OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aleksàndrovka (Xebékino)

* Per a altres significats, vegeu «Aleksàndrovka».
Aleksàndrovka - Александровка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 9 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Cruesa

Cruesa (23) (en occità: Cruesa o Crosa; en francès: Creuse) és un departament francès situat a la regió de Nova Aquitània. Una part és de llengua occitana; per tant, constituent d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica (població censada) :
| 1801 | 1831 | 1841 | 1851 | 1856 | 1861 | 1866 |
| 218.041 | 265.384 | 278.029 | 287.075 | 278.889 | 270.055 | 274.057 |
| 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 | 1901 |
| 274.663 | 278.423 | 278.782 | 284.942 | 284.660 | 279.366 | 277.831 |
| 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 |
| 274.094 | 266.235 | 228.244 | 219.148 | 207.882 | 201.844 | 188.669 |
| 1954 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 172.702 | 163.515 | 156.876 | 146.214 | 139.968 | 131.349 | 124.470 |

## Vegeu també

* Consell General de la Cruesa.
* Llista de municipis de la Cruesa.
* Llista de cantons de la Cruesa.

## Enllaços externs

* Cruesa - Lloc web oficial
* Prefectura (francès)
* http://www.infoplease.com/ce6/world/A0805286.html.
* http://www.tourisme-creuse.com (francès i anglès).
# Kráľová nad Váhom

Kráľová nad Váhom és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2022 tenia una població estimada de 1.842 habitants.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 1 gener 2022. [Consulta: 19 abril 2022].
# Garra flavatra

Garra flavatra és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Myanmar.

## Referències

* ↑ Hamilton F. [Buchanan] 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres. Fishes Ganges . i-vii + 1-405.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kullander, S. i F. Fang, 2004. Seven new species of Garra (Cyprinidae: Cyprininae) from the Rakhine Yoma, southern Myanmar. Ichthyol. Explor. Freshwat. 15(3):257-278.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ramón Fajardo Izquierdo

Ramón Fajardo Izquierdo (Alacant, 18 de juliol de 1826 - plaza de las Cortes, 26 de setembre de 1888) fou un militar alacantí, capità general de València, governador de Cuba i Puerto Rico i director de la guàrdia civil durant la restauració borbònica.

## Biografia

Fill del brigadier Sixto Fajardo González i germà del també militar Luis Fajardo Izquierdo. Procedent de l'arma d'infanteria, va estar present en el setge de Barcelona dut a terme pel general Van Halen en 1842. va combatre a la guerra d'Àfrica, intervenint en la batalla de Los Castillejos. Destinat a Puerto Rico, va retornar a la península en 1865. Va prendre part de la Gloriosa. Destinat a Cuba, tornà en 1874 a la península. Va combatre en la tercera guerra carlina, participant en la presa de Monte Esquinza, ascendint en 1875 al rang de tinent general. Fou capità general d'Aragó, d'Andalusia i capità general de València (1878-1881).
En 1884 va exercir de director general de la Guàrdia Civil, càrrec del que cessà per ser nomenat successivament capità general de Puerto Rico i governador de Cuba. També va ser senador per la província de València en la legislatura 1884-1885.Va morir en el número 8 de la madrilenya plaça de las Cortes el 26 de setembre de 1888. Va ser enterrat en el cementiri de la Sacramental de San Justo.

## Referències

* 1 2 «El general Fajardo». La Dinastía [Barcelona], VI, 2994, 29-09-1888, pàg. 2.
* ↑ «Ramón Fajardo Izquierdo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «El General Fajardo». La Justicia, I, 2, 27-09-1888.
* 1 2 3 4 5 6 7 «El General Fajardo». La Monarquía, II, 343, 27-09-1888. ISSN: 1576-6101.
* ↑ Senat d'Espanya. «Fajardo e Izquierdo, Ramón».
* 1 2 «Entierro del general Fajardo». La Monarquía [Madrid], II, 346. ISSN: 1576-6101.

## Enllaços externs

* Ramón Fajardo e Izquierdo a ecured
* Ramón Fajardo Izquierdo, Real Academia de la Historia
# Perenne

* Aquest article tracta sobre les plantes que viuen més de dos anys. Si cerqueu informació sobre les fulles perennes, vegeu «planta perennifòlia».
En botànica, una planta perenne és una planta que viu més de dos anys, el mot serveix per a diferenciar-les de les anuals i de les biennals, que viuen un i dos anys respectivament. Les plantes perennes es reprodueixen moltes vegades, en contrast a les biennals i anuals que només ho acostumen a fer una sola vegada. Les plantes perennes són les més nombroses amb molta diferència.
Les plantes perennes poden viure un nombre indeterminat d'anys, centenars, i en alguns caso, milers d'anys. En el cas del organismes individuals es pot citar el pi Matusalem (Pinus longaeva) amb una edat de més de 4.789 anys, i en el cas de les colònies clonals destaca una de Lomatia tasmanica situada a Tasmània amb una antiguitat de més de 43.000 anys.
A les zones temperades, l'activitat dels meristemes apicals de moltes plantes perennes cessa a la tardor i queden en estat dorment, addicionalment hi hi ha un procés de protecció que implica el creixement de catafil·les, petites fulles, que protegiran les gemmes apicals.
Algunes plantes herbàcies perennes perden les fulles, i fins i tot tota la part aèria, i queden en estat dorment durant els períodes desfavorables. Com a contrapartida tenen tiges subterrànies modificades que serveixen com a magatzem de nutrients i que rebrotaran quan hi hagi un període favorable. Aquestes tiges modificades poden ser bulbs, comss, rizomes i tubercles. El català aquest tipus de planta perenne rep el nom de vivaç.

## Referències

* ↑ Glimn-Lacy i Kaufman, 2006, p. 12.
* ↑ Kochhar, Gujral, p. 533.
* ↑ Poppenwimer, Tyler; Mayrose, Itay; DeMalach, Niv «Revising the global biogeography of annual and perennial plants» (en anglès). Nature, vol. 624, 2023, pàg. 109–114. DOI: 10.1111/1365-2745.13537.
* ↑ «Pinus longaeva» (en anglès). The Gymnosperm Database. [Consulta: 29 març 2024].
* ↑ «Ancient clonal tree, King's lomatia, excites scientists in Tasmania's remote south west» (en anglès). ABC News, 29-07-2023. [Consulta: 29 març 2024].
* ↑ Rost et alii, 2006, p. 247.
* ↑ Mauseth, 2017, p. 518-519.
* ↑ «vivaç». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.

## Bibliografia

* Glimn-Lacy, Janice; Kaufman, Peter B. Botany Illustrated. Introduction to Plants, Major Groups, Flowering Plant Families. Springer, 2006. ISBN 978-0387-28870-3.
* Kochhar, S. L.; Gujral, Sukhbir Kaur. Plant Physiology. Theory and Applications (en anglès). Segona edició. Cambridge University Press, 2020. ISBN 9781108707718.
* Mauseth, James D. Botany. An Introduction to Plant Biology (en anglès). Sisena edició. Jones & Bartlett Learning, 2017. ISBN 9781284077537.
* Rost, Thomas L.; Barbour, Michael G.; Stocking, C. Ralph; Murphy, Terence M. Plant Biology (en anglès). Segona Ed.. Thomson Brooks/Cole, 2006. ISBN 0-534-38061-1.
# Tren Xitxarra

«Tren Xitxarra» té aquests significats:
Ambdós trams de ferrocarril, malgrat pertànyer a empreses diferents, rebien el mateix malnom, ja que de fet formaven un únic recorregut, mitjançant transbordament a Muro d'Alcoi.
# Kobus

Kobus és un gènere que conté sis espècies d'antílops africans, totes associades a aiguamolls, planes d'inundació o altres zones herboses a prop de l'aigua. Presenten dimorfisme sexual, car les femelles són més petites i manquen de les banyes que tenen els mascles.

## Taxonomia

* Gènere Kobus
** Cob d'Upemba (Kobus anselli)
** Antílop aquàtic (Kobus ellipsiprymnus)
** Cob (Kobus kob)
** Cob lichi (Kobus leche)
** Cob del Nil (Kobus megaceros)
** Pucu (Kobus vardonii)

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Cotterill, F.D.P. 2005. The Upemba lechwe, Kobus anselli: an antelope new to science emphasizes the conservation importance of Katanga, Democratic Republic of Congo. Journal of Zoology, 265: 113–132
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Astroscopus sexspinosus

Astroscopus sexspinosus és una espècie de peix pertanyent a la família dels uranoscòpids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 31 cm de llargària màxima (normalment, en fa 18).
* 6 espines i 13-13 radis tous a l'aleta dorsal i 12-13 radis tous a l'anal.
* El dors és de color verd groguenc, el cap vagament marró i el ventre blanc grisenc.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical (22°S-41°S) que viu fins als 30 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic sud-occidental: des de Rio de Janeiro (el Brasil) fins al nord de l'Argentina.

## Observacions

És verinós.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1860. Notes on the nomenclature of North American fishes. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 12. 19-21.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Steindachner, F., 1876. Ichthyologische Beiträge (V). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 74 (1. Abth.): 49-240, Pls. 1-15.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nakamura, I., T. Inada, M. Takeda i H. Hatanaka, 1986. Important fishes trawled off Patagonia. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio (Japó). 369 p.
* ↑ Cervigón, F. i W. Fischer, 1979. INFOPESCA. Catálogo de especies marinas de interés económico actual o potencial para América Latina. Parte 1. Atlántico centro y suroccidental. FAO/UNDP, SIC/79/1. 372 p. FAO, Roma, Itàlia.
* ↑ Nakamura, I., T. Inada, M. Takeda i H. Hatanaka, 1986.
* ↑ Menezes, N.A. i J.L. Figueiredo, 1985. Manual de peixes marinhos do sudeste do Brasil. V. Teleostei (4). Museu de Zoologia, Universidade de São Paulo, Brasil. 105 p.
* ↑ Menezes, N.A., P.A. Buckup, J.L. Figueiredo i R.L. Moura, 2003. Catálogo das espécies de peixes marinhos do Brasil. São Paulo. Museu de Zoologia da Universidade de São Paulo, 160 pp.
* ↑ Nion, H., C. Rios i P. Meneses, 2002. Peces del Uruguay: Lista sistemática y nombres comunes. Montevideo, Uruguai, DINARA, Infopesca.
* ↑ Nomura, H., 1984. Dicionário dos peixes do Brasil. Brasília: Editerra. 482 p.
* ↑ Suzuki, C.R., 1986. Guia de peixes do litoral brasileiro. Rio de Janeiro, Brasil, Edições Marítimas. 394 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferreira, A.B.H., 1986. Novo dicionario da lingua Portuguesa. Editora Nova Fronteira. Rio de Janeiro. 1838 p.
* Møller, P. R., 1995. Electric fishes: history and behavior. Chapman & Hall, Londres. 584 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Ramón Fagoaga

Ramón Fagoaga (San Miguel, 12 de gener de 1952) és un exfutbolista salvadorenc de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció del Salvador.
Pel que fa a clubs, destacà a Dragón i Atlético Marte.

## Referències

* ↑ Movimientos en la FESFUT Arxivat 9 June 2012$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. - La Prensa Gráfica (castellà)
* ↑ Ramon Fagoaga Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Me multaban si el mágico González no llegaba a entrenar - Elfaro.net (castellà)
# Bosquerola de Nashville

La bosquerola de Nashville (Leiothlypis ruficapilla) és una espècie d'ocell de la família dels parúlids (Parulidae) que habita els boscos del sud del Canadà i nord dels Estats Units i passa l'hivern a Mèxic i les Bahames. S'alimenta principalment d'insectes, però a l'hivern també consumeix baies i nèctar. Sol niar a terra, a sota dels matolls. La femella cova els ous durant 11–12 dies i les cries abandonen el niu 11 dies després de sortir de l'ou.

## Referències

* ↑ «Bosquerola de Nashville». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 08-02-2013 (català)
# Aldo Boffi

Aldo Boffi (Giussano, 26 de febrer de 1915 - 26 d'octubre de 1987) fou un futbolista italià.
El principal club de Boffi fou el Milan, on jugà al voltant de deu temporades i fou màxim golejador de la lliga italiana en tres ocasions: 1938-39 (19), 1939-40 (20), i 1941-42 (22). Pel club milanès marcà en total 109 gols en 163 partits de lliga, entre 1936 i 1945. També jugà a l'Atalanta BC i al Seregno.
Fou dos cops internacional amb Itàlia entre 1938 i 1939.

## Enllaços externs

* RSSSF - Aldo Boffi - Gols a la Sèrie A
# Twinkle, Twinkle, Little Star

Twinkle, Twinkle, Little Star (a vegades adaptada en català com a Brilla, brilla, estel petit) és una cançó infantil de bressol anglesa. La lletra original està basada en un poema anglès escrit per Jane Taylor, anomenat The Star. El poema, que està en forma de cobla, es va publicar per primera vegada el 1806 a Rhymes for the Nursery, una col·lecció de poemes de Taylor i la seva germana Ann. Ara es canta amb la melodia francesa Ah! vous dirai-je, maman, que es va publicar per primera vegada l'any 1761 i després la van arranjar per diversos compositors, com Mozart que va fer Dotze variacions sobre «Ah vous dirai-je, Maman». La lletra anglesa té cinc estrofes, tot i que majoritàriament la gent només coneix la primera.
Existeixen altres cançons amb la mateixa melodia, però que no necessàriament provenen de la versió anglesa com: Cada dia al dematí o Quan les oques van al camp.

## Lletra original

La lletra en anglès la va escriure Jane Taylor (1783–1824) per a poema i ella i la seva germana Ann Taylor (1782–1866) el van publicar amb el títol The Star a Rhymes for the Nursery a Londres el 1806:
| « | Twinkle, twinkle, little star, How I wonder what you are! Up above the world so high, Like a diamond in the sky. When the blazing sun is gone, When he nothing shines upon, Then you show your little light, Twinkle, twinkle, all the night. Then the trav'ller in the dark, Thanks you for your tiny spark, He could not see which way to go, If you did not twinkle so. In the dark blue sky you keep, And often thro' my curtains peep, For you never shut your eye, Till the sun is in the sky. 'Tis your bright and tiny spark, Lights the trav'ller in the dark: Tho' I know not what you are, Twinkle, twinkle, little star. | » |

## Cançons catalanes amb la mateixa melodia
### Cada dia al dematí

| « | Cada dia al dematí, canta el gall quiquiriquí. I la gent mig adormida, es desperta de seguida. Cada dia al dematí, canta el gall quiquiriquí. | » |

### Quan les oques van al camp

| « | Quan les oques van al camp la primera, la primera, quan les oques van al camp la primera va al davant. La segona va al darrera i després ve la tercera. Quan les oques van al camp, la primera va al davant. | » |

## Enllaços externs

* Brilla Brilla Estel Petit (adaptació al català) a YouTube

## Referències

* 1 2 «First publication of 'Twinkle, twinkle, little star'» (en anglès). The British Library. Arxivat de l'original el 12 agost 2023. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ Doggart, Sebastian. «Twinkle twinkle little rip-off: the dark secrets of the world’s most recognisable tune» (en anglès). The Telegraph, 14-11-2011. [Consulta: 23 maig 2021].
* ↑ «LISTSERV 15.5 – OPERA-L Archives». listserv.bccls.org. Arxivat de l'original el 2 març 2016. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ «Twinkle Twinkle BaBy’s sTar». Palau de la Música Catalana. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ M. Cryer, Love Me Tender: The Stories Behind the World's Best-loved Songs (Frances Lincoln, 2009), pp. 83–5.
# L'apoteosi d'Homer

L'Apoteosi d'Homer és un quadre pintat per Jean-Auguste Dominique Ingres el 1827 i que actualment es conserva al Museu del Louvre, a París. L'obra és una síntesi de retrats de les personalitats més influents de la història, sempre segons Ingres.

## Descripció

L'obra mostra Homer assegut en un tron sobre un fons clàssic simètric i envoltat de personalitats de la història, sobretot clàssics de la literatura i la pintura francesa i italiana (Dante, Poussin, Molière, Miquel Àngel…) Se sap que Ingres va demanar fins i tot l'assessorament d'arqueòlegs per intentar ser el més fidel possible amb la seva obra.

## Referències

* ↑ Armengol, Montse «Els pares de la cultura». Sàpiens, 01-05-2015, pàg. 20 [Consulta: 31 maig 2014].
* ↑ Johann Carl Schott. Explication nouvelle de l'apothéose d'Homère, représentée sur un marbre ancien, de l'usage du trépied de Delphes, et de l'emploi des engastrimythes par M. Schott,.... chez Jean Boom, 1714.
# S'Aigua Blanca

S'Aigua Blanca, o ses Aigües Blanques, és una platja del nord-est de l'illa d'Eivissa, al municipi de Santa Eulària des Riu. És una de les platges més verges de l'illa, platja nudista i molt freqüentada. Les formes esculpides de les roques, producte de l'erosió del vent i de la vegetació mediterrània, són presents al relleu litoral de s'Aigua Blanca. La platja es troba a 4 kilòmetres de Sant Carles de Peralta. Des de la s'Aigua Blanca es pot albirar l'illa de Tagomago.
El topònim d'aquesta platja ve referit al color de l'aigua, produït per l'escuma què provoca les onades de la mar. Un tret característic de la seva naturalesa, és la fondària, a 50 metres de la platja, només n'hi ha 2 metres de fondària.
La qualitat de la sorra és indiscutible, té un gra mitjà i daurat. El seu accés és per carretera i disposa d'aparcament. S'Aigua Blanca, té gran diversitat d'espècies marines, pròpies de l'ecosistema pitiús.

## Accés

Per a accedir-hi s'ha de baixar un fort pendent o unes escales, cosa que desencoratja alguns visitants i fa que no es massifiqui fàcilment. El cotxe es pot aparcar dalt dels penya-segats.

## Descripció

És una platja de poc pendent i d'aigües transparents. Anys enrere no hi havia gaire sorra, perquè els temporals de llevant se l'havien enduta quasi tota i la platja tenia poc més de cinc metres d'amplada, però aquests darrers anys s'ha recuperat sorra del mar i presenta un arenal daurat de bona amplada i d'una llargada considerable.

## Referències

* S'Aigua Blanca a Platges de Balears Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine.
* Toibiza Arxivat 2009-09-25 a Wayback Machine.
* Eivissa Camps Arxivat 2010-05-24 a Wayback Machine.
# Hloušekita

La hloušekita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la lindackerita. Rep el nom en honor del Dr. Jan Hloušek (10 de març de 1950 Karlovy Vary - 27 d'abril de 2014), col·leccionista, geòleg, mineralogista i expert en l'àrea mineral de Jáchymov i els seus minerals. Va escriure el llibre enciclopèdic de dos volums Jachymov-Joachimsthal.

## Característiques

La hloušekita és un arsenat de fórmula química (Ni,Co)Cu₄(AsO₄)₂(AsO₃OH)₂·9H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013, sent publicada per primera vegada el 2014. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del departament de mineralogia i petrologia del Museu Nacional de Praga, a la República Txeca, amb el número de catàleg: p1p 3/2013.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la República Txeca, concretament al filó Geister de la mina Rovnost, a Jáchymov (Districte de Karlovy Vary, Regió de Karlovy Vary), on es troba a la superfície de fragments de minerals fortament alterats amb tennantita i calcopirita dominants. També ha estat descrita a la mina Clara, a la localitat d'Oberwolfach (Baden-Württemberg, Alemanya), i a la mina «Iris 18» d'Escornalbou, a Riudecanyes (Baix Camp, Tarragona). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hloušekite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 novembre 2021].
* ↑ Joan Vinyoles Verdaguer · Josep Lluís Garrido Rufaste · Adolf Cortel Ortuño · Josep Carreras Peñalvert «La mina "Iris 18" (grup miner "Porvenir") d'Escornalbou, Riudecanyes, el Baix Camp, Tarragona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya [Barcelona], 13, 2, 01-11-2019, pàg. 3-46 [Consulta: 24 novembre 2023].
# Nínox de Mindanao

El nínox de Mindanao (Ninox spilocephala) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita la selva humida des l'illa de Mindanao, a les Filipines. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.
És una espècie recentment separada de Ninox philippensis, arran els treballs de Rasmussen et al. 2012.

## Referències

* ↑ «Nínox de Mindanao». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 249. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Mindanao Boobook. Ninox spilocephala» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ PC. Rasmussen, DN.S. Allen, NJ. Collar, B. Demeulemeester, RO. Hutchinson, PGC. Jakosalem, RS. Kennedy, FR. Lambert i LM. Paguntalan (2012). Vocal divergence and new species in the Philippine Hawk Owl Ninox philippensis complex. FORKTAIL 28. 1–20
# Aldis Kušķis

Aldis Kušķis (Riga, 6 d'octubre de 1965) és un polític letó. Des del 2004 fins al 2009 va ser membre del Parlament Europeu en representació del Partit de la Nova Era; part del Partit Popular Europeu.

## Referències

* ↑ «EPP Group: KUŠĶIS, Aldis - Member Details». Partit Popular Europeu. Arxivat de l'original el 2011-07-28. [Consulta: 17 abril 2010].

## Vegeu també

* Eleccions al Parlament Europeu de 2004 (Letònia)
* Llista de diputats al Parlament Europeu en representació de Letònia (VI Legislatura)