OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pipistrellus hanaki

Pipistrellus hanaki és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a Líbia. El seu hàbitat natural és el bosc mediterrani típic intercalat amb matollars. No hi ha amenaces significatives per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Aulagnier, S.; Palmeirim, J. Pipistrellus hanaki. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 09-03-2014.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Ilimuda

L'Ilimuda és un estratovolcà que es troba a l'est de l'illa de Flores, Indonèsia. El cim s'alça fins als 891 msnm. El cràter fa un quilòmetre d'amplada i 450 metres de fondària. Es desconeix quan va tenir lloc la seva darrera erupció.

## Referències

* 1 2 Ilimuda a Global Volcanism Program, Smithsonian Institution
# Ilinka

«Ilinka» té aquests significats:

## Rússia

* Ilinka (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
* Ilinka (Kémerovo), localitat de l'óblast de Kémerovo, a Rússia
* Ilinka (Riazan), localitat de l'óblast de Riazan, a Rússia.
* Ilinka (Astracan), localitat de l'óblast d'Astracan, a Rússia
* Ilinka (Ikriànoie), localitat de l'óblast d'Astracan, a Rússia
* Ilinka (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia

## Crimea

* Ilinka (Krasnoperekopsk), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Ilinka (Saki), localitat de la República Autònoma de Crimea
# Portada/article juny 27
## Casa de la Ciutat (Barcelona)

La Casa de la Ciutat de Barcelona és l'edifici i seu de l'Ajuntament de Barcelona. Està situada al centre històric de la ciutat, a la plaça de Sant Jaume, davant del Palau de la Generalitat de Catalunya. La seva construcció ha tingut lloc durant diversos segles. La façana principal, situada a la plaça de Sant Jaume, data de l'any 1847; l'origen, però, és de l'any 1369, any en el qual es va començar a construir el Saló de Cent, origen de la història de l'ajuntament de la ciutat de Barcelona.
L'edifici és un palau. La façana principal és d'estil neoclàssic i fou dissenyada per l'arquitecte Josep Mas i Vila, i la façana que dona al carrer Ciutat és d'estil gòtic, creada per Arnau Bargués. El pati interior, també d'estil gòtic però amb traces renaixentistes, data de l'any 1391, i s'hi mostren exposades diverses escultures d'autors com Josep Llimona, Joan Miró o Josep Clarà. Altres estances destacables són el Saló de Cent, el Saló de Cròniques, el Saló de la Reina Regent i la Capella del Bon Consell.
# Humita

«Humita» té aquests significats:
* humita (mineral), mineral de la classe dels nesosilicats
* humita (aliment), plat típic del Perú
* humita, nom que rep a Xile el corbatí
# Ploisy

Ploisy és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 86 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Ploisy era de 86 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 1 estava desocupat. Tots els 33 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 20 estaven ocupats pels seus propietaris i 11 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ploisy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 55 persones, 34 eren actives i 21 eren inactives. De les 34 persones actives 33 estaven ocupades (18 homes i 15 dones) i 1 aturada (1 home). De les 21 persones inactives 7 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa financera.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Ploisy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Ploisy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Pravia (parròquia)

Pravia és una parròquia i la capital del conceyu asturià de Pravia. Té una població de 6.660 habitants (INE Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. 2011) i ocupa una extensió d'11,44 km². L'església està dedicada a santa Maria. Segons el nomenclàtor de 2008 la parròquia està formada per: Agones (llogaret) - 582 habitants, El Cabrón (lugllogaretar) - 3 habitants, Cadarienzo (poble) - 24 habitants, Campasola (llogaret) - 3 habitants, Cañedo (llogaret)(Cañéu en asturià) - 115 habitants, Corralinos (poble) - 26 habitants, Forcinas (poble) - 164 habitants, Peñaullán (poble)(Pinullán) - 465 habitants, Prahúa (llogaret) - 146 habitants, Pravia (vila) - 5.187 habitants
# Can Torrents (Castellar del Vallès)

* Per a altres significats, vegeu «Can Torrents».
Can Torrents és un mas al municipi de Castellar del Vallès (Vallès Occidental) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La masia és esmentada en el 1281 i anomenada antigament Mas Torrents del Vall de Rovira. Guillem de Torrents era batlle de Castellar la primera meitat del segle xv.
Es tracta d'una masia molt reformada i que conserva pocs elements genuïns, a excepció del portal adovellat de mig punt i el ràfec sobresortit, que és aprofitat per ubicar teules escantonades i arrebossades que compleixen amb la més clara funció decorativa. Al bell mig del frontis hi ha una obertura esbocinada, amb barana de forja incrustada que fa les voltes de balcó i a més, marca l'eix de simetria de l'edifici. La façana està totalment restaurada i estucada. El carener és perpendicular a la façana seguint els cànons clàssics. La masia ha estat modernitzada a inicis del segle xx.

## Notes

* 1 2 «Can Torrents». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 desembre 2015].
# Can Torrents (Gavà)

Can Torrents és un mas als afores de la ciutat de Gavà (Baix Llobregat) catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. En un entorn força degradat pel predomini d'habitatges d'autoconstrucció, es manté aquesta masia datada als vols del s. XVI. S'ha trobat en el lloc, un forn de terrissa i un molí romà. També té una sitja a l'exterior.
Edifici aïllat que, de planta quadrada, es compon per planta baixa, pis i coberta a dues vessants de teula aràbiga. Porta d'accés amb arc de mig punt adovellat; les obertures, allindanades, tenen trencaaigües i brancals de pedra picada de marès, igual que aquella. Restes d'un rellotge de sol a la façana S. Envolten la masia una sèrie de dependències construïdes al pas del segle xix al xx.

## Notes

* 1 2 «Can Torrents». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Camp del Mestre Plans

El Camp del Mestre Plans és un paratge del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Es tracta d'un antic camp de conreu, a 451 m d'altitud, amb una barraca de vinya al mig, que el 2006 és citat com a propietat municipal. És a la dreta del torrent de l'Om just al sud-est de la Casella, a la part més baixa i occidental de la Urbanització Masia del Solà.

## Referències

* ↑ Altituds preses in situ amb un GPS bàsic Garmin eTrex H.
* ↑ ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006.
# Ichthyophis weberi

Ichthyophis weberi és una espècie d'amfibi gimnofió de la família dels ictiòfids endèmica de l'illa de Palawan a les Filipines. Va ser descrit om Ichtyophis weberi per Edward Harrison Taylor el 1920. Taylor va triar l'epítet en honor del zoòleg i col·leccionista Max Carl Wilhelm Weber (1852-1937).

## Descripció

Dues fileres de dents a la mandíbula superior, que formen arcs ovalats, paral·lels entre si, la fila interior s'estén molt més enrere que l'exterior però sense eixamplar-se; mandíbula inferior amb una sola fila de dents, sense cap indicació d'una segona fila; cap oval, la distància entre ells ulls és molt lleugerament inferior a l'amplada del cap entre els ulls; distància entre els ulls una mica més gran que la longitud del musell. Té un tentacle retirat, el solc més aviat en forma de lluna, situat anteriorment a l'ull prop de la vora de la mandíbula superior. El cos és envoltat per tres-cents vint-i-quatre plecs circulars que s'uneixen al ventre en un angle, excepte els de la part posterior del cos, que travessen el recte sense angle; els primers tres o quatre plecs de la part anterior del cos no es troben; un solc més o menys diferent des de la punta de la mandíbula inferior fins a una certa distància davant de l'anus al llarg de la línia ventral mitjana del cos.
Per sobre marró groguenc, una mica més fosc a la part mitjana del cos; per sota de color marró groguenc més clar. Sota el microscopi el color apareix com punts groguencs minust i arrodonits envoltats per una xarxa de color marró. Té una taca blanca a la punta de la mandíbula inferior.

## Referències

* ↑ Frost, Darrel R. «Ichthyophis weberi Taylor, 1920» (en anglès). Amphibian Species of the World: an Online Reference, 1999. DOI: 10.5531/db.vz.0001.
* ↑ Taylor, Edward H. «Philipine Amphibia». The Philipine Journal of Science, 16, 3, 01-03-1920, pàg. 227-228.
* 1 2 3 Taylor, 1920, p. 228.
# Cantó de Luxemburg

El cantó de Luxemburg (luxemburguès Lëtzebuerg) és un cantó situat al sud del Gran Ducat de Luxemburg, al districte de Luxemburg. Té 236,48 kilòmetres quadrats i 204.358 habitants. La capital és Ciutat de Luxemburg.
El cantó consta d'11 comunes:
* Bertrange
* Contern
* Hesperange
* Luxemburg
* Niederanven
* Sandweiler
* Schuttrange
* Steinsel
* Strassen
* Walferdange
* Weiler-la-Tour
# Cantó de Pontrieux

El cantó de Pontrieux (bretó Kanton Pontrev) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Costes del Nord a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 8 comunes :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Brelidi | Brélidy | --- |
| Pleuzal | Ploëzal | --- |
| Ploueg-Pontrev | Plouëc-du-Trieux | --- |
| Pontrev | Pontrieux | --- |
| Kemper-Gwezhenneg | Quemper-Guézennec | --- |
| Runan | Runan | --- |
| Sant-Kleve | Saint-Clet | --- |
| Sant-Jili-ar-C'hoad | Saint-Gilles-les-Bois | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1882- | Yves Le Mouër | |
| 2004- | Vincent Le Meaux | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Plana de la Seu

La plana de la Seu, també coneguda com a ribera de la Seu, és una plana que es troba als Pirineus catalans. La plana és formada pel riu Segre a la seva confluència amb el riu la Valira. La plana és una clotada, espai de terreny entre terrenys més alts, producte de l'enfonsament d'una dovella pirinenca, terraplenada posteriorment per dipòsits lacustres miocènics. I on hi hagué un llac miocènic.
La plana de la Seu comença a l'anomenat forat de la Seu, és a dir a l'Estret de les Cabanotes, a la ribera d'Arsèguel on el Segre s'obre pas. La ribera de la Seu és voltada d'altes muntanyes i serralades, la més vistosa de les quals és la serra del Cadí, coronada de roca blanca, important escarpament de falla que limita pel sud la fossa tectònica. A la plana s'hi troba la ciutat de la Seu d'Urgell, ciutat que li dona nom a la plana. També s'hi troben les Torres, entre altres indrets del municipi de la Seu d'Urgell, i la part baixa d'Alàs (Alàs i Cerc).
A la vegada, a la plana arran de la Valira, hi ha un serrat allargat paral·lel al riu. La part de ponent és accidentada pels contraforts que davallen del tossal d'Estelareny i del roc de l'Àliga i que atenyen els 817 metres al turó del Corb. Per l'esquerra del Segre el territori és força més ample, regat per diverses séquies i canals que prenen les aigües del mateix riu.

## Referències

* ↑ GGCC, la Seu d'Urgell: Situació i presentació.
# Polypedates hungfuensis

Polypedates hungfuensis és una espècie d'amfibi que viu a la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Guanfu, W. & Changyuan, Y. 2004. Polypedates hungfuensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.
# Polypedates dugritei

Polypedates dugritei és una espècie d'amfibi que viu a la Xina, Vietnam i, possiblement també, Laos i Myanmar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Lau, M.W.N., Wenhao, C., Datong, Y., Swan, S. & Bain. R. 2004. Polypedates dugritei. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.
# Capella de Santa Digna

Santa Digna és un temple al terme municipal de les Franqueses del Vallès (Vallès Oriental) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
L'actual església es va construir l'any 1635 per Joan Salomó. L'any 1587 es va donar permís per enderrocar la capella vella, probablement se n'aprofità la planta. La capella es troba citada amb anterioritat en els llibres parroquials de Llerona, concretament en els anys 1466 i 1548. També apareix citada en les visites pastorals de 1508 "capellae heremitanae videlicet sta. Digne" i en les de 1606 i 1756 "sub invocatione sanctae Dignae, in domo Rovira de Sancta Digna". Els anys 1930 va ser restaurada per J. Esteve.
Capella de petites dimensions, orientada cara al nord. Es troba dins de les propietats de Can Santa Digna, però, sense estar enganxada a la casa. Capella d'una nau única i absis circular cobert amb volta de canó a l'interior i teulada a dues vessants a l'exterior. La façana té un portal d'arc de mig punt adovellat, al seu damunt una finestra d'ull de bou i un campanar d'espadanya. La nau té dues finestres d'arc rodó a banda i banda i una finestra en l'absis.

## Referències

* 1 2 «Capella de Santa Digna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Imunga

Imunga (Munga I) va ser un rei ndowe (benga) de l'illa de Corisco que va regnar del 1850 al 1872.
Després de la revolta de Muele i Haketandoni, que van expulsar de Corisco el rei Bonkoro I Bondipo, aquest darrer va fugir a la zona de Cabo de San Juan. Després de 1846, Munga va aconseguir ser reconegut per quasi tots els poblets de Corisco i algun altre de la costa, però la majoria van restar lleials a Bonkoro I i després al seu fill Bonkoro II. A la seva mort, el 1872, el va succeir el seu fill Konvenyamango o Conveyamango amb el nom de Munga II.

## Referències

* Conflictos étnicos y gobernabilidad: Guinea Ecuatorial, per Fernando Muakuku Rondo Igambo, accessible a
# James Morrison

James Morrison és el nom dels següents personatges:
* James Douglas Morrison, cantant estatunidenc, conegut per liderar el grup The Doors
* James Morrison (actor), actor estatunidenc
# Can Pigem (Camós)

Can Pigem és una masia de Camós (Pla de l'Estany) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada al veïnat de Sant Maurici amb torre de defensa i pati emmurallat. És de planta rectangular amb la coberta a dues vessants i de tres plantes. Presenta un portal central amb un arc de mig punt adovellat i dues finestres al lateral formant els tres eixos verticals que marquen la façana. La planta central ennoblida per les seves obertures, té una finestra trigeminada amb arcs conupials i a cada lateral una finestra més petita amb forma d'arc conupial. Al pis superior, més petit, té també tres obertures de llinda plana.

## Referències

* ↑ «Can Pigem». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Can Pineda (Mataró)

Can Pineda és una obra de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Torre de planta baixa i dos pisos amb annexa posterior, transformada i desfigurada per diverses intervencions.
S'observa l'escalinata d'accés i el gran porxo corbat de planta baixa, aguantat per bigues i revoltons i columnes d'ordre clàssic.
Destaca la utilització de balustres en les baranes i acroteris.
El conjunt es completa amb un jardí amb recorreguts geomètrics formats per arbusts sobre un tapis de gespa, del que sobresurten xipres i palmeres. Està ordenat a partir d'un eix central alineat respecte a un sortidor i l'escala d'accés a la torre.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Pineda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Independence (Kansas)

Independence és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 9.846 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Independence tenia 9.846 habitants, 4.149 habitatges, i 2.609 famílies. La densitat de població era de 764,9 habitants/km².
Dels 4.149 habitatges en un 30,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,8% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 37,1% no eren unitats familiars. En el 32,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 18% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.574 $ i la renda mediana per família de 37.134 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.552 $ mentre que les dones 20.017 $. La renda per capita de la població era de 15.496 $. Entorn de l'11,4% de les famílies i el 13,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Independence». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Independence». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Insígnia de Guerra dels Destructors

La Insígnia de la Guerra dels Destructors (alemany: Zerstörerkriegsabzeichen) va ser una condecoració militar alemanya de la Segona Guerra Mundial concedida als oficials i la tripulació pel servei als destructors de la Kriegsmarine. Va ser instituït el 4 de juny de 1940 pel Großadmiral Erich Raeder després de la batalla de Narvik. També es va atorgar a les tripulacions de vaixells torpediners i d'embarcacions d'atac ràpid fins a la institució de la Insígnia de les Llanxes Ràpides.

## Disseny

La medalla, dissenyada per Paul Carsberg de Berlín, consisteix en una corona de llorer exterior de fulles de roure amb l'emblema nacional de l'àguila que agafa una esvàstica (ambdues de color daurat) al seu vèrtex. A la zona central hi ha una vista lateral d'un destructor tallant una ona (tots dos de color gris platejat i negre) .
Es portava a la part inferior de la butxaca esquerra del pit de la túnica del servei naval, sota la Creu de Ferro de 1a classe si s'atorgava. A més, es va produir una versió de tela brodada.

## Criteris d'adjudicació

Les qualificacions requerides abans del 10 d'octubre de 1940 incloïen la participació en les batalles de Narvik. Després d'aquesta data:
* Ferit en acció
* Servir en un vaixell enfonsat en acció (Z1)
* Participació en tres enfrontaments enemics o almenys en 12 sortides no enemigues
* Actuació destacada o altres fets heroics en una sola acció

## Referències

* 1 2 Angolia, 1987, p. 127.
* ↑ Angolia, 1987, p. 127–130.
* ↑ Angolia, 1987, p. 130.

## Bibliografia

* Angolia, John. For Führer and Fatherland: Military Awards of the Third Reich. R. James Bender Publishing, 1987. ISBN 0912138149.
# Interpretació (desambiguació)

«Interpretació» té aquests significats:
* Interpretació de llengües, activitat de reproduir en la llengua d'arribada el missatge de la llengua de partida.
* Interpretació musical, execució de peces musicals.
* Interpretació, acte de l'enteniment que intenta explicar algun objecte, obra o esdeveniment.
# Prefaci

Un prefaci és una introducció redactada pel mateix autor del llibre (a diferència del pròleg, a càrrec d'altri, tot i que a vegades pot confondre's terminològicament). En ella, s'explica l'origen i l'estructura del llibre i es pot contrarestar possibles crítiques adverses, així com incloure els agraïments a les persones que l'han fet possible (a vegades aquests agraïments ocupen una secció a part). Abans s'incloïen uns prefacis abans de cada capítol i secció, que actuaven a manera de resum previ, tot i que en l'actualitat el prefaci és un únic escrit abans del llibre que es numera diferent de l'obra (per exemple amb xifres romanes). Es troben prefacis a Occident des de l'antiga literatura grega.
# Màrsies de Filips

Màrsies de Filips (en llatí Marsyas, en grec antic Μαρσύας) fou un escriptor grec conegut generalment com el Jove (ὁ νεώτερος), sovint confós amb Màrsies de Pel·la.
No se sap quan va viure però segurament després d'Alexandre el Gran. Els primers que l'esmenten són Plini el Vell i Ateneu de Naucratis, que diu que era un sacerdot d'Hèracles.
D'algunes obres seves se'n coneixen els títols:
* Μακεδονικά, que no se sap del cert si era un tractat geogràfic o històric sobre Macedònia.
* Ἀρχαιολογία, en dotze llibres, que alguns autors identifiquen amb el llibre Ἀττικά de Màrsies de Pel·la.
* Μυθικά, en set llibres, que Suides atribueix també a Màrsies de Pel·la.

## Referències

* ↑ Bunbury, Edward Herbert. «Ma'rsyas». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.