OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 1802 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1802 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 25 de febrer de 2008. Després d'examinar la situació a Timor Oriental, el Consell va ampliar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Timor Oriental (UNMIT) per un any, fins al 26 de febrer de 2009, als actuals nivells autoritzats i va condemnar en els termes més forts dels atacs contra el President i el primer ministre de Timor Oriental l'11 de febrer com un atac contra les institucions legítimes del país. La resolució fou presentada per Austràlia, Nova Zelanda, Portugal i Sud-àfrica, després d'haver escoltat recomanacions sobre la Missió pel Secretari General Adjunt d'Operacions de Manteniment de la Pau Jean-Marie Guéhenno i del Representant Permanent de les Nacions Unides a Timor Oriental, Nelson Santos, el 21 de febrer.

## Detalls

El Consell demana al govern de Timor Oriental en primer lloc, que porti davant la justícia els responsables dels atemptats de l'11 de febrer i que la gent es mantingui tranquil·la, mantingui la moderació i mantingui l'estabilitat al país, en segon lloc que segueixi treballant, amb la col·laboració de la Missió de les Nacions Unides a Timor Oriental, en una revisió exhaustiva del futur paper i les necessitats del sector de la seguretat. Va demanar a la UNMIT que treballés amb els socis per intensificar els esforços per ajudar a la formació, la tutoria, el desenvolupament institucional i l'enfortiment de la Policia Nacional de Timor Oriental (PNTL).

## Referències

* ↑ «SECURITY COUNCIL EXTENDS TIMOR-LESTE MISSION UNTIL 26 FEBRUARY 2009, UNANIMOUSLY ADOPTING RESOLUTION 1802 (2008)». United Nations, 25-02-2008.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1801 a la 1900 (2008 - 2009)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Kediwari

Kediwari és el nom d'una de les boques per les quals l'Indus desaigua a la mar d'Aràbia. Antigament era el principal braç del riu amb una profunditat de més de cinc metres i podia ser navegat per gran bots, però des de 1845 l'Hajamro va incrementar el seu volum i el va substituir com a braç més important.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Regió de transició solar

La regió de transició solar és una regió de l'atmosfera del Sol, situada entre la cromosfera i la corona. Es pot veure des de l'espai mitjançant telescopis sensibles a l'ultraviolat. És important perquè hi tenen lloc diverses transicions no relacionades entre si però importants en la física de l'atmosfera solar:
* Per dessota, la gravetat determina la forma de gran part dels trets, de manera que el Sol pot ésser descrit per capes i trets horitzontals (com ara les taques solars; per sobre, són les forces dinàmiques les que determinen la forma de la majoria de trets, de manera que la regió de transició no és una capa ben definida a una determinada altitud.
* Per dessota, la majoria de l'heli no està completament ionitzat, de manera que irradia energia molt efectivament; per sobre, està completament ionitzat. Això té un efecte profund sobre la temperatura d'equilibri.
* Per dessota, el material és opac als colors relacionats amb les línies espectrals, de manera que moltes de les línies espectrals formades per dessota de la regió de transició són línies d'absorció en infraroig, llum visible i quasiultraviolat, mentre que la majoria de les línies espectrals que es formen a la regió de transició o per sobre d'ella són línies d'emissió en ultraviolat extrem i rajos X. Això fa que la transferència radioactiva d'energia dins la regió de transició sigui molt complicada.
* Per dessota, la pressió dels gasos i la dinàmica de fluids determinen la moció i la forma de les estructures; per sobre, aquest paper és assumit per les forces magnètiques, cosa que comporta diverses simplificacions de la magnetohidrodinàmica. La regió de transició en si no ha estat ben investigada, en part perquè cal afrontar la complexitat de l'equació Navier-Stokes i les equacions de Maxwell.
La ionització de l'heli és important perquè és una part essencial de la formació de la corona; quan el material solar està prou fred perquè l'heli que hi ha estigui només parcialment ionitzat (retenint un dels seus dos electrons), el material es refreda per radiació de manera molt efectiva, mitjançant la radiació dels cossos negres i una unió directa amb el continu de Lyman. Això passa a la part superior de la cromosfera, on la temperatura d'equilibri és d'unes quantes desenes de milers de kèlvins.
Un lleuger escalfament causa una ionització total de l'heli, i aleshores deixa d'unir-se fàcilment amb el contínuum de Lyman, de manera que no irradia energia tan fàcilment. La temperatura es dispara ràpidament fins a quasi un milió de kèlvins, la temperatura de la corona solar. Aquest fenomen rep el non de catàstrofe tèrmica, i es tracta d'un canvi d'estat, tal com l'aigua que s'evapora per formar vapor; de fet, els físics solars es refereixen a aquest procés com a evaporació, per analogia amb el procés de l'aigua. De la mateixa manera, si es redueix lleugerament la calor que rep el material coronal, es refredarà molt ràpidament fins a uns quants centenars de milers de kèlvins, i hom diu que s'ha condensat. La transició de regió està composta de matèria que es troba aproximadament a la catàstrofe tèrmica.
# Ricardo Peláez Linares

Ricardo Peláez Linares (Ciutat de Mèxic, 14 de marc de 1963) és un futbolista mexicà retirat de la dècada dels 90.
El seu principal club fou el Necaxa, on hi jugà 10 temporades entre 1987 i 1997 i marcà 138 gols. També jugà a América i Guadalajara. Fou internacional amb la selecció mexicana, amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1998, on marcà dos gols. En total jugà 43 partits amb Mèxic i marcà 16 gols.

## Referències

* ↑ Ricardo Peláez Statistics Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. FIFA. Recuperat 22 Gener 2010.
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.

## Enllaços externs

* Medio Tiempo
# Riu Vítxegda

El riu Vítxegda (Вычегда en rus) és un riu de la Rússia europea, un afluent del Dvinà Septentrional. Té una longitud de 1.130 km i comprèn una superfície de 121.000 km².Administrativament discorre per la República de Komi i per l'óblast d'Arkhànguelsk.

## Geografia

Neix a la part sud-est de la serralada de Timan, a la República de Komi, a pocs quilòmetres al sud de la ciutat de Zelenets, a uns 300 km dels Urals. Passa primer en direcció oest, i a l'alçada de Vóldino, després de rebre el riu Vol per la dreta, gira cap al sud. Després passa davant de les viles de Pojeg, Sedtidin, Miéldino i Ust-Nem, i a continuació rep per l'esquerra el riu Nem.
El riu torna de nou a dirigir-se cap a l'oest, banyant Lebiajsk i Seriag, rep per l'esquerra el riu Sévernaia Keltma. Continua mantenint la direcció cap a l'oest, travessa Ust-Kulom, Dereviansk i Anib, i poc després rep per la dreta el riu Víxera, una mica abans de Storozevsk. Passa per Pezmog, Kortkeros, Mazda i Krasnozatokski, on rep per l'esquerra un dels seus afluents més importants, el riu Síssola.
A continuació arriba a Siktivkar i passada la ciutat gira 90 graus cap al nord, banyant Ezva, Kàssovo, on descriu un meandre en què rep per l'esquerra el riu Pojeg, i Vogvàdino, on rep per l'esquerra el riu Vim, el més llarg dels seus afluents. Gira de nou a l'oest, passa per Ust-Vim, Àikino, Vezdino, Gam, Zessart i Mejog.
Abandona la República de Komi i entra a l'óblast d'Arkhànguelsk, on rep per la dreta el riu Iàrenga, on hi ha la ciutat de Iàrensk. El riu pren aquí direcció sud-oest, passa per Irta, Litvínovo i Kharitónovo, després rep per l'esquerra el riu Víled. Continua per Koriajma, Solvitxegodsk i finalment Kotlas, just a la desembocadura amb el Dvinà Septentrional a la seva riba esquerra.

## Referències

* ↑ «Вычегда». [Consulta: 16 febrer 2024].
# Riu Avon de Bristol

El riu Avon és un riu situat al sud-oest d'Anglaterra. Pel fet que hi ha diversos Rius Avon a Gran Bretanya i altres llocs del món aquest també rep el nom de Lower Avon o Bristol Avon. El mom "Avon" està relacionat amb la paraula en idioma gal·lès afon, "riu".
Aquest riu neix a Old Sodbury a 120 m d'alt, al comtat de Gloucestershire. Té una conca de 2.308 km² i un cabal mitjà de 21,98 m2/s. Desemboca al riu Severn a l'estuari que formen tots dos en arribar a la mar a Avonmouth, al comtat cerimonial de Bristol.

## Galeria

* Riu Avon de Bristol i pont de Clifton
* Mapa dels rius d'Anglaterra amb el Riu Avon de Bristol
# Riu Avrig

El Riu Avrig és un afluent esquerre del riu Olt que passa per la ciutat d'Avrig a Romania. L’abast superior del riu també es coneix com a Râul Mare. La seva font és el llac Avrig a les muntanyes de Făgăraș. La seva longitud és de 24 km i la seva mida de conca és de 66 km². Hi ha una presa al riu Avrig per al subministrament d’aigua de la ciutat d’Avrig i del poble de Mârșa. Els principals ponts sobre el riu són el Podul Jibrii i el Podul lui Moise.

## Afluents

Els rius següents són afluents del riu Avrig:
* Esquerra: Racovița, Pârâul Adânc, Pârâul Șindrilei, Jibrea
* Dreta: Auriștea, Pârâul Stâncos, Comănesei

## Referències

* ↑ «184635870-Atlasul-Cadastrului-Apelor-Din-Romania.pdf» (en romanès). Arxivat de l'original el 2022-09-22. [Consulta: 22 juliol 2021].
* 1 2 Avrig / Raul Mare al Avrigului (jud.
# Riu Awali

El riu Awali (àrab: نهر الأولي, nahr al-Awalī) és un riu del sud del Líban. Té una longitud de 48 quilòmetres, i neix a les muntanyes Barouk i Niha, a aproximadament una altitud de 1492 metres sobre el nivell del mar. El riu flueix a través de la cara oest del Mont Líban i desemboca al Mediterrani. Té dos rius afluents: el riu Baraouk i el riu Aaray. A la zona dels seus naixents el riu Awali també és conegut com a Bisri.
El riu Awali té un cabal en la seva desembocadura de 10,1625 m³ per segon, mentre que la seva conca té una àrea d'aproximadament 294 km².

## Referències

* ↑ Lebanese Ministry of Environment (2008). "Lebanon State of the Environment Report". , Beirut: Ministry of Environment [Consulta: 28 juliol 2011] Arxivat 2020-05-30 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 28 juliol 2011].
* ↑ Arab Resource Development (2003). "INTEGRATED WATER RESOURCES MANAGEMENT IN CAMP AREA WITH DEMONSTRATIONS IN DAMOUR, SARAFAND AND NAQOURA MUNICIPALITIES". : 132, Beirut: Ministry of Environment [Consulta: 28 juliol 2011] Arxivat 2016-08-20 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-08-20. [Consulta: 28 juliol 2011].
# Revor-Jartazi

L'equip Revor-Jartazi (codi UCI: REV) va ser un equip ciclista belga, de ciclisme en ruta. Durant la temporada del 2009 va tenir categoria continental.
No s'ha de confondre amb l'equip Mitsubishi-Jartazi.

## Principals resultats
### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

L'equip participà en els Circuits continentals de ciclisme. La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2009 | 105è | Michael Blanchy (649è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Robert Gates

Robert Michael Gates (Wichita (Kansas), 25 de setembre de 1943) és un funcionari i polític retirat nord-americà que va ser Secretari de Defensa del 2006 al 2011, amb el Partit Republicà. Abans, havia treballat durant 26 anys a la CIA.
# Roca (empresa)

L'empresa Roca és un grup industrial català, fabricant de material sanitari i ceràmica plana, dedicat al sector de les cambres de bany.

## Història

El 1917, els germans Àngela, Martí, Maties i Josep Roca i Soler, de Manlleu, va fundar a la població catalana de Gavà una petita farga dedicada a la producció de radiadors de ferro colat per a la calefacció domèstica; Tallers Roca. L'elecció del lloc, a part de la proximitat d'un material (la sorra) necessari per als motlles de les foneries, es justifica per raons geogràfiques, ja que era un lloc proper i ben comunicat amb els grans centres urbans.
L'any 1925 van fabricar les primeres calderes de ferro colat i el 1929 van iniciar la producció de banyeres d'aquest material. Aquest mateix any, van passar a ser Companyia Roca de Radiadors. Van començar la producció de porcellana sanitària el 1936, ampliant els seus productes a l'aixeteria el 1954. L'empresa va entrar en el sector de l'aire condicionat el 1963.
Més endavant, el 1974, la família Roca va fitxar gestors externs, obrint-se al mercat de la ceràmica i a la diversificació del negoci. Així, el 1980, van produir també ceràmica plana per a paviments i revestiments, amb la compra d'una petita indústria (Ceràmiques del Foix, SA), conformant llavors l'empresa tres divisions: "Sanitaris"' ', "Radiadors i Climatització" i "Ceràmica".
Posteriorment, van iniciar la internacionalització de les seves vendes amb filials comercials. A partir d'aquí, van adquirir algunes companyies a l'exterior fins a situar-se com un veritable grup global a partir de la segona meitat dels anys 90, amb l'adquisició i construcció de plantes de producció a l'Atlàntic Oest i al sud de la Mediterrània. Després d'adquirir el 1999 el grup suís Keramik Laufen, es va convertir en la segona potència mundial en el sector de les cambres de bany.
L'any 2002 va rebre el Premio Nacional de Diseño en la modalitat d'Empreses. També el 2002, es va acordar escindir l'empresa en dos societats: Corporació Empresarial Roca SA i Roca Calefacció SL (antiga fàbrica de Radiadors i Climatització). El 2005 van vendre Roca Calefacció SL al grup britànic Baxi, centrant-se en el sector de la cambra de bany. També van estrenar un nou logotip, creat per Pepe Gimeno, succeint el distintiu que havia identificat a Roca des de 1917.
Actualment és una empresa íntegrament catalana, el capital de la qual pertany totalment al grup familiar derivat dels seus fundadors. Té un centenar d'accionistes, més de 20.200 empleats i 71 fàbriques en quatre continents. Va assolir el lideratge mundial, en el negoci de les cambres de bany, els primers mesos del 2006.

## Referències

* ↑ «La Vanguardia 2017-02-12». [Consulta: 26 febrer 2019].
* ↑ «Premios Nacionales de Diseño 2002» (en castellà). Idi.mineco.gob.es, 2002. Arxivat de l'original el 2016-10-22. [Consulta: maig 2016].
* ↑ La británica BAXI compra Roca Calefacción por 200 millones. El País 30/04/2005 .

## Enllaços externs

* Roca Arxivat 2013-01-04 a Wayback Machine.
* Roca Ceràmica
Viccionari
# Koubba Ba'Adiyn

Koubba Ba'Adiyn, també anomenada Qubba Ba'Adiyn o Koubba almoràvit (àrab: القبة المرابطية, al-Qubba al-Murābiṭiyya, ‘la Cúpula almoràvit’), és un petit edifici en forma de cúpula recentment restaurat; data de principis del segle xii i és l'únic exemple d'arquitectura almoràvit a Marràqueix, al Marroc.
La Koubba Ba'Adiyn és a prop del Museu de Marràqueix i a uns 40 m al sud de la mesquita de Ben Youssef. Fou construïda el 1117 i es va reestructurar al segle xvi i xix. Es va redescobrir el 1948 i s'excavà el 1952, després d'estar enterrada per sota d'una de les dependències de la mesquita Ben Youssef.
La cúpula s'havia utilitzat per a les ablucions abans de l'oració (depenent de la hidràulica revolucionària de khettaras, sistemes de drenatge), i també tenia un sistema de lavabos, dutxes, i fonts per a beure. Pertanyia a una mesquita d'almoràvit, ara desapareguda. La cúpula s'alça sobre d'una font rectangular. L'interior està ricament decorat amb dibuixos florals (cons de pins, palmes i fulles d'acants) i cal·ligrafia. La decoració epigràfica, que cobreix i voreja les estructures, és notable pel fet que la inscripció de fundació sigui la inscripció més vella en escriptura magrebí cursiva a l'Àfrica del Nord. Els materials utilitzats són el marbre i la fusta de cedre.

## Vegeu també

* Qubba
# Koudiat Bni Dghough

Koudiat Bni Dghough (en àrab كدية بني دغوغ, Kudiyyat Bnī Dḡūḡ; en amazic ⵣⵎⴰⵎⵔⴰ) és una comuna rural de la província de Sidi Bennour, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 15.181 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Kou Lei

Kou Lei (en ucraïnès: Коу Лей; Pequín, 20 de novembre de 1987) és un jugador dretà de tennis de taula ucraïnès d'origen xinès. L'abril de 2017, Kou va ocupar el lloc número 20 del món per la Federació Internacional de Tennis de Taula (ITTF).
Kou va representar la seva nació adoptiva, Ucraïna, als Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 a Pequín, on va competir en individual masculí. Va perdre davant del jugador congolès Suraju Saka, amb un marcador d'1–4. L'any 2021 va convertir-se en campió de la Superdivisió, la màxima categoria del tennis de taula estatal, amb el Club Tennis Taula Borges Blanques.

## Referències

* ↑ «ITTF World Ranking – Kou Lei». International Table Tennis Federation. [Consulta: 3 març 2021].
* ↑ «ITTF World Player Profile – Kou Lei». ITTF. Arxivat de l'original el 17 December 2014. [Consulta: 25 febrer 2013].
* ↑ «Men's Singles Preliminary Round». NBC Olympics. Arxivat de l'original el 21 August 2012. [Consulta: 25 febrer 2013].
* ↑ Pomares, Eva. «Des de la base al podi». L'Esportiu, 23-04-2011. [Consulta: 4 juny 2022].
# L'Avenir de la Bretagne

L'Avenir de la Bretagne, fou un diari federalista bretó, creat el 1957 per Yann Fouéré com a òrgan del Moviment per l'Organització de Bretanya. Posteriorment ha estat òrgan del Partit per l'Organització d'una Bretanya Lliure, o POBL El 1966 publicaren un comunicat del moviment clandestí Front d'Alliberament de Bretanya, tot adotpant un estil proper al de les declaracions irlandeses « Nous reprenons le combat progressiste et révolutionnaire que chaque génération de Bretons a entrepris pour la liberté de la Bretagne et pour le droit des Bretons à rejeter le statut colonial afin de se gouverner lui-même. »
Han estat redactors del diari Jean Cevaer i Thierry Jigourel.

## Enllaços externs

* Número 444 de la revista
# L'Avenç (desambiguació)

«L'Avenç» té aquests significats:
* Associació L'Avenç, Centre Cultural, entitat cultural d'Esplugues de Llobregat
* L'Avenç, revista actual de temàtica temàtica cultural i històrica fundada en 1977.
* Tipografia de L'Avenç, editorial catalana en actiu des de 1891 fins a 1915.
* L'Avenç, revista publicada per l'editorial del mateix nom activa entre 1881 i 1893.
* L'Avenç de Cornellà, entitat de Cornellà de Llobregat per a la protecció del patrimoni històric.
# Kuruma Samezō

Kuruma Samezō (久留間鮫造; 24 de setembre de 1893 - 20 d'octubre de 1982) va ser un economista japonès. Va ser professor emèrit a la Universitat Hōsei, on va dirigir l'Institut Ōhara d'Investigació Social, i és conegut per ser el compilador d'un lèxic d'economia política marxista.

## Biografia

Després de llegir la Indagació sobre la naturalesa i les causes de la riquesa de les nacions d'Adam Smith va començar a interessar-se per l'economia. Més endavant es va matricular a la Universitat de Tòquio per a estudiar-hi Ciències Polítiques.
Les revoltes de l'arròs de 1918 el van fer avançar cap a una perspectiva socialista, deixar la seva feina en un banc després de només tres mesos i ingressar a l'Institut Ōhara d'Investigació Social de la universitat. A partir de 1920, ell i Kuchida Tamizō van ser enviats a Europa durant dos anys per adquirir llibres i altres materials, Samezō a Anglaterra i Tamizō a Alemanya. A partir de 1923 va realitzar conferències sobre història de l'economia a la Universitat de Doshisha durant tres anys.
L'Institut Ōhara es va traslladar d'Osaka a Tòquio el 1936, i Samezō es va traslladar a la capital per a continuar la seva recerca. El creixent clima de repressió no li va impedir continuar estudiant l'obra de Karl Marx, i es va interessar per la situació econòmica de guerra utilitzant les idees marxistes sobre els diners i la inflació.
El bombardeig de Tòquio del maig de 1945 van destruir l'Institut Ōhara d'Investigació Social juntament amb tots els arxius. Després de la guerra Samezō es va ocupar de la seva reconstrucció, juntament amb el director de l'Institut Ōhara, Takano Iwasaburō, fins que el 1946, per recomanació d'Ōuchi Hōye, va acceptar traslladar l'Institut Ōhara a la Universitat Hōsei, convertint-se en professor d'economia política i doctorant-se el 1960. A Hōsei va participar en lectures mensuals de Marx que incloïen Kōzō Uno, amb qui va mantenir certa rivalitat acadèmica. El 1964 es va jubilar com a professor emèrit.
En els seus darrers anys va reunir investigadors d'economia marxista de les universitats Hōsei i Rikkyō per a compilar un lèxic d'economia marxista, una enciclopèdia publicada en edició bilingüe alemany-japonès amb el títol de Marx-Lexikon zur Politischen-Ökonomie. Va veure els tres primers volums publicats abans de morir de càncer de pulmó el 1982.

## Referències

* ↑ Marx-Lexikon zur politischen Ökonomie: Methode : 1/2. 2 (en alemany). Topos Verlag, 1975. ISBN 978-3-87628-080-6.
* 1 2 3 4 Schauerte, Michael. «Samezō Kuruma (1879-1946)». www.marxists.org. [Consulta: 6 octubre 2020].
* ↑ Ōtani. マルクスに拠ってマルクスを編む─久留間鮫造とマルクス経済学レキシコン─, p. 33, 163.
* ↑ «Discussion of Marx's Method (part 1)». [Consulta: 23 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Rosa Luxemburg (anglès) a Marxists Internet Archive (MIA).
# Kurub

El Kurub, també conegut com Kurub Koma, Curub o Kurub Koba, és un petit volcà en escut que es troba a la plana de Saha, al sud-est del Manda Hararo. El cim s'eleva fins als 625 msnm. El seu flux de lava oriental s'ha datat de fa uns 300.000 anys mitjançant la datació per potassi-argó. El cràter principal està ple de sorra aportada pels vents. Els voltants del Kurub estan travessats per fissures orientades NNW.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Kurub» (en anglès). [Consulta: 26 abril 2024].
* ↑ Lahitte, Pierre; Gillot, Pierre‐Yves; Kidane, Tesfaye; Courtillot, Vincent; Bekele, Abebe «New age constraints on the timing of volcanism in central Afar, in the presence of propagating rifts» (en anglès). Journal of Geophysical Research: Solid Earth, 108, B2, 01-02-2003. DOI: 10.1029/2001JB001689. ISSN: 0148-0227.
* ↑ «Preliminary spreadsheet of eruption source parameters for volcanoes of the world» (en anglès). U.S. Geological Survey, 2009. DOI: 10.3133/ofr20091133.
# Riu Ponani

Ponani és un riu de la costa Malabar, el més llarg de la regió (Kerala), que neix a les muntanyas Anamalai a Tamil Nadu i corre per Palghat cap al districte de Malappuram desaiguant a la mar d'Aràbia al costat de la ciutat de Ponani, a 10° 47′ 30″ N, 75° 58′ 00″ E﻿ / ﻿10.79167°N,75.96667°E﻿ / 10.79167; 75.96667. El seu curs és de 311 km i la meitat del seu curs és paral·lel a la línia fèrria. Porta poca aigua excepte en temps de pluges. La boca està connectada amb Tirur per un canal.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.