OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Schwarzfahrer

Schwarzfahrer (títol traduït a l'anglès com a Black Rider) és un curtmetratge alemany dirigit l'any 1993 per Pepe Danquart. El títol en alemany és un joc de paraules, ja que l'expressió Schwarzfahrer significa, literalment, "passatger negre", però el seu significat més comú és el d'una persona que utilitza un mitjà de transport públic sense haver adquirit el bitllet corresponent. Schwarzfahrer va ser guardonada el 1994 amb l'Oscar al millor curtmetratge de ficció. La trama se centra en els abusos racistes que un home de raça negra pateix en un tramvia de Berlín.

## Trama

El curtmetratge s'inicia amb un home que, incapaç d'arrencar la seva motocicleta, es dona per vençut i opta per pujar a un tramvia sense adquirir el corresponent bitllet. Ja en el tramvia, el motociclista observa com un home de raça negra (Paul Outlaw) s'asseu just al costat d'una dona gran blanca (Senta Moira) que, molesta, començarà a proferir una lletania d'insults i de comentaris racistes i xenòfobs adreçats principalment als immigrants africans, als quals acusa de ser estúpids, paràsits, bruts, pudents, criminals, ganduls, i seropositius.
Durant tota l'estona, l'home negre resta impertorbable, sense moure's del seient, sense pronunciar ni una paraula, sense ni tan sols mirar-se la dona, i menjant pistatxos tranquil·lament. Alguns passatgers, inclòs el motociclista del principi del curtmetratge, es mostren visiblement pertorbats pel monòleg de la dona, però no s'atreveixen a intervenir. Aquesta situació persisteix fins que, en una de les parades, un revisor puja al tramvia. Quan la dona treu el seu bitllet de la bossa, l'home negre l'hi arrabassa hàbilment i se l'empassa, sense que ho vegi el revisor. Quan aquest es presenta davant d'ells, l'home negre mostra el seu bitllet amb un somriure beatífic, mentre la dona, profundament desconcertada, només pot murmurar que l'home negre s'ha empassat el seu (una excusa que, òbviament, el revisor no accepta). El joc de paraules del títol resulta obvi en aquest moment: l'home negre és un Schwarzfahrer en el sentit literal de la paraula, mentre que la dona acaba de convertir-se en Schwarzfahrerin en el sentit criminal.
El curtmetratge acaba amb el revisor obligant l'anciana a abandonar el tramvia. Irònicament, l'únic Schwarzfahrer real d'aquest curtmetratge (el motociclista, la moto del qual no arrencava) no rep cap càstig atès que el revisor baixa del vehicle per poder multar la dona i mai no li arriba a demanar el seu billet.

## Repartiment

* Senta Moira (l'anciana blanca).
* Paul Outlaw (l'home negre).
* Stefan Merki (el motociclista).
* Klaus Tilsner (el revisor).

## Premis

* Premi Oscar al millor curtmetratge de ficció, l'any 1994.

## Enllaços externs

* Versió original en alemany i amb subtítols en català.
# Codex Laudianus

El Codex Laudianus (Gregory-Aland no. E$^a$/08) és un manuscrit uncial del segle vi del Nou Testament. Està escrit en grec i llatí, sobre pergamí, amb lletres uncials, i es conserva a la Bodleian Library (Laud. Gr. 35 1397, I,8).
El còdex conté 227 fulles de pergamí (27 x 22 cm) i conté els Fets dels Apòstols. El text està escrit en dues columnes, i 24 línies per columna.

## Referències

* 1 2 Kurt Aland und Barbara Aland, Der Text des Neuen Testaments. Einführung in die wissenschaftlichen Ausgaben sowie in Theorie und Praxis der modernen Textkritik, Deutsche Bibelgesellschaft, Stuttgart 1981, S. 119. ISBN 3-438-06011-6.

## Vegeu també

* Codex Claromontanus
* Codex Augiensis

## Bibliografia

* Konstantin von Tischendorf, Monumenta sacra IX, (Leipzig, 1870).
* Bruce Metzger, The Text of the New Testament: Its Transmission, Corruption and Restoration, 1968, etc., Oxford University Press, p 52.
* Samuel Berger, Un ancien texte latin des Actes des Apôtres retrouvé dans un manuscrit provenant de Perpignan (Paris 1895), pp. 11–12.

## Enllaços externs

* R. Waltz, Codex Laudianus E (08): Encyclopedia of Textual Criticism (2007)
# Lloro d'ales bronzades

El lloro d'ales bronzades (Pionus chalcopterus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita la selva humida de muntanya del nord-oest de Veneçuela i Colòmbia, Equador i nord-oest del Perú.
# Xalet (Cabra del Camp)

El Xalet és una obra modernista de Cabra del Camp (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge unifamiliar aïllat, format per un soterrani i una planta principal, a la qual s'accedeix per una escala central amb balustres. La façana principal, d'estructura simètrica, presenta com a elements més remarcables, a més de l'escala, les tres obertures del pis principal amb emmarcament esglaonat de maó, i el coronament, on es v utilitzar com a motiu ornamental la combinació de trencadís i de maó.

## Història

L'edifici va ser construït l'any 1918, segons consta en el trencadís que corona la façana. Les característiques formals de la construcció permeten inscriure-la dintre de l'estil modernista, en un moment en què el Noucentisme l'havia substituït com a estil predominant, però quan les construccions populars encara es feien ressò del gust per la decoració pròpia del Modernisme.

## Referències

* 1 2 «Xalet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Xalet». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Bohèmia (desambiguació)

«Bohèmia o bohemi» té aquests significats:
* Bohèmia, regió a la República Txeca
* Bohemia, concentració de població designada pel cens dels Estats Units d'Amèrica al Comtat de Suffolk (Nova York)
* Bohèmia Central, divisió administrativa (kraj) de la República Txeca
* Bohèmia daurada, concepte aplicat en el modernisme a una forma de vida pròpia d'aquells artistes de famílies benestants que vivien totalment dedicats a l'art sense dificultats econòmiques per la seva condició familiar
* Bohèmia Occidental, regió de límits imprecisos a l'oest de Bohèmia fronterera amb Alemanya
* Bohèmia i Moràvia, protectorat o estat titella del Tercer Reich en la part de l'actual República Txeca que no fou incorporada directament a Alemanya (1939-1945)
* Bohèmia Meridional, unitat administrativa de la República Txeca fronterera amb les regions de Plzeň, Bohèmia Central, Vysočina i Moràvia Meridional, Alemanya i Àustria
* Bohèmia (cultura), grup, moviment cultural o subcultural, apareix al segle xix a l'obra del romàntic Henry Murger
* Bohèmia (modernisme), estil de vida idealista, aplicat a començaments de segle XX
* Regne de Bohèmia
Viccionari
# Schwebsange

Schwebsange (en luxemburguès: Schwéidsbengen; en alemany: Schwebsingen) és una vila de la comuna de Schengen, situada al districte de Grevenmacher del cantó de Remich. Està a uns 20 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

Abans de l'1 de gener de 2012, Schwebsange va ser part de l'antiga comuna de Wellenstein, que es va dissoldre quan es va fusionar amb la comuna de Schengen
# Codex Complutensis I

El Codex Complutensis I (C) és un manuscrit uncial del segle x de l'Antic i Nou Testament. Està escrit en llatí, sobre pergamí, amb lletres uncials, i es conserva a la Faculdad de Filosofia y Letras (Bibl. Univ. Cent. 31) a Madrid.
Es tracta d'un manuscrit de la Vulgata. Conté l'4 Esdres i Epístola als Laodicencs.

## Referències

* 1 2 Bruce M. Metzger, The Early Versions of the New Testament, Oxford University Press, 1977, p. 338.
* ↑ Scrivener, Frederick Henry Ambrose; Edward Miller. A Plain Introduction to the Criticism of the New Testament. 2. 4. London: George Bell & Sons, 1894, p. 73.
* ↑ Samuel Berger, Notices et extraits de la Bibl. Nat., pp. 147-152 (1895).

## Vegeu també

* Codex Amiatinus
* Codex Fuldensis

## Bibliografia

* M. Revilla, La Biblia Polyglota de Alcalá (Madrid, 1917).
* A. Jülicher, Itala. Das Neue Testament in Altlateinischer Überlieferung, Walter de Gruyter, Berlín, Nova York, 1976.
# Luau

Luau (fins 1975 Vila Teixeira de Sousa) és un municipi de la província de Moxico. Té una extensió de 3.839 km² i 84.447 habitants. Comprèn la comuna de Luau. Limita al nord i oest amb el municipi de Muconda, a l'est amb la República Democràtica del Congo, i al sud amb el municipi de Luacano. És travessat pel Caminho de Ferro de Benguela, impulsat per Sir Robert Williams, amic de Cecil Rhodes, i que després d'estar força malmès per la Guerra Civil angolesa va reobrir l'estació de Luau l'agost de 2013.
Fins 1975 es va dir Vila Teixeira de Sousa en honor del polític portuguès António Teixeira de Sousa.

## Referències

* ↑ Luau al web del cens d'Angola
* ↑ «FIRST CFB TRAIN REACHES LUAU». Railways Africa, 20-08-2013 [Consulta: 25 agost 2013].
* ↑ James, W. Martin. Historical Dictionary of Angola. Lanham, Maryland: Scarecrow, 2011, p. 291. ISBN 978-0-8108-7193-9.
# Wang Dingguo

Wang Dingguo (xinès simplificat: 王定国, pinyin: Wáng Dìngguó; Yingshan, 4 de febrer de 1912 - Beijing, 9 de juny de 2020) va ser una veterana de guerra amb l'Exèrcit Roig xinés i posteriorment política a la República Popular de la Xina. Era l'esposa de Xie Juezai, president del Tribunal Popular Suprem.

## Biografia

Wang va nàixer com Wang Yixiang en una família d'origen agrícola al comtat de Yingshan, Sichuan, el 4 de febrer de 1912. Va participar en activitats revolucionàries el 1926. Venuda com a esclava nupcial als 15 anys, va fugir als 20, unint-se a l'Exèrcit Roig l'octubre de 1933 i al Partit Comunista de la Xina el desembre del mateix any. Membre del quart front de l'exèrcit roig, va completar la Llarga Marxa l'octubre de 1936. Era membre d'un grup de teatre, feia agitprop i maquillatge, a més de prendre les armes durant les batalles. Va perdre un dit del peu per la neu.
Després de la fundació de l'Estat Comunista, Wang va treballar com a secretària al Ministeri de l'Interior. El 1959, va ser traslladada al Tribunal Popular Suprem. El 1964, va ser transferida de nou al Comitè Nacional de la Conferència Consultiva Política del Poble Xinés, treballant com a secretària del seu marit.
Wang va morir d'una malaltia a Pequín, el 9 de juny de 2020, als 107 anys.

## Vida personal

Wang va conèixer Xie Juezai el juliol de 1937 i es va casar amb ell el setembre de 1937. La parella tenia cinc fills i dos filles. El seu segon fill, Xie Fei, és un conegut director de cinema.

## Referències

* ↑ «Female Red Army veteran of Long March passes away at the age of 107». chinadaily.com, 10-06-2020 [Consulta: 11 juny 2020].
* 1 2 3 李丹青. «Female Red Army veteran of Long March passes away at the age of 107». China Daily. [Consulta: 4 novembre 2022].
* 1 2 3 «Oldest female veteran of Long March dies». China Daily, 11-06-2020. [Consulta: 4 novembre 2022].
# Tribu Kootenai d'Idaho

La Tribu Kootenai d'Idaho és una tribu reconeguda federalment dels baixos kutenais. són una de les Tribus de l'Altiplà del Nord-oest.

## Reserva

La Reserva Kootenai fou establida per primer cop en 1896. Després de les subseqüents pèrdues de terra, la reserva fou restablida en 1974. La reserva té una superfície de 3.985 acres i està situada al comtat de Boundary (Idaho), al llarg de la US Route 95.

## Govern

La seu de la tribu es troba a Bonners Ferry. La tribu és regida per un consell tribal de 9 membres escollit democràticament. El cap de la tribu actual és Garry Aitken Jr.

## Llengua

Tradicionalment els kutenais han parlat el kutenai, una llengua aïllada. Hi ha un diccionari i una gramàtica i està escrit en alfabet llatí.

## Història

El poble Kootenai vivia al llarg del riu Kootenai a Idaho, Montana, i Colúmbia Britànica. Eren caçadors-recol·lectors, i el salmó era el complement més important de la seva dieta. Tenien campaments d'hivern permanents de cases en forma de con de pals de fusta i sostre de matolls.
En 1855 la tribu es va negar a signar un tractat amb el govern dels Estats Units que els obligaria a cedir les seves terres tribals a Idaho i consolidar-se amb diverses altres tribus més petites a Montana. La Llei de Dawes va trencar la possessió tribal de la terra en assignacions individuals. A causa de la pèrdua il·legal de terres, la tribu va ser rebre 425.000 $ en una reclamació de terres índies colonitzades en 1960.
El 20 de setembre de 1974, els 67 membres de la Tribu Kootenai declararen formalment la guerra als Estats Units cercant el reconeixement federal. No s'involucraren en actes violents, i cridant l'atenció sobre la seva situació, la tribu va rebre 12,5 acres.

## Desenvolupament econòmic

Des de 1986, la Tribu Kootenai Tribe posseeix i opera la Kootenai River Inn. Situada a Bonners Ferry, actualment és el Kootenai River Inn Casino and Spa, també té el Springs Restaurant, Casino Deli, el Kootenai Day Spa, i una tenda de records.
Les indústries de la Reserva inclouen fusta, turisme, i la venda de sorra i grava. La tribu també és propietària d'una planta d'incubació d'esturions.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 "Kootenai Tribe." Northwest Portland Area Indian Health Board. Retrieved 31 July 2013.
* 1 2 "Kutenai." Ethnologue. Retrieved 31 July 2013.
* ↑ Pritzker 263
* 1 2 Pritzker 262
* ↑ "Tribal Directory." National Congress of American Indians. Retrieved 31 July 2013.
* ↑ "Kootenai River Inn Casino & Spa." 500 Nations. Retrieved 31 July 2013.

## Bibliografia

* Pritzker, Barry M. A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford: Oxford University Press, 2000. ISBN 978-0-19-513877-1.

## Enllaços externs

* Kootenai Tribe of Idaho Arxivat 2006-10-29 a Wayback Machine.
* "The Kootenai Tribe’s Forgotten War," Arxivat 2015-03-09 a Wayback Machine. per Jack McNeel, Idaho Public Television
# Diagonal (Iowa)

Diagonal és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 312 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Diagonal tenia 312 habitants, 139 habitatges, i 87 famílies. La densitat de població era de 132,4 habitants per km².
Dels 139 habitatges en un 23% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 5,8% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 31,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,2% tenia menys de 18 anys, un 10,9% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 24,4% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.063 $ i la renda mediana per família de 28.393 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.083 $ mentre que les dones 18.958 $. La renda per capita de la població era de 16.601 $. Entorn del 16,5% de les famílies i el 15,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Diagonal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Diagonal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Ramon Oller i Martínez

Ramon Oller i Martínez (Esparreguera, Baix Llobregat 1962) és un coreògraf i director escènic català.
Després de participar en representacions de la Passió d'Esparreguera estudià art dramàtic a l'Institut del Teatre a Barcelona, ampliant posteriorment els seus estudis en dansa clàssica a Londres i París.
L'any 1994 fou guardonat amb el Premi Nacional de Dansa concedit pel Ministeri de Cultura d'Espanya i el 1996 amb el Premi Nacional de Dansa concedit per la Generalitat de Catalunya. Així mateix la seva obra Romy & July fou guardonada l'any 1998 amb el Premi Ciutat de Barcelona de les Arts Escèniques.
Interessat no només en la dansa clàssica també ha treballat en coreografies pel teatre, la sarsuela, el musical, l'òpera i el ballet. L'any 1984 debutà com a coreògraf amb la seva obra Dos dies i mig, l'execl·lent rebuda de la qual li permeté crear l'any següent la companyia Metros. Coordinador artístic del Centro Andaluz de Danza des de l'any 1996, ha realitzat coreografies per la Compañía Nacional de Danza, Ballet Nacional de España, Ballet Cristina Hoyos, IT Dansa, Dagoll Dagom, Gran Teatre del Liceu, Centro Dramático Nacional, Teatro de la Zarzuela, Festival Internacional de Música de Peralada i el Teatre Lliure, així com el Ballet Nacional de Paraguay, Ballet Hispánico de Nueva York, Good Speed Opera House (EUA), Ballet de l'Òpera d'Essen (Alemanya) i Introdans (Països Baixos), entre d'altres. En l'actualitat és professor de composició de l'Institut del Teatre de Barcelona dins dels estudis de grau superior de dansa contemporània.
El 1993 i 1997 va ser guardonat amb el de la Asociación de Directores de Escena en España i el 2003, el premi de les Arts Escèniques de la Generalitat Valenciana.

## Coreografies (selecció)

* La fille mal gardée (1997)
* Sols a Soles (1997)
* Romy & July (1998)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Ramon Oller i Martínez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Teatre Nacional de Catalunya. Temporada 1999/2000. Frontera. El jardí dels crits. Teatre Nacional de Catalunya, p. 11.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la Companyia Metros Arxivat 2010-05-17 a Wayback Machine.
* Coreografies de Ramon Oller Arxivat 2007-10-22 a Wayback Machine.
# Luanshya

Luanshya és una ciutat de Zàmbia, capital del districte del mateix nom, situada a prop de Ndola, a la província de Copperbelt. Segons el cens de l'any 2008 tenia 117.579 habitants. Luanshya compta amb el TVTC (Technical and Vocational Teacher's College).

## Història

La ciutat va ser fundada en els primers anys de la dècada de 1920, després que el prospector i explorador William Collier donés caça a un antílop a la regió, descobrint en el procés mines de coure. El cap descansa sobre avui sobre una roca. La més gran de les mines porta el seu nom: Roseguin Atelope Copper Mines Ltd (Mines de Coure Antílop Ruano Ltd).
La majoria dels ingressos de Luanshya durant gairebé tot el segle XX han vingut del coure. En acabar el segle les mines van créixer en despeses, costava molt més treure el mineral i la quantitat d'aquest era menor. El negoci es va tornar anti-econòmic, provocant una severa recessió a la ciutat, tot i que encara avui existeixen jaciments de coure sota la terra. El futur de la ciutat i la seva regió depèn del cost dels mètodes que s'utilitzin per extreure el mineral.

## Curiositats

* Luanshya és la llar de la Miss Commonwealth Àfrica, en la seva edició de 2006, Emma Chishimba.
* En aquesta ciutat va néixer el cantador de folk rodesià John Edmond.
* En aquesta ciutat va néixer l'escriptora Theresa Lungu.

## Referències

* ↑ Central Statistical Office (Republic of Zambia). «Zambia, 2010 Census Population and Housing Preliminary Report» (en anglais) p. 30, février 2011. Arxivat de l'original el 2013-10-19. [Consulta: 15 març 2013].
* ↑ Luanshya a l'Enciclopèdia Britànica

## Enllaços externs

* Website with history & photographs of Luanshya Arxivat 2019-07-02 a Wayback Machine.
* Luanshya Facebook group
# OTU

OTU té els següents significats:
* Oposició tadjiq unida, organització de l'oposició del Tadjikistan durant la seva guerra civil
* Unitat Operativa d'Entrenament (del seu nom en anglès Operational Training Unit), unitat d'entrenament dels nous pilots de la Royal Air Force durant la Segona Guerra Mundial
# Griva de les Tanimbar

La griva de les Tanimbar (Zoothera machiki) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el terra del bosc i sotabosc de les illes Tanimbar.

## Referències

* ↑ «Griva de les Tanimbar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Wang E

Wang E (xinès simplificat: 王谔; Xinès tradicional: 王諤; pinyin: Wáng È), també conegut com a Tingzhi, fou un pintor xinès que va viure sota la dinastia Ming. Va néixer a Fenghua, provincia de Zhejiang vers l'any 1465 i va morir el 1545 (altres fonts indiquen que aquestes dates es desconeixen). Va servir a la guàrdia imperial. Després de ser un destacat pintor, es va retirar, dedicant-se a l'ensenyament i va tenir una llarga vida. Va ser un pintor paisatgista (i de figures) que va estudiar amb Xiao Feng i va arribar a ser pintor de la cort (on va aconseguir grans elogis de l'emperador). Destaquen les seves obres Collita de flors de prunera a la neu, Neu propícia i Pintura d'un pont sobre un riu i un amic de visita. Es troben pintures seves al Museu Nacional del Palau de Taipei, al Museu del Palau de Pequín i al Museu de la Universitat de Filadèlfia.

## Referències

Aquest article s'ha redactat gràcies a informacions procedents dels articles, en llengua anglesa i francesa, dedicats a aquest artista, de la Wikipedia.

## Bibliografia

* Dictionnaire des peintres, sculpteurs, dessinateurs et graveurs (Dictionnaire Bénézit) d'Emmanuel Bénézit. ISBN 2700030249.
# Tomé Varela da Silva

Tomé Varela da Sila (São Jorge dos Órgãos, Santiago (Cap Verd), 1950) és un escriptor, poeta, filòsof i antropòleg capverdià estudiós de la tradició oral i el patrimoni musical de Cap Verd i que s'ha pronunciat a favor de la utilització del crioll capverdià en la literatura. És l'autor de diversos poetes i històries. Les seves obres més importants van ser publicades en les dècades de 1980 i la dècada de 1990
Va ser entrevistat juntament amb Corsino Fortes el 3 de desembre de 2008 a Nós Fora dos Eixos. Fou entrevistat novament a Expresso das Ilhas sobre l'estandardització del crioll capverdià.

## Obres

* Na Bóka Noti (tres toms, col·leccions d'històries, 2008)

## Vegeu també

* Eugénio Tavares
* Manuel Veiga

## Referències

* ↑ «Entrevista com os escritores caboverdianos Corsino Fortes e Tomé Varela: quando a Literatura anda de mãos dadas com a Educação» (en portuguès). Entrevista a Nós Fora dos Eixos, 03-12-2008. Arxivat de l'original el 2009-06-21. [Consulta: 16 juny 2016].
* ↑ «Còpia arxivada» (en portuguès). Expresso das Ilhas, 10-04-2010. Arxivat de l'original el 2010-07-07. [Consulta: 16 juny 2016].
* ↑ "Na Bóka Noti", de Tomé Varela a "Esquina do tempo"

## Bibliografia

* Richard A. Lobban Jr and Paul Khalil Saucier, "Tomé Varela da Silva", in Historical dictionary of the Republic of Cape Verde, Scarecrow Press, Lanham, Maryland ; Toronto ; Plymouth, UK, 2007, p. 79-80 ISBN 978-0-8108-4906-8

## Enllaços externs

* Publicacions de Tomé Varela da Silva a Memórias de Africa e do Oriente) (portuguès)
* Ter uma. Ter várias, poesia de Tomé Varela