OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas del Comte

El Mas del Comte és una obra de Santa Coloma de Queralt (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici té llinda de pedra treballada d'una possible balconada o finestral, actualment tapiat, que arrenca d'uns capitells on hi ha esculpits el cap d'un home (esquerra) i d'una dona (dreta).

## Història

El Mas del Comte, conegut actualment com a Can Marc, es troba documentat al segle xv, propietat del terratinent Comte. Molts creuen que el nom li venia per ser-ne el propietari el Comte de Santa Coloma, però no és així.

## Referències

* 1 2 «Mas del Comte». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Mas del Comte». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Stefan MacGill

Stephan Clive MacGill (5 d'octubre de 1948) és un esperantista novazelandès resident a Hongria.
Ha estat vicepresident de l'Associació Mundial de Joves Esperantistes (TEJO), president de la Lliga Internacionals de Professors d'Esperanto (ILEI) i vicepresident de l'Associació Mundial d'Esperanto (UEA). El 15 de desembre de 2016, en ocasió de l'aniversari del naixement del creador de la llengua, Lluís Llàtzer Zamenhof, Stefan McGill va ser escollit esperantista de l'any per la revista La Ondo de Esperanto. És autor d'una extensa obra pedagògica en esperanto, centrada en l'ensenyament de la llengua.

## Obres

* 1979 – La laŭta vekhorloĝo. 32 p. Llibre de lectura
* 1981 – Tridek roluloj. 84 p. Cinc obres de teatre per aprenents de la llengua
* 1985 – Pordoj. 88 p. Obres de teatre senzilles per aprenents de la llengua
* 1986 – Streĉ' eĉ, Steĉj Skeĉ'. 88 p. Contes divertits amb certa dificultat
* 1989 – La laŭta vekhorloĝo. 200 p. HEA. Quatre contes amb exercicis
* 1989 – Gvidilo por la elementa kaj meza niveloj de la internaciaj ekzamenoj de UEA/ILEI
* 1991 – Najbaroj kaj boroj. 216 p. Edistudio. Dues obres de teatre amb exercicis
* 1991 – Tendaraj tagoj: quadern 1(1991), quadern 2 (1992), quadern 3 (1993)
* 1996 – Mazi en Gondolando. Traducció i material de suport
* 1998 – Exercicis per a la pel·lícula ‘Pasporto al la Tuta Mondo’
* 2006 – Contribueix a Manlibro de Esperanto, ILEI, 200 p.
* 2007 – Nemave Edifi, FEL, 264 p. Quatre obres de teatre i set contes

## Referències

* ↑ La Juna Vivo juliol/agost de 1949, pàgina 346.
* ↑ Internacia Pedagogia Revuo (2010) 40 (1): 6
* 1 2 «Panteono: Stefan MacGill» (en esperanto). edukado.net. [Consulta: 15 desembre 2016].
* ↑ «Stefan MacGill: la Esperantisto de la Jaro 2016» (en esperanto). La Balta Ondo, 15-12-2016. [Consulta: 15 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Sukcesoplena, ŝercoplena kaj tre malkutima Arxivat 2017-05-17 a Wayback Machine. Ressenya de Nemave edifi a Monato
# Arnold III de Loon

Arnold III de Loon (darrere quart del segle xii - mort el 20 de febrer de 1221 o 1 d'agost) era comte de Loon. Era el fill petit de Gerard II. El 1218 va heretar Loon de son germà, Lluís II, mort jove. El 1220 va cedir una capilla i unes terres situades a Alden Biezen en indivisió a l'Orde Teutònic i a l'abadia de Munsterbilzen, decisió avalada pel bisbe Hug de Pierrepont. Aquest petit priorat després de la seva mort es va desenvolupar cap una commanadoria important. El seu regne va ser molt curt i no se'n coneixen fets o gests destacables. Es va casar amb Adelaide, filla d'Enric I de Brabant. No van tenir descendència.

## Referències

* ↑ L'historiador Joannes Mantelius (1559-1676) dona la data de 1223.
* ↑ Thonissen, Jean Joseph. «Arnoul III, comte de Looz». A: Biographie Nationale de Belgique (en francès), p. 449-452.
* ↑ Baerten, J. «Arnold III, graaf van Loon». A: Nationaal Biografisch Woordenboek (en neerlandès). II, 1972, p. 9-10.
# Arnold II de Loon

Arnold II de Loon (±1085 - mort l'1 d'abril de 1138 o 1139) era comte de Loon i de Rieneck a Baviera. El seu regne va començar entre 1125 i 1135. Va heretar Loon de son pare, Albert I i Rieneck de la seva mare Adelaida de Magúncia. Va fundar l'Abadia d'Averbode, l'únic gest destacable del seu regne curt.
Va tenir quatre o cinc fills amb Aleida de Diest: Lluís I de Loon, Gerard de Reineck, Godescalc, Imago que va ser abadessa del monestir de Susteren i Jan van Ghoor.

## Referències

* ↑ Wolters, Mathias Joseph. Notice historique sur l'ancien comté de Hornes et sur les anciennes seigneuries de Weert, Wessem, Ghoor et Kessenich (en francès). vol 9 de Oeuvres complètes. Gant: F. & E. Gyselynck, 1850, p. 10-11.
* ↑ Baerten, J. «Arnold II van Loon». A: Nationaal Biografisch Woordenboek (en neerlandès). II, 1972, p. 9-10.
* ↑ Wolters, 1850, p. 151.
# Arnold II de Boulogne

Arnold II de Boulogne, mort el 971, va ser comte de Boulogne de 965 a 971. Era fill d'Adalolf de Boulogne, comte de Boulogne.
A la mort del seu pare, ell i el seu germà, probablement menors, van ser desposseïts de les terres paternes pel seu oncle Arnold I de Flandes. Es van revoltar contra ell el 962, i encara que el seu germà va ser mort durant la revolta, Arnold II va aconseguir fer-se reconèixer la possessió del Bulonès el 965, aprofitant probablement la mort d'Arnold I de Flandes i de la minoria del seu successor.
Va morir el 971, deixant el comtat al seu fill Arnold III de Boulogne.

## Font

* Alain Lottin, Histoire de Boulogne-sur-Mer
# Mediana d'edat

La mediana d'edat és una mesura demogràfica que divideix la població d'un país en dos grups de la mateixa grandària; és a dir, la meitat de la població és més jove (d'edat inferior a la mediana) i l'altra meitat és més vella (d'edat superior a la mediana). És una estadística que resumeix la distribució de l'edat de la població.
Avui, la mediana d'edat a escala mundial és 27,6 anys. En països com ara Uganda, la mediana d'edat és de prop de 15; en d'altres, principalment d'Europa, és 40 o més.
# Arnold Bennett

Enoch Arnold Bennett (Hanley, Staffordshire, 27 maig 1867 – Londres, 27 març 1931) fou un novel·lista, dramaturg, crític i assagista anglès.

## Traduccions al català

Josep Carner, sota el pseudònim de J. d'Albaflor, va traduir les seves novel·les The price of love (1914) i These twain (1916), que es publicaren el 1919 i el 1920, respectivament, a la Biblioteca Literària d'Editorial Catalana, amb els títols El preu de l'amor i Aquests dos.

## Referències

* ↑ «Arnold Benett». Encyclopaedia Britannica [Consulta: 12 juliol 2017].
* ↑ LLanas, Manuel; Pinyol, Ramon «El traspàs de l'Editorial Catalana a Antoni López-Llausàs (1924-1925) : context i documents» (pdf). Els Marges [Barcelona], nº 95, Tardor 2011, pàgs. 78-80. ISSN: 2339-8256 [Consulta: 15 setembre 2016].
# Subregió de Van

La subregió de Van (en turc: Van Alt Bölgesi) (TRB2) és una subregió estadística de Turquia.

## Províncies

* Província de Van (TRB21)
* Província de Muş (TRB22)
* Província de Bitlis (TRB23)
* Província de Hakkâri (TRB24)

## Vegeu també

* NUTS de Turquia

## Fonts

* Base de dades ESPON Arxivat 2015-01-09 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* TURKSTAT (anglès)
# Memons

Els memons són una de les tres comunitats de comerciants del Gujarat (les altres són els bohores i els khodges). Haurien adoptat l'islam al segle xii i el seu nom derivaria de l'àrab mumin (creient) havent sorgit de les castes comerciants hindús dels kuchch banies i lohanes (de Kuchch i de Sind). Establerts inicialment a Surat van començar a emigrar a Bombai al final del segle xviii i en massa el 1813 després de la fam de Gujarat. El 1947 molts van emigrar al Pakistan i alguns són dels més rics de Karachi. La seva bandera de fet és verda amb l'asahada blanca.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam

## Enllaços externs

* http://www.ethnologue.com/show_language.asp?code=MBY
* http://wmoworld.com
# Memorama

El Memorama, joc de memòria o memory és un joc de taula en la categoria de joc de cartes que consisteix a emparellar naips. Generalment hi ha una sèrie de cartes amb diverses figures en cadascuna d'elles, les quals estan emparellades, és a dir cada figura està repetida en dues cartes. Aquest joc, com el seu nom indica, serveix per desenvolupar la memòria en recordar on estaven les altres cartes. L'avantatge dels memoramas és que no són tots iguals, poden ser dibuixos de qualsevol classe i no hi ha un nombre determinat de cartes a jugar. Es poden fer fins a 50 parelles. Aquests jocs són molt bons per als nens i nenes petites i resulten igualment entretinguts i interessants per a molts adults a causa de l'exercici de la memòria.

## Dinàmica de joc

El joc comença regirant les cartes i repartint-les a l'atzar damunt una taula amb les figures cap avall de tal manera que no sigui possible veure la imatge que es troba en elles.
Un jugador o jugadora escull dues cartes, si són iguals, se les queda i té dret a escollir altres dos; si són diferents les torna a col·locar una altra vegada de cap per avall en el mateix lloc i procura recordar quines cartes eren, cedint el torn a un altre jugador.
El següent jugador o jugadora selecciona una altra vegada dues cartes, amb l'avantatge que si recorda bé la posició de les figures anteriors que van sortir al seus companys o companyes de joc podrà aprofitar-se'n a l'hora d'intentar fer les parelles.
Guanya el jugador o jugadora que aconsegueixi més parelles de cartes. Aquest joc es pot jugar amb dos o més participants.

## Modalitat solitari

El joc del memorama també el pot jugar una sola persona en la modalitat de solitari, on el que es desitja és trencar el rècord de temps en què es demora la persona a completar el joc, descobrir totes les parelles de cartes, etc.

## Les cartes

Qualsevol joc de cartes serveix per a jugar al memorama, sempre que es disposi de dos conjunts de naips per obtenir les parelles de cartes necessàries. Hi ha els qui utilitzen cartes de joc de cartes col·leccionables (moderns), ja que normalment és fàcil aconseguir més d'una còpia.
Fins i tot, es pot fer un memorama personal si no es desitja comprar-ne un o no es disposa de dues baralles de cartes tradicionals o modernes.

## Referències

* 1 2 «Cómo hacer un juego de memoria | eHow en Español» (en castellà). [Consulta: 12 febrer 2016].
* ↑ «carta | enciclopèdia.cat». [Consulta: 12 febrer 2016].

## Enllaços externs

* «Picasso Memory». [Consulta: 12 febrer 2016].
* «Animated memory game - zefrank.com» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-03-06. [Consulta: 12 febrer 2016].
# Arrunci Cels

Arrunci Cels (llatí: Arruntius Celsus) va ser un gramàtic llatí de la gens Arrúncia que va comentar el Formió de Terenci. Va viure a la segona meitat del segle iv i va ser citat per diversos gramàtics posteriors. Probablement era el mateix Arrunci Cels que va fer uns comentaris a Virgili.

## Referències

* ↑ Smith, William. Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol I. Boston: Little, Brown, 1867, p. 660.
# Arrunt (germà de Tarquini)

Arrunt (en llatí Aruns) va ser germà de Tarquini el Superb.
Es va casar amb Túl·lia Minor (Tullia) que el va assassinar perquè menyspreava la falta de decisió del seu marit i es volia casar amb Tarquini.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita I,46
# Artediellus minor

Artediellus minor és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 4,1 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical que viu fins als 126 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S., 1885. A catalogue of the fishes known to inhabit the waters of North America, north of the Tropic of Cancer, with notes on species discovered in 1883 and 1884. Rep. U. S. Fish Comm. v. 13 (1885). 789-973.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Watanabe, M., 1958. Studies of Japanese cottid fishes. Report from the Scientific Project, Department of Education. Japanese cottids: 1-461, Pls. 1-124.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Tokai University Press, Japó, pp v-866.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mario Maragliano i Navone

Mario Maragliano i Navone (Gènova, 1864 – Barcelona, 1944), fou un mosaïcista.
La seva formació original fou la música, que la va estudiar a la Scuola Musicale de Gènova. Però ho deixà i va aprendre la tècnica del mosaic, força desenvolupat a Itàlia, especialment a Venècia. El 1884 s'instal·la a Barcelona des d'on introdueix el modern mosaic artístic a l'estat espanyol. Més tard obrí taller a Madrid.
A Barcelona, decora les esglésies de les Saleses, de la Concepció, i del Pi. A Madrid, intervé a la decoració de San Francisco el Grande. Amb l'arribada del modernisme, els seus treballs tenen una gran projecció i col·laborà amb els principals arquitectes de l'època, especialment amb Lluís Domènech i Montaner, amb qui realitzà obres a Comillas, l'Hospital de Sant Pau a Barcelona i el Rosari Monumental de Montserrat (1903). Per Antoni Gaudí feu el mosaic de la cripta de la Sagrada Família. Amb Josep Puig i Cadafalch col·laborà a la casa Amatller i amb Jeroni Martorell i Terrats a la Caixa d'Estalvis de Sabadell a Sabadell. Coincideix sovint amb Lluís Bru, com al Palau de la Música Catalana o a l'església de Sant Josep Oriol de Barcelona, on farà l'altar de Sant Josep, mentre que Bru va fer la resta de mosaics.

## Referències

* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 132. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ Notes parroquials de Sant Josep Oriol amb detalla de les fres. pagades a Lluís Bru.
# Srpska Open

El Torneig de Banja Luka, oficialment conegut com a Srpska Open, és una competició tennística professional que es disputa sobre terra batuda exterior dins les sèries 250 del circuit ATP masculí. Es celebrat al Tenis Klub Mladost de Banja Luka, Bòsnia i Hercegovina.

## Palmarès
### Individual masculí

| Any | Campiona | Finalista | Resultat |
| ATP 250 ||||
| 2023 | Dušan Lajović | Andrei Rubliov | 6−3, 4−6, 6−4 |

### Dobles masculins

| Any | Campiones | Finalistes | Resultat |
| ATP 250 ||||
| 2023 | Jamie Murray Michael Venus | Francisco Cabral Aleksandr Nedovyesov | 7−5, 6−2 |

## Enllaços externs

* Perfil del torneig a l'ATP (anglès)
Banja Luka :
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023 :
# Mexico

«México o México» té aquests significats:
* México o Mèxic, república federal constitucional d'Amèrica del Nord
* Mexico (Juniata County), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània
* Mexico (Missouri)
* Mexico (Indiana)
* Mexico (Nova York)
* Mexico Beach, població dels Estats Units a l'estat de Florida
# Mercedes Ventura Campos

Mercedes Ventura Campos (Vila-real, 14 de març de 1978) és una psicòloga i política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la IX legislatura.

## Biografia

El 2005 es va llicenciar en psicologia a la Universitat Jaume I. És màster en psicologia del treball, de les Organitzacions i en recursos humans, en Prevenció de Riscos Laborals i en 2014 es doctorà en Psicologia del Treball i de les Organitzacions amb excel·lent cum laude per unanimitat (2014). En 2015 es va llicenciar en psicopedagogía per la Universitat Oberta de Catalunya.
Ha treballat com a consultora en recursos humans, però des de 2010 és professora de la Universitat Jaume I i Ajudant doctora des del 2015 a l'UJI. Durant 2013 a 2015 ha estat tècnica superior del Projecte Universitat Saludable.
Fou escollida diputada en ser cap de llista per Castelló de Ciutadans - Partit de la Ciutadania a les eleccions a les Corts Valencianes de 2015

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 setembre 2015].
* ↑ Mercedes Ventura lidera la lista de Ciudadanos a Les Corts por Castellón Valencia Plaza, 14 d'abril de 2015
# Microphysogobio linghensis

Microphysogobio linghensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al riu Liaohe (Xina).

## Referències

* ↑ Mori T. 1934. The fresh water fishes of Jehol. Rep. First Sci. Exped. Manchoukuo, Tokyo Sec. 5 (Zool.) Pt 1. 1-61.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yue, P. 1998 Gobioninae. p. 232-389. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
# Microphysogobio microstomus

Microphysogobio microstomus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Mori T. 1934. The fresh water fishes of Jehol. Rep. First Sci. Exped. Manchoukuo, Tokyo Sec. 5 (Zool.) Pt 1. 1-61.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yue, P. 1998 Gobioninae. p. 232-389. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
# Sultan al-Motasim

Sultan al-Motasim ibn Zain al-Abidin fou un príncep muzaffàrida, fill de Zayn al-Abidin Ali i de una princesa jalayírida (filla o germana d'Uways I).
El 1393 Tamerlà va perdona la vida a Zayn al-Abidin perquè era cec i se'l va emportar a Transoxiana junt amb el seu germà Sultan Shibli, també cec. Sultan al-Motasim era jove i va viure refugiat a Síria fins a la mort de Tamerlà el febrer del 1405. Alguna vegada va planejar tornar als antics dominis muzaffàrides però sense èxit. Quan la mort de Tamerlà es va saber a la primavera del 1405, va anar a l'Iraq Arabí i d'allí a l'Azerbaijan (1406) on fou ben acollit per Kara Yusuf dels kara koyunlu que acabava de conquerir Tabriz. Va estar un temps allí (1407-1408), però després de la batalla de Sardrud, Kara Yusuf el va enviar cap a Hamadan i Luristan; el cap turcman Bistam Jagir, amb el que va fer amistad, així com el cadi de Isfahan Ahmed Syedi (Saydi), li van aconsellar dirigir-se a Isfahan, a l'Iraq Ajamita.
Quan Motasim va arribar a Isfahan a la primavera del 1409, en aquesta ciutat hi havia com a governador el jove Umar Xaikh ibn Pir Muhammad, ajudat per l'amir Said Barles i l'amir Halbanxah; el pare de Umar Xaih, Pir Muhammad, havia estat assassinat i el poder havia passat al seu germà Iskandar, però no dominava ni Isfahan ni Yadz on romanien els partidaris del príncep difunt; al presentar-se Motasim, amb el seus seguidors i les forces de Bistam Jagir que li donava suport, el jove governador i els seus generals es van retirar en direcció a Yadz. Motasim va entrar a Isfahan on va obtenir molt de suport en general. Iskandar, que ara tenia el poder a Fars, assabentat per l'amir Fazel del que passava a Isfahan, i veient que Motasim guanyava suports també a Fars, es va dirigir contra Motasim, i els dos exèrcits es van enfrontar a Ateixgah.
Tot i el suport del que gaudia, les tropes de Motasim van fugir sense lluitar; els generals que li van restar lleials van ser fets presoners; quan Motasim intentava tornar a Isfahan, com que era un home gros i pesat, va caure del cavall i un soldat el va decapitar. Malik Fakhr al-Din Muzaffar, un altre príncep muzaffàrida, va morir igualment en el combat i amb això es van acabar les esperances muzaffàrides de retornar al poder. Bistam Jagir que li donava suport, es va poder retirar cap a Yadz i després cap a Sultaniya. El cadi Nizam al-Din Saydi va organitzar la resistència a Isfahan i va rebutjar la negociació i va mantenir Isfahan independent entre la primavera i la tardor.

## Referències

* ↑ Manuscrit persa Matla-assadein ou-madjma albahrein, a Notices et extraits de la bibliotheque du Roi et autres bibliotheques, tome qatorzieme (volum 14), accesible a Google books, pàg. 133.
* ↑ Ibid, pàg 174
* ↑ Ibid, pàg 175
# Arteixo

Arteixo és un municipi de la província de la Corunya, a Galícia. Pertany a la comarca de la Corunya. Limita al nord amb l'oceà Atlàntic, al nord-est amb la Corunya, a l'est amb Culleredo, al sud amb A Laracha i a l'oest amb Carballo.
El municipi és conegut per tenir la seu de la multinacional Inditex, primer grup tèxtil mundial, i la seva marca més important, Zara. A més, a la punta Langosteira s'hi troba el nou port exterior de la Corunya.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 9.629 | 9.905 | 10.471 | 15.448 | 25.819 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

Armentón (San Pedro) | Arteixo (Santiago) | Barrañán (San Xián) | Chamín (Santaia) | Lañas (Santa Mariña) | Larín (Santo Estevo) | Loureda (Santa María) | Monteagudo (San Tomé) | Morás (Santo Estevo) | Oseiro (San Tirso) | Pastoriza (Santa María) | Sorrizo (San Pedro) | Suevos (San Martiño)

## Personatges d'Arteixo

* Manuel Murguía, historiador, fundador de la Reial Acadèmia Gallega (1833-1923)

## Esport

* Atlético Arteixo

## Galeria d'imatges

* Platja de Sabón, parròquia d'Oseiro
* Vies del tren, parròquia de Morás (Santo Estevo), Arteixo
# Metó

Metó és el nom dels següents personatges:
* Metó de Tàrent, ciutadà de Tàrent (Itàlia).
* Metó (astrònom), astrònom grec.