OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre de Grions

La Torre de Grions, antiga casa forta i ara masia, és situada al costat de l'església de Sant Gabriel de Grions, petita entitat de població del municipi de Sant Feliu de Buixalleu, en una carena a poca distància d'Hostalric.

## Història

Hi ha poques notícies documentades sobre la fortalesa de Grions. Se sap que romania sota el seu domini directe l'església parroquial de Sant Gabriel de Grions i que el 1240 la senyorejaven els castlans del castell de Montsoriu els quals estaven emparentats amb la família Malla de la Plana de Vic. L'any 1933 fou adquirida per la família propietària actual. Hom creu que el nom de Grions ve del de grillons perquè en aquesta torre s'engrillonaven els presos.

## Arquitectura

La Torre de Grions és composta d'un recinte ampli de muralles, amb una planta gairebé quadrada i d'una construcció, una torre que dona el nom a l'edifici, situada al costat de ponent del clos. Al cantó de la torre hi ha la porta d'entrada al recinte.
La paret de tramuntana del recinte fa 31 m de llarg i té una alçada d'uns 8 m. El pany de llevant té uns 28,5 m de longitud i el de migjorn fa 25 m de llarg. Al mur oriental hi ha dues espitlleres i potser n'hi havia més. El mur de migjorn ha estat molt reformat; les parets són fetes amb pedres petites i poc escairades, bombades però ben arrenglerades. Entremig, a una certa alçada, hi ha dues o tres filades de carreus ben escairats, d'uns 20 cm d'alt per uns 45 cm de llarg. Les espitlleres i els caires dels murs són fets amb pedres ben treballades. El clos de muralles tanca una superfície de gairebé 800 m².
La torre és situada a la part davantera de la casa forta, a la façana de ponent, sobresurt del conjunt 6,15 m. La paret occidental té una longitud de 10,5 m i els murs fan 140 cm de gruix. Des de l'exterior es veuen dos nivells d'espitlleres, formades per tres carreus a banda i banda. N'hi havia una renglera a tocar de terra en les tres façanes exterior i una altra sèrie a un nivell més elevat. A l'interior, la majoria d'espitlleres han estat tapiades o han desaparegut. L'aparell constructiu de la torre és similar al del clos de muralles; pedres no gaire escairades, però regulars i ben arrenglerades. A l'interior de la torre hi ha una sala coberta amb una volta lleugerament apuntada que té una alçada d'uns 5 m. La torre fa uns 8 m d'alt però per referències orals sabem que als anys 30 (segle XX) era 2 o 3 m més alta i tenia un pis al damunt.
Sembla que la datació s'establiria cap al segle xiii.

## Referències

* 1 2 Bolòs i Masclans, Jordi; Piquer i Ferrer, Esperança; Belda i Moreno, Manuel. «Casa forta de la torre de Grions». A: El Gironès La Selva El Pla de l'Estany. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1991, p. 324-325 (Catalunya romànica,V). ISBN 84-7739-262-5.

## Enllaços externs

* Gran Enciclopèdia Catalana
* Torre de Grions a Catalunya Medieval
* Generalitat de Catalunya Arqueologia
* Torre de Grions a Castells Catalans
# Hipohalit

Un hipohalit, en anglès:hypohalite, és un oxoanió que conté un halogen en l'estat d'oxidació +1.
Aquest terme inclou els hipoiodits, hipobromits i els hipoclorits.
En el cas del Hipofluorit l'àtom de fluor està en l'estat d'oxidació -1.
# Konso

Konso (també conegut com a Karati) és una ciutat al riu Sagan al sud-oest d'Etiòpia. El centre administratiu del woreda especial de Konso de les Nacions del Sud, Nacionalitats i Pobles Meridionals, amb una altura de 1.650 metres. També se l'anomena Pakawle per alguns dels habitants veïns. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2011.

## Referències

* ↑ «Konso Cultural Landscape» (en anglès). Unesco, 27-06-2011.

## Enllaços externs

* Kuyo Kutano plays Konso music
* The People of Konso Arxivat 2006-06-23 a Wayback Machine.
# Vandemere

Vandemere és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 289 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vandemere tenia 289 habitants, 123 habitatges i 78 famílies. La densitat de població era de 74,4 habitants per km².
Dels 123 habitatges en un 21,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,5% hi vivien parelles casades, en un 17,9% dones solteres, i en un 35,8% no eren unitats familiars. En el 35,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 21,5% entre 25 i 44, un 29,1% de 45 a 60 i un 20,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.917 $ i la renda mediana per família de 40.556 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 19.250 $. La renda per capita de la població era de 13.570 $. Entorn de l'11,6% de les famílies i el 21,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vandemere». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vandemere». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Lucia d'Antioquia-Poitiers

Llúcia d'Antioquia o Llúcia de Poitiers (també Llúcia de Trípoli), morta l'any 1299, comtessa de Tripoli (1287-1288) i princesa titular d'Antioquia, filla de Bohemon VI d'Antioquia i de Sibil·la d'Armènia.
Quan el seu germà Bohemon VII va morir, la seva mare va nomenar com a regent a Bertran del Gibelet. Va esdevenir ràpidament impopular a la ciutat de Trípoli, que va crear la seva pròpia administració. Lucia va arribar llavors a Trípoli des d'Auxerre, per prendre el control del comtat, encara que estigues enfrontada a la vegada al govern local i als genovesos, el suport tradicional dels Gibelet. Aquests darrers, sota la direcció de Benet I Zacaries, van provar d'instal·lar un podestà, un administrador oficial de Gènova, que hauria fet de Trípoli una colònia genovesa. Davant aquest fet, el cap del govern local va consentir a reconèixer a Lucia, però aquesta es va aliar llavors als genovesos.
Els venecians i els pisans, que tenien llaços comercials amb Trípoli, en van molestar i van conspirar amb Qalàwun, el sultà mameluc, per atacar la ciutat. Lucia es va aliar als mongols, que sabien que la ciutat era massa dèbil per defensar-se fins i tot amb la seva ajuda. Li van fer demanar reforços a Europa, però no va arribar cap ajuda. La ciutat de Trípoli fou conquerida el 26 d'abril de 1289.
Encara que hagués pogut reivindicar el comtat, Narjot de Toucy, el marit de Lucia no va anar mai a Trípoli, massa ocupat pels afers al Regne de Nàpols. Van tenir un fill, Felip de Toucy, que va morir el 1300.

## Referències

* René Grousset, L'Empire du Levant : Histoire de la Question d'Orient, Paris, Payot, coll. « Bibliothèque historique », 1949 (réimpr. 1979), 648 p. (ISBN 2-228-12530-X)
# Tocantins

«Tocantins» té aquests significats:
* Estat de Tocantins, estat brasiler al sud-est de la Regió Nord
* Riu Tocantins, riu brasiler que neix a l'Estat de Goiás
* Tocantins Futebol Clube
# John Woodenlegs Sr

John Woodenlegs Sr (Montana, 1910-1981) fou un activista xeiene. Treballà de minaire, ranxer, cowboy i de manobre. Del 1955 al 1968 fou cap de la tribu Northern Cheyenne i el primer indi graduat a la Universitat de Montana. Del 1946 al 1975 fou cap de la branca xeiene de la Native American Church, i fou amic d'Archie Fire Lame Deer. Donà classes d'història i costums xeienes fins a la seva mort al Chief Dull Knife College.

## Enllaços externs

* (anglès) Ressenyes biogràfiques de xeienes Arxivat 2005-03-05 a Wayback Machine.
# Reial Orde d'Espanya

El Reial i Militar Orde d'Espanya, instituït per Josep Bonaparte a Vitòria el 20 d'octubre de 1808, es va dir inicialment Orde Militar d'Espanya i amb ell va voler substituir el de Carles III, com a premi "al valor i a la fidelitat militars". Els seus colors van fer que el poble el conegués com a "Orde de l'Albergínia". Era una espècie de "Legió d'Honor" espanyola, consistent en un estel de robí de cinc puntes sobre un suport de plata en forma de rajos.
En una disposició del 18 de setembre de 1809 va ser ampliat per al personal civil i es va graduar en tres classes: Gran Banda, Comanador i Cavaller. Això va permetre recompensar els mèrits dels afrancesats espanyols i dels francesos espanyolitzats al seu servei en el tron de Madrid. Mentre Josep Bonaparte va ser Rei d'Espanya, va voler lluir aquesta condecoració al costat de la del Toisó d'or i la Legió d'Honor francesa.

## Alguns guardonats

* El Gran mestre
* Josep, rei d'Espanya portant el collar de l'Orde (François Gérard, vers 1808)
* Detall de l'obra precedent
* Josep Bonaparte, portant les creus de la Legió d'Honor i de les Dues Sicílies i la gran creu de l'orde reial d'Espanya, (Inès Esménard, 1837)

### Grans cordons

* Miguel José de Azanza;
* Jean Baptiste Alexandre Stroltz (15 février 1811) ;

### Comanadors

* Antoine Aymard ;
* Juan Antonio Llorente ;
* Guillaume Balestrier, coronel del Regiment Reial Irlandès (Espanya) · ;
* Joseph Léopold Sigisbert Hugo ;
* François Joseph Marie Clary (1786-1841) ;

### Cavallers

* Alexis-François Aulagnier ;
* Domingo de Cabarrús y Galabert (11 de març de 1810) ;
* Leandro Fernández de Moratín ;
* Francisco de Goya ;
* Jean-Baptiste Auguste Marie Jamin (19 de novembre 1810)
* Louis-Joseph Hugo (25 d'octubre 1809) ;
* François-Juste Hugo;

## Referències

* ↑ Michaud, Louis-Gabriel. Chez L.-G. Michaud, Libraire-Éditeur. Biographie universelle, ancienne et moderne (en francès). 56, 1834.
* ↑ Fastes de la Légion-d'honneur: biographie de tous les décorés…, vol. 4, .
* ↑ Hugo, Joseph-Léopold-Sigisbert. Ladvocat. Mémoires du Général Hugo (en francès). 2, 1823.
* ↑ A. Lievyns, Jean Maurice Verdot, Pierre Bégat. Bureau de l'administration. Fastes de la Légion d'honneur (en francès). 4, 1844.
* ↑ Base LEONORE (Legió d'Honor) : Dossier LH/1320/20

## Bibliografia

* Ceballos-Escalera y Gila, Alfonso de, Marqués de la Floresta; Arteaga y del Alcázar, Almudena de. La Orden Real de España (1808-1813). Madrid: Ediciones Montalbo, 1997.
* Mercader Riba, Juan. José Bonaparte Rey de España (1808-1813): Estructura del Estado Español Bonapartista. Madrid: Instituto Jerónimo Zurita, 1983.
# Torre de Granyena

La Torre de Granyena de Segarra és un edifici de Granyena de Segarra (Segarra) declarat bé cultural d'interès nacional. Situada les afores, a mig kilòmetre de la vila enmig dels camps de conreu. Es coneix també com el Molí de Vent.

## Descripció

Es tracta d'una torre de planta circular atalussada, construïda amb un aparell de pedra irregular, més o menys alineada, i lligada amb morter de calç. Està edificada sobre la roca mare, i tan sols es conserva la part baixa de la seva estructura cilíndrica, molt enrunada.

## Història

Probablement es tracta d'una primitiva torre de guaita emprada com a element de defensa en el moment de la reconquesta del territori per part dels exèrcits comtals sobre el domini musulmà, en el segle xi i part del XII, que vigilava els camins de Gramuntell i de Montornès i es comunicava amb la torre del Castell de Granyena.
La memòria de la gent de Granyena diu que des d'aquesta primitiva torre de defensa hi havia un túnel subterrani o mina que anava fins al castell i que en cas de perill, els seus propietaris podien ser avisats de pressa o escapar-se dels seus enemics.

## Referències

* 1 2 «Torre de Granyena». Cultura gen.cat. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 març 2018].
# Hubara africana

La hubara africana(Chlamydotis undulata) és un gran ocell dins la família Otidae.

## Descripció

Fa de 55 a 65 cm de llargada i una envergadura alar de 135-170 cm. És de color marró per sobre i blanca per sota, amb una banda negra sota el coll. Els dos sexes són similars, però la femella és una mica més petita i més grisa per sobre. Pesen d'1,15 a 2,4 kg en el cas dels mascles i d'1 a 1,7 kg en el de les femelles.

## Taxonomia

La que abans es considerava com una subespècie asiàtica ha passat a ser una espècie, Chlamydotis macqueenii. Aquestes dues espècies són els únics membres del gènere Chlamydotis. El pioc hubara de Canàries és la subespècie Chlamydotis undulata fuertaventurae. La línia de divisió entre les dues espècies de Chlamydotis és la Península de Sinaí.

## Distribució i hàbitat

La hubara es troba a les Illes Canàries, Àfrica del Nord, l'Iran, Aràbia saudita, Índia, Paquistan, el Kazakhstan, Xina, i els Emirats Àrabs Units. Cria en els deserts i altres zones àrides sorrenques.
És una espècie omnívora.

## Notes

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
* ↑ CRC Handbook of Avian Body Masses by John B. Dunning Jr. (Editor). CRC Press (1992), ISBN 978-0849342585
* ↑ Taxonomic recommendations for British birds Arxivat 2018-12-16 a Wayback Machine. (PDF).
* Habitat use and mating system of the houbara bustard (Chlamydotis undulata undulata) in a semi-desertic area of North Africa: implications for conservation

## Referències

* Stone, Richard. "The Houbara: Headed for Oblivion?" Science, Vol. 321, 12 September 2008, p. 1441.

## Enllaços externs

* National Avian Research Centre
# Keta Wakamiya

Keta Wakamiya (気多若宮神社) és un jinja xintoísta situat a la ciutat d'Hida, prefectura de Gifu (Japó). És comunament conegut com a «Sugimoto-sama» (杉本さま).

## Història

Es desconeix la construcció original d'aquest jinja, però es diu que es va construir durant el període Heian. Ōkuninushi (大国主) i Kinomata-no-kami (木 俣 神) són els principals déus del jinja, però també s'adora a Amaterasu (天照).

## Reconeixement

El jina Keta Wakamiya és un dels santuaris inclosos al festival Furukawa, que és un dels tres principals festivals nus del Japó i està designat com a Béns culturals immaterials del Japó (無形文化財).
# Grup espinorial

En matemàtiques un grup espinorial Spin(n) és una doble coberta particular del grup ortogonal especial SO(n,R ). És a dir, hi ha una seqüència exacta curta de grups de Lie:
   $1\to \mathbb {Z} _{2}\to \operatorname {Spin} (n)\to \operatorname {SO} (n)\to 1$
Per n > 2, Spin(n) és connex així que coincideix simplement amb el coberta universal de SO(n , R ). Com a grup de Lie Spin (n) per tant comparteix la seva dimensió n ( n - 1)/2 i el seu àlgebra de Lie amb el grup ortogonal especial.
Spin (n) es pot construir com el subgrup dels elements invertibles en l'àlgebra de Clifford C ( n ).

## Referències

* ↑ «spin group in nLab». [Consulta: 22 octubre 2021].

## Vegeu també

* Espinor
* Fibrat de espinors
* Anyon
# Manuel Amil Barciá

Manuel Amil Barciá (Santiago de Compostel·la ? - Teucro, Pontevedra, 1972) fou un militant anarcosindicalista gallec. Militant de la CNT-FAI, s'instal·là a La Corunya, on treballà de fuster i participà en la vaga general de desembre de 1933. El 1936 fou nomenat secretari del Sindicat de Transports de la CNT i membre de l'Agrupacion de Gallegos Libertarios de Madrid, que editava Galicia Libre.
En produir-se el cop d'estat del 18 de juliol de 1936 es trobava a La Corunya, d'on aconseguí fugir cap a Madrid. El novembre de 1936 fou membre del Comitè Central de la CNT com a delegat de la Regió Centre. El 1937 marxà al front amb Cipriano Mera i formà part de la delegació que va inventariar els danys provocats pels atacs comunistes a les comunes llibertàries d'Aragó. El 1939 esdevingué membre del Comitè Nacional de Defensa de la CNT que pretenia destituir Juan Negrín i el febrer de 1939 marxà a l'estranger amb Juan López Sánchez per tal d'establir les bases de l'organització de la resistència a l'exili.
Tornà immediatament per tal d'ajudar a l'evacuació. En acabar la guerra civil espanyola fou fet presoner al port d'Alacant i internat al Camp d'Albatera, d'on fou dut a la Madrid el 1940. tancat a la presó de Yeserías, allí reorganitzaria el Comitè Nacional de la CNT el 1941, i quan és alliberat es posa en contacte amb Francisco Ponzán i l'Aliança Democràtica Espanyola.
Veritable home fort de la CNT a l'interior entre 1941 i 1944, després de l'arrest d'Eusebio Azañedo Grande el setembre de 1943 fou nomenat Secretari General de la CNT, càrrec en el qual fou confirmat pel plenari de 13 de març de 1944. L'octubre de 1944 assumí la representació de la CNT en l'Aliança Nacional de Forces Democràtiques i participà a Barcelona en el ple regional català de la Federació Ibèrica de Joventuts Llibertàries (FIJL).
Fou detingut a Barcelona el dia de nadal de 1944 quan intentava passar a França, i fou internat al penal del Dueso. Condemnat a 15 anys de presó, el 1948 fou enviat a un destacament penal de Cuelgamuros (Madrid) encarregat de participar en la construcció del Valle de los Caídos. Tanmateix, el 8 de maig de 1948 aconseguí evadir-se amb els militants comunistes Nicolás Sánchez Albornoz i Manuel Lamana. Fou capturat i enviat al Penal d'Ocaña, d'on fou alliberat el 1956. D'allí marxà a Santiago de Compostela i després a Pontevedra, on va morir en l'oblit.

## Referències

* ↑ El Valle de los Caídos: Una memoria de España per Fernando Olmeda

## Enllaços externs

* Manuel Amil a losdelasierra.info
# Tocantins Futebol Clube

El Tocantins Futebol Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Palmas a l'estat de Tocantins.

## Història

El Tocantins Futebol Clube va ser fundat el 10 d'agost de 1979. Guanyà el Campionat tocantinense el 2008, derrotant el Gurupi a la final. Participà en el Campeonato Brasileiro Série D l'any 2009, essent eliminat a la primera fase.

## Estadi

El club disputa els seus partits com a local a l'Estadi Nilton Santos. Té una capacitat màxima per a 12.000 espectadors.

## Palmarès

* Campionat tocantinense:
** 2008

## Referències

* 1 2 3 «Tocantins Futebol Clube» (en portuguès). Futnet. Arxivat de l'original el 5 d'octubre de 2009. [Consulta: Octubre 28, 2009].
* ↑ «Tocantins State League - List of Champions». RSSSF, 12-05-2012. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «Tocantins State League 2008». RSSSF, Juliol 26, 2008. [Consulta: Octubre 28, 2009].
* ↑ «Brazil 2009 - Fourth Level». RSSSF, Agost 25, 2009. [Consulta: Octubre 28, 2009].
# Referèndum constitucional de Ruanda de 2015

El referèndum constitucional de Ruanda de 2015 es va celebrar a Ruanda el 18 de desembre de 2015. Els ruandesos que viuen a l'estranger van votar el 17 de desembre. Les esmenes a la Constitució de Ruanda permetrien al president Paul Kagame presentar-se per un tercer mandat en 2017, així com l'escurçament dels mandats presidencials de set a cinc anys, tot i que aquest últim canvi no entraria en vigor fins al 2024. Van ser aprovades per al voltant del 98% dels votants.

## Antecedents

Una petició demanant l'esmena de l'article 101 de la constitució (que imposa límits de mandat presidencial) va obtenir més de 3,7 milions de signatures, equivalent a més del 60% dels votants registrats a Ruanda. Les esmenes constitucionals van ser aprovades pel Senat al novembre de 2015. Si s'aprovava, permetrien que Kagame es presentés a dos més termes en el càrrec després de 2024, potencialment li permetrien mantenir-se en el poder fins al 2034. L'opositor Partit Verd Democràtic de Ruanda va intentar bloquejar els canvis, però van veure com la seva proposta era rebutjada al Tribunal. La Unió Europea i els Estats Units van criticar les propostes, afirmant que "soscavaven els principis democràtics". En resposta, Kagame va criticar als altres països per interferir en assumptes interns.

## Resultats

| Elecció | Vots | % |
| A favor | 6.157.922 | 98,3 |
| En contra | 105.260 | 1,7 |
| Vots nuls/en blanc | 22.171 | – |
| Total | 6.285.353 | 100 |
| Votants registrats/participació | 6.392.867 | 98,3 |
| Font: NEC |||

## Referències

* 1 2 3 4 Paul Kagame's third term: Rwanda referendum on 18 December BBC News, 9 December 2015
* ↑ Rwanda vote 'allows Kagame to extend term in office' BBC News, 19 December 2015
* ↑ Only 10 Rwandans against Paul Kagame's third term, says lawmakers' report The Nation, 11 August 2015
* 1 2 Rwanda to hold referendum on Kagame third term on December 17 Daily Nation, 9 December 2015
* ↑ Rwanda president to decide on third term after referendum Reuters, 7 December 2015
# Nicolau Bas i Galceran

Nicolau Bas i Galceran (Alzira, c. 1650-1719) va ser un canonista, jurista i escriptor valencià, conegut per la seua obra en dos volums Theatrum Iurisprudentiae forensis Valentinae, romanorum iure mirifice accomodatae (1690, 1742).

## Referències

* ↑ Graullera Sanz, Vicente. «Nicolás Bas Galcerán». Diccionario Biográfico electrónico (DB~e). Real Academia de la Historia. [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ «Nicolau Bas i Galceran». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Hubara asiàtica

La hubara asiàtica (Chlamydotis macqueenii) és una espècie de gran ocell de la família dels otídids (Otididae) i que sovint s'ha considerat una subespècie de Chlamydotis undulata. Habita planures àrides des de l'est d'Egipte, a través d'Aràbia i l'Orient Pròxim, per Iraq, Iran i Afganistan fins a Àsia central, a Armènia, Turkmenistan, Uzbekistan, Tajikistan, Kirguizstan, Kazakhstan i Mongòlia fins al nord de la Xina.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
# Keswick (Iowa)

Keswick és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 295 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Keswick tenia 295 habitants, 115 habitatges, i 86 famílies. La densitat de població era de 258,9 habitants/km².
Dels 115 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,9% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 25,2% no eren unitats familiars. En el 22,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.354 $ i la renda mediana per família de 32.188 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.778 $ mentre que les dones 22.143 $. La renda per capita de la població era de 15.779 $. Entorn del 4,7% de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Keswick». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Keswick». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.