OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# BlazBlue: Calamity Trigger

BlazBlue: Calamity Trigger és un videojoc de lluita en 2D creat per Arc System Works (creadors de la sèrie de Guilty Gear), llançat per a màquines Arcade en la novembre del 2008 en el Japó, i Amèrica del Nord. El joc corre en la placa Arcade Taito Type X2, en pantalla panoràmica de 16:9 amb una resolució nativa de 768p.
Va ser llançat per les consoles: PlayStation 3 i Xbox 360 al Japó, el 25 de juny del 2009. Una translació per a PC fou llençada en agost del 2010. L'eixida de les versions de PlayStation 3 i XBox 360 per a Europa fou en abril del 2010, en aquesta ocasió sense el subtítol de Calamity Trigger. Una translació per a la PlayStation Portable dita: BlazBlue Portable (ブレイブルー ポータブル, Bureiburū Pōtaburu), va ser anunciada pel seu llançament en febrer del 2010 al Japó. També va ser anunciada una seqüela dita: BlazBlue: Continuum Shift (ブレイブルー コンティニュアム シフト, Bureiburū: Kontinyuamu Shifuto) amb els seues respectius llançaments per a Arcade, PlayStation 3, i Xbox 360.

## Referències

* 1 2 Nota en Famitsu
* ↑ Nota en Amazon Japó
* ↑ Nota en Siliconera
* ↑ Nota en Kotaku
# Shasenem (cràter)

Shasenem és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 9 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim turc, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Shasenem». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Teatro Mercadante

El Teatro Mercadante (abans anomenat Teatro del Fondo) és un històric teatre de Nàpols (Itàlia).
Construït entre 1777 i 1778 segons el projecte del coronel d'enginyers, Francesco Sicuro. L'obra es va finançar amb els béns confiscats als jesuïtes després de la seva expulsió de Nàpols, per la qual cosa es va dir "Fondo di separazione dei lucri" (d'aquí el seu nom primer, "Teatre Real Fondo di Separazione"). Es va inaugurar el 31 de juliol de 1779 amb la representació de L'infedele fedele, del llibretista Giovanni Battista Lorenzi i música de Domenico Cimarosa.
Després del breu període de la República Napolitana (1799), quan el teatre va ser reanomenat "Teatro Patria", el teatre va ser confiat el 1809 a l'empresari Domenico Barbaia. Sota la seva direcció el teatre va ser seu dels més grans músics de l'època com Rossini i Donizetti, així com una sèrie d'òperes franceses sota el patrocini i la influència del rei de Nàpols Josep Bonaparte (1806 - 1808).
Després d'un perllongat treball de restauració, amb algunes de les obres que van canviar per complet algunes parts (en 1893 la façana va haver de ser reconstruïda per Peter Pulli), al desembre de 1870 el teatre va ser batejat amb el seu nom actual, "Mercadante", en honor del músic Saverio Mercadante, napolità d'adopció. Després de gairebé un segle, marcat sobretot per l'èxit d'Eduardo Scarpetta, el teatre, ja molt danyat pels bombardejos durant la Segona Guerra Mundial, finalment va tancar en 1963 per no ser apte per al seu ús.
Des de mitjan anys vuitanta es va usar ocasionalment com a sala d'exposicions i sala de representacions teatrals o de dansa. A partir de 1995, el Teatre Mercadante va reprendre les seves activitats amb una programació teatral regular.
# Ria de Corme i Laxe

La ria de Corme i Laxe és una petita ria de la província de la Corunya, a Galícia. Forma part de les Rías Medias, sovint englobades dins les Rías Altas, i es troba entre la ria de la Corunya i la ria de Camariñas.
Està formada per la desembocadura del riu Anllóns i els seus límits són el cap Roncudo al nord i el cap Laxe al sud. La ria banya els municipis de Ponteceso, Cabana de Bergantiños i Laxe, vila que li dona nom, juntament amb Corme, petita localitat del municipi de Ponteceso.
A la ria hi ha diverses platges com A Hermida, Osmo i Balares al municipi de Ponteceso; Rebordelo i San Pedro al de Cabana, o la platja de Laxe. A més hi ha dos ports pesquers, el de Corme i el de Laxe.

## Galeria d'imatges

* Vista de la ria
* Vista de la ria
* Vista de la ria
# Mare de Déu de l'Assumpció de la Figuerosa

Mare de Déu de l'Assumpció de la Figuerosa és l'església parroquial de la Figuerosa, al municipi de Tàrrega (Urgell), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici de planta basilical, un transsecte i tres naus separades per grans pilastres que suporten una volta de canó. A la part dels peus de l'església hi ha un contracor elevat i l'absis és poligonal.
La façana exterior de l'església és l'element a destacar per la seva gran portalada, que es presenta amb un arc conopial sostingut per dues pilastres que alhora suporten un frontó triangular. Les pilastres tenen una decoració acanalada i uns capitells de volutes prominents. A la part central de l'arc hi ha inscrita la data de 1865, moment en què es consagra l'església. A banda i banda de la portalada es pot veure dues grans finestres rectangulars. Just a sobre s'obre un segon frontó semicircular amb un petit òcul al centre que dona lluminositat a l'interior. Un tercer frontó, triangular, corona la façana. El campanar que s'uneix a la part esquerra de l'església està format per un sol cos quadrangular amb els vèrtexs arrodonits i a cada costat una obertura albergant una campana. És coronat per una balustrada.

## Història

1872: Es consagra aquesta nova església parroquial de la Figuerosa. Anteriorment, de forma provisional, varen fer culte a l'ermita de Sant Marçal del 1864 al 1868 quan l'antiga església romànica quedà en ruïnes.

## Referències

* 1 2 «Mare de Déu de l'Assumpció de la Figuerosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Marco Bailey

Marco Bailey (neerlandès: Marco Beelen) (20 de juliol de 1970) és un discjòquei belga de música tecno. És conegut per ser el compositor de cançons com «Sniff» de 1995 i «Scorpia» de 1996.
Va començar a punxar discos de funk i rap als 18 anys, i més endavant psytrance. El 1999 va fundar el seu propi segell discogràfic, Session Recordings, i després MB Elektronics el 2002 i Materia el 2017. Ha fet aparicions destacades en festivals com ara Nature One, Tomorrowland i I Love Techno de Gant.

## Discografia

* 1995: Planet Goa (Dance Opera)
* 1997: Global Warning (Bonzai Records)
* 2000: Sacrifice and Dedication (Primate Records)
* 2004: Rudeboy (MB Elektronics)
* 2011: Dragon Man (Bedrock Records)
* 2013: High Volume (MB Elektronics)
* 2014: 25 Years (The Reworks) (MB Elektronics)
* 2017: Temper (Materia)
* 2021: Surreal Stage (Materia)
* 2023: Nocturno (Materia)

## Referències

* ↑ «EL TECHNO TENDRÍA QUE SER COMO "SOMOS UNA UNICA FAMILIA"» (en espanyol europeu), 10-05-2016. [Consulta: 17 juliol 2024].
* ↑ «Entrevistamos a Marco Bailey» (en castellà). DJ Mag, 05-12-2023. [Consulta: 17 juliol 2024].
* ↑ «Marco Bailey lanza la primera compilación de Materia» (en castellà). Dj Mag, 04-08-2017. [Consulta: 17 juliol 2024].
* ↑ «‘NOCTURNO’ simboliza la esencia de la vida nocturna, nuestra vida después del anochecer» (en castellà). Dj Mag, 27-11-2023. [Consulta: 17 juliol 2024].
# Mosaic de Dionís

El Mosaic de Dionís és el mosaic més gran del complex arqueològic de Díon, als peus del Mont Olimp. Representa la comitiva triomfal del déu grec Dionís. Ha estat sotmés a una acurada restauració entre el 2015 i el 2017.

## Referències

* ↑ Pantermalēs, Dēmētrios. Dion: the archaeological site and the museum. Adam Editions, 1997. ISBN 960-500-080-6.
* ↑ «Restoration of Mosaic of the Epiphany of Dionysus». Onassis Foundation USA. [Consulta: 26 desembre 2021].

## Enllaços externs

* http://www.ancientdion.org
* Greek Ministry for Cultures and Esports: The Vila of Dionysus
* This vídeos shows the removing and the restoration of the mosaic
* Professor Pandermalis talks about Dion and the Dionysusmosaic
* https://onassisusa.org/multimedia/mosaic-of-the-epiphany-of-dionysus Arxivat 2019-02-17 a Wayback Machine.
# Marc Popil·li Lenat (cònsol 173 aC)

Marc Popil·li Lenat (llatí: Marcus Popillius P. f. P. n. Laenas) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Popíl·lia i era de la branca familiar d'origen plebeu dels Popil·li Lenat.
Va ser nomenat triumviri coloniae deducendae per establir una colònia prop de Pisae. L'any 176 aC era pretor i va obtenir la província de Sardenya, però va obtenir permís per quedar-se a Roma, i el comandament a Sardenya es va donar al propretor Marc Ebuci.
L'any 173 aC va ser elegit cònsol i enviat amb un exèrcit contra els lígurs muntanyesos, als que va derrotar en una disputada batalla, després de gran mortaldat. Els que es van poder escapar es van posar sota la clemència del general tot seguit, però van ser venuts com a esclaus i les seves ciutats incendiades i destruïdes. El senat, assabentat dels fets, va desaprovar els mètodes de Popil·li i va decretar la restitució de la llibertat als lígurs, tot i les furioses protestes de Lenat, i en la mesura del possible les seves propietats.
Popil·li no va acatar el decret i no va fer res per la seva execució i fins i tot va mantenir les seves ordres anteriors. Quan va tornar a Roma va ser cridat pel senat per respondre dels seus actes, però se'n va sortir sense càstig per la influència de la seva família. No obstant això, l'any 159 aC va obtenir la magistratura més honorable, la de censor, que va exercir amb rigor.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 708.
# Ras Tabouda

Ras Tabouda (àrab: راس تابودا, Rās Tābūdā; amazic estàndard marroquí: ⵕⴰⵙ ⵜⴰⴱⵓⴷⴰ, Ṛas Tabuda) és una comuna rural de la província de Sufruy, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.388 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Baladiyya

La baladiyya (àrab: بلدية, baladiyya, en plural بلديات, baladiyyāt) és una divisió administrativa àrab que es pot traduir com ‘districte’, ‘subdistricte’ o ‘municipi’.
Etimològicament és el femení de baladí (بلدي, baladī), ‘local', ‘nadiu’, ‘indígena’, ‘ciutadà’. En àrab s'empra també el mot amana per a ‘municipi’, especialment el d'una capital.

## Baladiyyes als països àrabs

* Districtes municipals de Damasc (a Síria)
* Municipis d'Algèria (divisió administrativa de tercer nivell a Algèria)
* Municipi de Dubai
* Municipis del Líban (divisió administrativa de tercer nivell al Líban)
* Municipis de Líbia (divisió administrativa de segon nivell entre 1983 i 1995 i després de 2013 a Líbia)
* Municipis de Qatar (divisió administrativa de primer nivell a Qatar)
* Municipalitats de Tunísia (divisió administrativa de segon nivell a Tunísia)

## Turquia

En turc el mot belediye, pres de l'àrab, significa ‘municipi’ o ‘consell de ciutat’.

## Referències

* 1 2 Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. "بلد". ISBN 978-84-412-1546-7.
# Mare de Déu de l'Assumpció d'Artesa de Segre

La Mare de Déu de l'Assumpció d'Artesa de Segre és una església de les darreres tendències d'Artesa de Segre (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Nou edifici construït al mig del centre històric de la ciutat. És de planta rectangular amb passadissos laterals sota l'estructura de moderns arcs diafragmàtics. Uns trepats als murs il·luminen naturalment l'interior del temple. Al costat del porxo d'accés s'aixeca un abrinat campanar amb quatre contraforts i interior calat. Tota l'obra és de fàbrica de maó amb elements estructurals de formigó armat i les cobertes són de teula àrab.

## Història

L'any 1965 fou enderrocat l'edifici anterior neoclàssic, bastit al segle xviii. L'església, des d'antic, havia pertangut a Sant Pere d'Àger. El 1985 fou adscrita a la diòcesi de Lleida i recentment a la de la Seu d'Urgell.

## Referències

* 1 2 «Mare de Déu de l'Assumpció d'Artesa de Segre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].

## Enllaços externs

* Mare de Déu de l'Assumpció d'Artesa de Segre Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Enrique Pinilla

Enrique Pinilla (Lima, 3 d'agost de 1927 - Lima, 22 de setembre de 1989) conegut com a Paco, fou un compositor, director d'orquestra i crític musical peruà.
Fill d'Antonio Pinilla i María Isabel Sánchez-Concha, Enrique Pinilla va néixer a Lima, Perú. Va treballar en el camp de la música folklòrica i l'electroacústica, i també el cinema. També fou professor a la Universitat de Lima.
Va aconseguir el diploma de composició en el Conservatori de Madrid en 1958.
Va ser crític musical al diari Expresso entre els anys 1961 i 1966. Entre1966 a 1967 rep una Beca de la Comissió Fulbright per estudiar de Música Electrònica a la Universitat de Colúmbia com a deixeble del músic electrònic Vladimir Ussachevsky.
Més tard, va ser docent de etnomusicologia al Conservatori Nacional de Música del Perú i director del Departament de Musicologia de la Casa de la Cultura de Lima. Va fundar l'Escola Superior de Cinema i Televisió de la Universitat de Lima (avui Facultat de Ciències de la Comunicació) en 1968. També es va exercir com a Gerent del Canal Cultural -Canal 13- promogut per la Universitat de Lima, Canal 13 (1967-1974) i va ser Cap del Departament de Ciències de la Comunicació (1967 - 1983) així com a docent dels cursos Sonorització, realització Cinematogràfica, i Anàlisi Musical.
Es va casar amb Rafaela Dominga García Zanabria, van tenir tres fills, un home i dues dones, Francisco Pinilla García, Diana Pinilla García i Helena Pinilla García.

## Referències

* Tello, Gonzalo. «25 años del fallecimiento del compositor peruano Enrique Pinilla | Blogs | El Comercio Perú». El Comercio. Consulta: 13 de setembre de 2017.
* «Recordando a Enrique Pinilla a 26 años de su partida | Universidad de Lima». www.ulima.edu.pe. Consulta: 13 de setembre de 2017.
# Bogd Khan Uul

La Muntanya Bogd Khan (en mongol: Богд хан уул, literalment " Muntanya Sant kan") és una muntanya de Mongòlia que es veu des de la capital, Ulaanbaatar, a 914 metres per sobre del nivell de la ciutat i a 2.221 m d'altitud sobre el nivell del mar. Forma part de les Muntanyes Khentii.

## Patrimoni de la Humanitat

La muntanya Bogd Khan, junt amb altres Muntanyes sagrades de Mongòlia Burkhan Khaldun i Otgontenger, va ser declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 6 d'agost de 1996. L'any 1783 el govern de Mongòlia va fer d'aquesta muntanya un Parc Nacional essent, doncs, el Parc Nacional més antic del món.

## Referències

* ↑ Mongolia Sacred Mountains: Bogd Khan, Burkhan Khaldun, Otgon Tenger - UNESCO World Heritage Centre

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Bogd Khan Uul
* Més informació sobre Bogd Khan Uul Arxivat 2011-06-22 a Wayback Machine.
# Marc Porci Cató

Marc Porci Cató és el nom dels següents personatges:
* Marc Porci Cató (c. 234 aC-149 aC), més conegut com a Cató el Censor o Cató el Vell, polític i escriptor
* Marc Porci Cató Licinià (?-152 aC), fill de Cató el Censor, pretor el 152 aC i autor d'una obra jurídica
* Marc Porci Cató Salonià (154 aC-?), fill de Cató el Censor
* Marc Porci Cató, fill de Cató Licinià, cònsol el 118 aC
* Marc Porci Cató, fill de l'anterior, pretor el 101 aC i governador de la Gàl·lia Narbonesa
* Marc Porci Cató, fill de Cató Salonià, tribú de la plebs el 98 aC
* Marc Porci Cató Uticenc (95 aC-46 aC), més conegut com a Cató d'Útica, fill de l'anterior, combaté contra Cèsar a la Segona Guerra Civil
* Marc Porci Cató, fill de l'anterior
# Ras Tannura

Ras Tannura, també Ras Tanurah (àrab: رأس تنورة, Raʾs Tannūra, ‘Cap Tannura’) és una ciutat de l'Aràbia Saudita, a l'est del país. El nom s'aplica a la ciutat, a un complex industrial a la península de Ras Tannura (base d'operacions de l'ARAMCO) i al complex de treballadors de l'ARAMCO, si bé aquest darrer és també anomenat Najmah. Aquí hi ha uns 3.200 residents i la població de la ciutat el 2009 era de 73.933 habitants. Ras Tannurah és al sud del port de Jubail i al nord de la badia de Tarut on hi ha la ciutat d'al-Dammam. La ciutat compra amb un port i un petit aeroport, però el port és fora de la península perquè necessita aigües fondes per acollir a grans petroliers. El nom tannur apareix a l'alcorà referint-se a Noè i vol dir "forn", però designa també qualsevol font d'aigua. El juliol de 1933 el rei saudita Abd-al-Aziz va fer una concessió d'exploració a la Standard Oil Company de Califòrnia. Les primeres explotacions de petroli es van fer des de Ras Tannurah el 1939. Un oleoducte de 60 km uneix al-Dammam amb Ras Tannura.

## Enllaços externs

* Imatges satl·lit
* Aramco website, imatges Arxivat 2005-04-10 a Wayback Machine.
* Aramco Services Company site Arxivat 2005-04-08 a Wayback Machine.
* Refineria Arxivat 2012-05-07 a Wayback Machine.
* Ports de Ras Tanura Arxivat 2003-03-04 at Archive.is
# Svendborg

Svendborg és un municipi de Dinamarca de la regió de Dinamarca Meridional, al sud-est de Fiònia, estrenada de la reforma municipal de 2007. És el resultat de la concentració de les tres antigues comunes de Egebjerg, Gudme i Svendborg. Comptava 58.599 habitants l'any 2019, per a una superfície de 417 km².
La ciutat de Svendborg es troba al nivell de l'estret que separa l'illa de Fiònia de la de Tåsinge que és travessada per un pont situat a l'oest de la ciutat. Amb 27.512 habitants (2003), és la segona localitat més gran de Fionia després d'Odense.
AP Møller-Mærsk, l'empresa danesa més gran i propietària principal de vaixells portacontenidors del món es va fundar aquí el 1904.
Bertolt Brecht s'hi va traslladar el 1933.

## Persones relacionades

* Nielsine Nielsen (1850 – 1916) la primera dona acadèmica i metgessa de Dinamarca
* Trine Bramsen (1981) política danesa i ministra del govern
* Bertolt Brecht (1898–1956), dramaturg i poeta alemany; va viure a Svendborg el 1933/1939.

## Referències

* ↑ «Svendborg Kommune». [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ «The Mobile Statbank - Population 1. January by urban and rural areas, age, sex and time». [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ «Skibsrederen satte dampen op mod succes».
* ↑ «Das Brecht-Haus | Svendborg Bibliotek» (en danès). [Consulta: 28 desembre 2021].
# Lázaro Cárdenas (municipi de Quintana Roo)

Lázaro Cárdenas és un municipi nou. Katunilkín és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi es troba a la part nord de l'estat de Quintana Roo. Limita al nord amb els municipis de Golf de Mèxic, al sud amb Benito Juárez, a l'oest amb l'estat de Yucatán i a l'est amb el Isla Mujeres.

## Referències

* ↑ Arxivat 2021-07-22 a Wayback Machine.Municipio de Lázaro Cárdenas, INAFED, 2015.

## Vegeu també

* Municipis de Quintana Roo
# Publi Fonteu Capitó

Publi Fonteu Capitó (en llatí Publius Fonteius Capito) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Fonteia, una gens romana d'origen plebeu procedent de Tusculum.
Va ser pretor l'any 169 aC i va obtenir com a província per exercir el govern l'illa de Sardenya.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XLIII,13,17
# Tian Dan

Tián Dān (xinès tradicional: 田單, xinès simplificat: 田单) va ser un general militar i un membre de la casa reial de Qi. Després que el regne va ser gairebé destruït pel Rei Min de Qi en el 284 aC, va ajudar a recuperar el seu territori i a restaurar al fill del rei. Més tard va lluitar contra el nòmades Beidi, ja fóra en el llunyà nord o contra algunes d'aquestes persones que vivien o eren entre els territoris dels estats xinesos.

## Referències

* ↑ «Characters of the Warring States Period: Tian Dan (战国时人物：田单)» (en (xinès)). MilitaryChina.com, 2005. [Consulta: 6 novembre 2010].
# Marc Popil·li Lenat (cònsol 139 aC)

Marc Popil·li Lenat (llatí: Marcus Popillius M. f. P. n. Laenas) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Era fill de Marc Popil·li Lenat, cònsol l'any 173 aC. Formava part de la gens Popíl·lia, i era de la família dels Popil·li Lenat, d'origen plebeu.
Va ser elegit cònsol l'any 139 aC, juntament amb Gneu Calpurni Pisó. L'any següent va anar a Hispània Citerior com a procònsol. El seu predecessor en el càrrec havia estat Quint Pompeu Aulus, que havia signat un tractat desfavorable amb els numantins durant la Guerra de Numància que el senat no havia acceptat. Va exigir la rendició de la ciutat i els habitants de Numància s'hi van negar, exigint el compliment de l'acord que havien signat. El senat va decidir continuar la guerra i va ordenar a Popil·li Lenat que ataqués la ciutat, però va ser derrotat amb pèrdues considerables.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Epítom 55
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 708.
# Rass Oumlil

Rass Oumlil (àrab: رأس اومليل, Raʾs Ūmlīl; amazic estàndard marroquí: ⵕⴰⵙ ⵓⵎⵍⵉⵍ, Ṛas Umlil) és una comuna rural de la província de Guelmim, a la regió de Guelmim-Oued Noun, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 1.172 persones

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Back to God's Country (pel·lícula de 1927)

Back to God's Country (lit. "Retorn al País de Déu") és una pel·lícula muda d'aventura estatunidenca de 1927 dirigida per Irvin Willat i protagonitzada per Renée Adorée, una actriu que normalment treballava per la Metro-Goldwyn-Mayer. Està basada en la història de James Oliver Curwood Wapi, the Walrus (també titulada Back to God's Country), i és un remake de la pel·lícula homònima de 1919, protagonitzada per Nell Shipman.
La pel·lícula sobreviu avui dia.

## Argument

El capità Blake (Walter Long), patró d'un vaixell comercial, coneix Renée DeBois (Renée Adorée) i decideix casar-se amb ella malgrat la seva oposició i la del pare de la noia, el caçador Jean DeBois (Mitchell Lewis). Per aconseguir els seus fins, amenaça amb revelar que el pare va matar un pretendent anterior que va assetjar Renée. També coneix el jove enginyer Bob Stanton (Robert Frazer), que s'enamora d'ella i decideix ajudar-la a desfer-se de Blake. Bob i Blake s'enfronten per l'amor de Renée, rivalitat que pren forma de carrera de trineus amb gossos en plena tempesta de neu.

## Repartiment

* Renée Adorée com a Renée DeBois
* Robert Frazer com a Bob Stanton
* Walter Long com a Capità Blake
* Mitchell Lewis com a Jean DeBois
* Adolph Milar com a Frenchie Leblanc
* James Mason com a Jacques Corbeau
* Walter Ackerman com a Clerk
* Flying Eagle com a nadiu

## Referències

* ↑ The American Film Institute Catalog Feature Films: 1921-30 by The American Film Institute, c.1971 (anglès)
* ↑ Back to God's Country a silentera.com (anglès)
* ↑ The AFI Catalog of Feature Films: Back to God's Country (anglès)
* ↑ The Library of Congress American Silent Feature Film Survival Catalog: Back to God's Country (anglès)
* ↑ Erickson, Hal. «Back to God's Country (1927) - Irvin V. Willat» (en anglès). AllMovie. [Consulta: 27 maig 2023].

## Vegeu també

* Back to God's Country (pel·lícula de 1919)
* Back to God's Country (pel·lícula de 1953)