrrec d'entrenador.

## Palmarès

* Recopa d'Europa: 1979, amb el FC Barcelona.
* Lliga espanyola de futbol: 1974, amb el FC Barcelona.
* Copa del Rei: 1978, amb el FC Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Fitxa amb la Selecció Espanyola Arxivat 2007-03-07 a Wayback Machine.
# Jesús Aparicio-Bernal Sánchez

Jesús Aparicio-Bernal Sánchez (Madrid, 1929), és un polític espanyol que va desenvolupar la seva carrera sota el règim franquista.

## Biografia

Doctor en Dret, durant l'etapa franquista va ser també procurador en Corts per representació sindical els anys 1955, 1958 i 1961 i per la representació familiar d'Alacant entre 1967 i 1977.
Va ser, a més, Cap Nacional del Sindicat Espanyol Universitari (SEU) entre 1960 i 1962. El 1963 va ser designat president del Sindicat Nacional de Premsa i Arts Gràfiques (1963).
El 26 de març de 1964, Manuel Fraga, llavors Ministre d'Informació i Turisme, el nomenà director general de Radiodifusió i Televisió, càrrec equivalent al posterior director general de Radiotelevisió espanyola. A Aparicio-Bernal li va correspondre, uns mesos després, el 18 de juliol d'aquest mateix any, inaugurar els estudis de Prado del Rey.
Arribada la Transició es va acostar ideològicament a Aliança Popular. No obstant això, els seus últims anys d'activitat professional els va dedicar al món dels negocis: conseller de l'Empresa Nacional de Petrolis de Navarra i Aragó, de Mail Ibèrica, de Celulosas de Extremadura, president d'Agenrop Ibèrica, vicepresident de la companyia de telecomunicacions Entel, etc.
També ha impartit classes de Dret Mercantil a la Universitat Complutense de Madrid, com a professor adjunt.
# Casa Vila (Palafrugell)

La Casa Vila és una obra del monumentalisme academicista de Palafrugell (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al nucli de Calella de Palafrugell, al costat del mar.
És una casa unifamiliar envoltada d'un jardí desenvolupat en un pendent que arriba des del passeig de la torre fins a la platja de canadell; presenta planta i volumetria complexes, i en conjunt s'inspira en el vocabulari de l'arquitectura tradicional catalana.

## Història

La casa Vila va ser bastida per l'arquitecte Raimon Duran i Reynals durant la dècada dels anys 1930-40. aquest arquitecte va realitzar nombroses cases d'estiueig tot reinterpretant el vocabulari tradicional del l'arquitectura catalana d'una manera molt depurada.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].