OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Grip: Combat Racing

Grip: Combat Racing, sovint abreujat com Grip, és un videojoc de curses desenvolupat per l'estudi canadenc Caged Element i publicat per Wired Productions per a Microsoft Windows, PlayStation 4, Xbox One i Nintendo Switch. Es va llançar a les quatre plataformes el 6 de novembre de 2018.
Grip és el successor espiritual de Rollcage, segons la publicació Rock, Paper, Shotgun.

## Desenvolupament

L’agost de 2015, Grip va ser objecte d’una campanya de Kickstarter amb un objectiu inicial de CA$657.000. Va recaptar 154.000 US$ abans que Caged Element tanqués la recol·lecta a Kickstarter, però no sense anunciar que el joc seria introduït a Early Access.

## Recepció

Segons l'agregador de revisions Metacritic, Grip va rebre "ressenyes mixtes o mitjanes".

## Referències

* ↑ «GRIP: Combat Racing limited run collector's edition announced». Gematsu. Arxivat de l'original el 9 octubre 2018. [Consulta: 9 octubre 2018].
* ↑ «Premature Evaluation: GRIP» (en anglès americà). Rock Paper Shotgun. [Consulta: 8 novembre 2018].
* ↑ «Grip Kickstarter canceled, but Early Access release is coming anyway» (en anglès). pcgamer. [Consulta: 14 novembre 2018].
* ↑ «GRIP: Combat Racing for Switch Reviews». CBS Interactive. [Consulta: 11 desembre 2018].
* ↑ «GRIP: Combat Racing for PC Reviews». CBS Interactive. [Consulta: 11 desembre 2018].
* ↑ «GRIP: Combat Racing for PlayStation 4 Reviews». CBS Interactive. [Consulta: 11 desembre 2018].
* ↑ «GRIP: Combat Racing for Xbox One Reviews». CBS Interactive. [Consulta: 11 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Grip: Combat Racing - Lloc web oficial
# Grinos

Grinos (en grec antic Γρῦνος) és, en la mitologia grega, el fill d'Eurípil i el net de Tèlef.
Quan va morir el seu pare a Troia, a mans de Neoptòlem, va sofrir els atacs dels països veïns que volien prendre-li el tron de Mísia. Va demanar ajuda a Pèrgam, el fill de Neoptòlem i Andròmaca i amb el seu ajut va vèncer els enemics. Per agrair-los l'auxili rebut, va fundar les ciutats de Pèrgam i Grineion.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 220. ISBN 9788496061972.
# Pablo Antonio Arribas

Pablo Antonio Arribas (Quintanilla_de_la_Mata, 1771 - París, 1828) fou un advocat i polític espanyol, ministre durant el regnat de Josep I Bonaparte.
En 1790 va obtenir la càtedra de física de la Universitat de Valladolid. Després va estudiar jurisprudència a la mateixa universitat, de manera que en 1804 el rei Carles IV d'Espanya el va nomenar procurador general de la Sala d'Alcaldes de Casa i Cort.
Després de l'aixecament del 2 de maig de 1808 fou nomenat membre del Consell d'Estat i fou un dels signants de la Constitució de Baiona. Josep I Bonaparte el va nomenar Ministre de Policia General (1808-1813) i també fou interinament ministre de justícia en 1812-1813. Després de la batalla de Bailén va abandonar Madrid i en 1814 marxà d'Espanya amb Josep Bonaparte. Aleshores es va establir a Colombes, on va morir en 1828.

## Obres

* Disertación sobre los males que ocasiona al Estado el celibato
* Vida de Napoleón Bonaparte Emperador de los franceses (Madrid 1807-1808)

## Referències

* ↑ DATOS PARA LA HISTORIA BIOGRAFICA DE VALLADOLID (2 tomos) p. 140-141
* ↑ Pablo Antonio Arribas a mcnbiografias
* ↑ «Ministres de Ferran VII». Arxivat de l'original el 2019-02-09. [Consulta: 23 juliol 2017].
# Pablo Aznar Cuartero

Pablo Aznar Cuartero (Aragó, segle XX) va ser un mestre, periodista i dirigent polític a Badalona.
Mestre i periodista de professió. Va ser també president de l'Associació de Propietaris del barri de Llefià. A més, en l'àmbit periodístic també va ser propietari, fundador i director de La Voz del Barrio (1926), amb seu al barri de La Salut, una publicació que defensava els interessos de l'eixample de Badalona, i ho va ser també de la seva publicació continuadora La Voz de Badalona (1927), a més de director de La Unión de Badalona. Finalment, va ser fundador i director del setmanari local El Clamor (1930-1935).
A les eleccions municipals de 1931 es va presentar per Aliança Republicana, una coalició electoral el nucli de la qual era el Partit Radical d'Alejandro Lerroux. En aquell ocasió va ser elegit regidor i va formar part del primer consistori de la Segona República de l'Ajuntament de Badalona. Més tard va abandonar el Partit Radical i es va definir com a independent. Va militar al Bloc Obrer i Camperol (BOC), i n'era membre del comitè central el 1933. En el III Congrés del BOC, celebrat l'abril de 1934, també va ser designat membre del comitè central en representació de les comarques barcelonines. A les eleccions municipals del gener de 1934 es va presentar com a candidat a les llistes del BOC. D'altra banda, va president de l'Aliança Obrera de Badalona. Després dels fets d'Octubre va ser empresonat fins al gener de 1935.
En esclatar la guerra civil i constituir-se el PSUC, va passar a militar en aquest partit, del qual passaria a ser secretari general local. Durant un curt període, entre agost i octubre de 1937, va ser conseller de Finances de l'Ajuntament. Va morir a l'exili.

## Notes

* ↑ També és citat com Pau Aznar Cuartero, per exemple en el Diccionari del Moviment Obrer dels Països Catalans. No obstant això, en termes generals en la bibliografia i en la premsa de l'època apareix com Pablo.

## Referències

* ↑ Redacció «Pablo Aznar Cuartero». El Poble, 09-01-1934, pàg. 3. Arxivat de l'original el 2016-11-04 [Consulta: 2 novembre 2016].
* 1 2 3 García Pons, Enrique. Historia de la prensa badalonesa (1868-1939) (en castellà). Badalona: Ajuntament de Badalona, 1975, p. 200, 204-205, 218-220.
* 1 2 3 4 5 Martínez de Sas, Teresa; Pagès, Pelai. Universitat de Barcelona. Diccionari biogràfic del moviment obrer als Països Catalans. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000, p. 142. ISBN 84-8415-2443-X.
# Gran Premi Šenčur

El Gran Premi Šenčur fou una competició ciclista d'un sol dia que es disputà a Šenčur (Eslovènia). La primera edició es disputà el 1999 i la darrera el 2015. Des del 2013 passà a formar part del calendari de l'UCI Europa Tour. La cursa era organitzada pel Kolesarsko društvo sencur.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1999 | Boštjan Mervar | Milan Erzen | Matej Stare |
| 2000 | Rajko Petek | Gregor Zajc | Borut Božič |
| 2001 | Zoran Klemenčič | Matej Marin | Gregor Zajc |
| 2002 | Dean Podgornik | Borut Božič | Gregor Zajc |
| 2003 | Dean Podgornik | Matija Kvasina | Uroš Murn |
| 2004 | Matej Stare | Vladimir Kerkez | Rok Jerse |
| 2005 | Andrej Hauptman | Matej Stare | Boris Premuzic |
| 2006 | Matej Stare | Gregor Gazvoda | Miha Svab |
| 2007 | Aldo Ino Ilešič | Matej Stare | Jure Kocjan |
| 2008 | Mitja Mahorič | David Tratnik | Gregor Gazvoda |
| 2009 | Marko Kump | Matej Stare | Boštjan Rezman |
| 2010 | Vladimir Kerkez | Mitja Mahorič | Matija Kvasina |
| 2011 | Jure Zrimšek | Mitja Mahorič | Matej Marin |
| 2012 | Luka Mezgec | Blaž Furdi | Robert Jenko |
| 2013 | Radoslav Rogina | Matej Marin | Remco Broers |
| 2014 | No disputat | No disputat | No disputat |
| 2015 | Martin Otoničar | Luka Pibernik | Aldo Ino Ilešič |

## Referències

* ↑ Archives, Cycling. «Šenčur» (en anglès). [Consulta: 28 desembre 2022].
* ↑ PDF (anglès) «15th Grand Prix Šenčur - Specific regulations». Arxivat de l'original el 9 de novembre 2022. [Consulta: 19 juny 2013].

## Enllaços externs

* Palmarès a siteducyclisme.net
# Gran Priorat Rectificat d'Hispània

El Gran Priorat Rectificat d'Hispània és una obediència maçònica cristiana tradicional, el seu territori cobreix l'Estat espanyol. Treballa exclusivament en el Ritu Escocès Rectificat, sota el sistema de graus anomenat Règim Escocès Rectificat, segons l'herència espiritual transmesa pel Gran Priorat de les Gàlies. Tot i que accepta com a visitants a germans maçons d'altres ritus i obediències, per ser la seva doctrina explícitament cristiana i trinitària, només admet l'afiliació de membres que professin la religió cristiana, en qualsevol dels seus vessants trinitàries.

## Història

El Gran Priorat Rectificat d'Hispània neix el 16 d'octubre de 2010, com una escissió del Gran Priorat d'Hispània. Les diferències substancials en l'administració i manera d'entendre el que és el Ritu Escocès Rectificat i les seves fonts doctrinals, porten a un nombrós grup de germans a buscar la seva sortida i continuar el treball maçònic fora del Gran Priorat d'Hispània. Comença així a l'Estat espanyol un nou camí del ritu i règim rectificat, que significa de manera immediata l'acostament amb altres obediències que treballen aquest mateix ritu en el territori espanyol. El 2010 el Gran Priorat Rectificat d'Hispània comptava amb dos Justes i Perfectes Llotges, "Caballeros de la Rosa" Nº 1 a la ciutat de Madrid, i "Tau" Nº 2 a la ciutat de Barcelona. A més, formen part de l'obediència dos encomiendes ("San Isidro" a Madrid i "Mare de Déu de Montserrat" a Barcelona), així com amb la Prefectura de "San Juan Evangelista" a Madrid.

## Enllaços externs

* Gran Priorato Rectificado de Hispania
* J. y P. L. "Tau" Nº2
* J. y P. L. "Caballeros de la Rosa" Nº1 Arxivat 2020-08-07 a Wayback Machine.
* Masonería cristiana
# Gàmbia Britànica

«Gàmbia Britànica» té aquests significats:
* Fort James
* Companyia Reial d'Aventurers a l'Àfrica
* Companyia Reial Africana
* Companyia de Mercaders Comerciant a l'Àfrica
* Senegàmbia Britànica
* Colònia de Gàmbia
* Protectorat de Gàmbia
# Gànnic

Gànnic o Cànnic (llatí: Cannicus o Gannicus) va ser un esclau celta que juntament amb el traci Espàrtac, Crix, Cast i Enòmau, es va convertir en un dels líders dels esclaus rebels durant la Tercera Guerra Servil (73–71 aC). A l'hivern del 71 aC, Gànnic, juntament amb Cast, es van separar d'Espàrtac, portant-se amb ells un gran nombre de celtes i germànics, cosa que va marcar el segon destacament de la rebel·lió. Gànnic i Cast van trobar el seu final a la batalla de Cantenna a Lucània prop del mont Soprano (munt Camalatrum), on Marc Licini Cras, Luci Pomptí i Quint Marci Rufus van atrinxerar les seves forces a la batalla i els van derrotar.

## En la cultura popular

* Gànnic va ser interpretat en un paper menor per Paul Lambert a la pel·lícula Espàrtac de 1960, dirigida per Stanley Kubrick.
* Gànnic és interpretat per Dustin Clare a la sèrie de televisió de Starz Spartacus a partir de la temporada que porta per títol Spartacus: Gods of the Arena així com a Spartacus: Vengeance i Spartacus: War of the Damned. És representat com un antic gladiador alliberat, de la Casa de Batiat, que accepta unir-se a la causa d'Espàrtac per honrar el seu amic Enòmau després de caure en la rebel·lió.
* Gànnic va ser interpretat per Paul Telfer a la minisèrie Spartacus de 2004: comanda la cavalleria rebel. A la minisèrie, és retratat com un traci.

## Referències

* ↑ Plutarco. Galba i Otó. Fundació Bernat Metge. ISBN 978-84-7225-949-2.
* ↑ Winkler 2008, p. 222
* ↑ Bury 1994, p. 331
* ↑ Strauss 2009, p. 213
* ↑ Starz. «Gannicus». Starz. Arxivat de l'original el 7 octubre 2011. [Consulta: 16 abril 2010].

## Fonts antigues

* Titus Livi, Periochae zu Buch 97.
* Plutarc, Cras 11, 2–3.
* Frontí 2, 4, 7; 2, 5, 34.

## Bibliografia

* Bury, John Bagnell. The Cambridge Ancient History, Volume 9. Cambridge University Press, 1994.
* Strauss, Barry. The Spartacus War. Simon & Schuster, 2009. ISBN 1-4165-3205-6.
* Winkler, Martin M. Spartacus: Film and History. John Wiley & Sons, 2008. ISBN 0-4707-7726-5.
# Paolo Borsellino

Paolo Borsellino (Palerm, Itàlia, 19 de gener de 1940 - Palerm, Itàlia, 19 de juliol de 1992) fou un jutge italià especialitzat en perseguir els crims de la Cosa Nostra siciliana.
Juntament amb Giovanni Falcone, Paolo Borsellino fou membre del Pool Antimafia, un grup de jutges italians que va investigar la màfia siciliana, i un dels principals magistrats del "maxi-processo", un macroprocés judicial que a mitjans dels anys 80 portà a la presó centenars de persones relacionades amb la màfia.
El jutge Borsellino, juntament amb cinc escortes, fou assassinat per una gran càrrega de dinamita al carrer D'Amelio, al centre de Palerm, i al costat de casa de la seva mare. L'atemptat va tenir lloc dos mesos després de la mort del seu col·lega i amic Giovanni Falcone.
# Centre de Cultura Tradicional i Popular Marboleny

El Centre de Cultura Tradicional i Popular Marboleny és una entitat sense ànim de lucre de les Preses. Destaca per ser l'associació organitzadora del festival anual de la dansa d'arrel tradicional Ésdansa, si bé també duu a terme tasques de recerca i promoció de l'activitat cultural.

## Història

Els orígens de l'entitat són el 1976, com a colla sardanista de les Preses, organitzant anualment diverses audicions de sardanes i cursets d'ensenyament de ballar sardanes. Durant aquests primers anys va ser guardonada en diverses ocasions en concursos de sardanes, essent, entre d'altres, Campions de les Comarques Gironines el 1979 i el 1980.
No va ser fins anys més tard, el 1981, que va adoptar la vessant d'esbart dansaire, amb el nom de Cercle Folklòric i Cultual Marboleny. L'Esbart fou presentat com a tal el 1983; a partir d'aquest moment, progressivament, va abandonant la seva activitat sardanista per centrar-se, essencialment, a la d'esbart.
Paral·lelament també duu a terme activitat de recerca i preservació de les tradicions, a través del Grup de Recerca Folklòrica de la Garrotxa, creat el 1991.

## Referències

* 1 2 Sala, Joan; Sala, Ester «Més de trenta anys de l'Ésdansa». Revista de Girona, 295, 2016, pàg. 21-25 [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ Gelis i Berga, Josep «Curset d'ensenyament de ballar sardanes». Olot Misión [Olot], 1133, 07-09-1977, pàg. 14.
* 1 2 Gelis i Berga, Josep «El Cercle Marboleny es decideix per l'Esbart» (https://www.bibgirona.cat/pandora/viewer.vm?id=0000654930&page=21&search=marboleny&lang=ca&view=hemerotecaOlot).+La Comarca d'Olot. El Bassegoda, 201, 27-01-1983, pàg. 21 [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ «L'Esbart Marboleny torna a treballar en la recerca etnomusicológica» (https://www.bibgirona.cat/pandora/viewer.vm?id=0000675231&page=11&search=Grup%20de%20Recerca%20Folkl%C3%B2rica%20de%20la%20Garrotxa&lang=ca&view=hemerotecaOlot).+La Comarca d'Olot. El Bassegoda, 07-12-1994, pàg. 11 [Consulta: 5 desembre 2020].
# Caesar (joc)

Caesar és un videojoc publicat per Avalon Hill on l'objectiu és fer pròspera una ciutat romana. El jugador assumeix el paper de l'emperador, d'aquí el nom, i ha de decidir quines accions emprendre. Ha d'assegurar el contentament popular construint cases, aqüeductes, entreteniments i serveis però també ha de fixar-se en les regions veïnes, per evitar que els bàrbars envaeixin la ciutat. Per això ha de pagar regularment els soldats que protegiran les fronteres i intentaran expandir l'imperi. És un joc d'estratègia i simulació en la línia de Sim City.
# Prince George (Colúmbia Britànica)

Prince George és la ciutat més gran del nord de la província de la Colúmbia Britànica, al Canadà. La seva superfície és de 318,26 km² i la seva població és d'uns 72.000 habitants. Es tracta del centre de serveis i subministraments per a una de les regions de creixement més ràpid al Canadà i té un paper important en l'economia i la cultura de la província.

## Referències

* ↑ «City of Prince George» (en anglès). Official Cost City, 17-09-2014.
# Kolódiazne (Simferòpol)

* Per a altres significats, vegeu «Kolódiazne».
Kolódiazne (en (ucraïnès): Колодязне, rus: Колодязное, Kolódeznoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 505 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Casa Manolo (Riba-roja d'Ebre)

La Casa Manolo és una obra de Riba-roja d'Ebre (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat entre el carrer del Sol i el carrer del Mestre Cabané. Edifici cantoner de dues crugies que consta de planta baixa, dos pisos i golfes. Té la coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. El frontis es compon simètricament segons dos eixos, formats per finestrals d'arc pla arrebossat, els dels pisos centrals amb sortida a un balcó. S'hi accedeix a través de dos portals, el principal d'arc de mig punt adovellat amb una orla decorada a la clau on hi ha inscrit l'any "1774". L'altre portal és d'arc pla de pedra carejada. L'acabat exterior és arrebossat amb pòrtland.

## Referències

* ↑ «Casa Manolo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# La Course by Le Tour de France

La Course by Le Tour de France és una competició ciclista femenina que es disputa anualment a París, a França. Creada el 2014, es disputa coincidint amb l'última etapa del Tour de França, i finalitzant, com aquesta, als Camps Elisis.
Des del 2016, és una de les proves de l'UCI Women's WorldTour. El 2021 va celebrar la seva darrera edició, ja que, a partir del 2022, desapareix i dona lloc al Tour de France femmes by Zwift, una competició per etapes.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2014 | Marianne Vos | Kirsten Wild | Leah Kirchmann |
| 2015 | Anna van der Breggen | Jolien D'Hoore | Amy Pieters |
| 2016 | Chloe Hosking | Lotta Lepistö | Marianne Vos |
| 2017 | Annemiek van Vleuten | Lizzie Deignan | Elisa Longo Borghini |
| 2018 | Annemiek van Vleuten | Anna van der Breggen | Ashleigh Moolman |
| 2019 | Marianne Vos | Leah Kirchmann | Cecilie Uttrup Ludwig |
| 2020 | Lizzie Deignan | Marianne Vos | Demi Vollering |
| 2021 | Demi Vollering | Cecilie Uttrup Ludwig | Marianne Vos |

## Referències

* ↑ «Le Tour de France lance Le Tour de France Femmes avec Zwift - Tour Femmes2021» (en francès). [Consulta: 1r agost 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial (francès)
* Palmarès a cyclebase.nl
# Koga

«Koga» té aquests significats:
# Kutb al-Din Hasan ibn Muhàmmad

Kutb al-Din Hasan ibn Muhammad fou un sobirà xansabànida de Ghur, probablement amb títol d'amir. Era fill de Muhammad ibn Abbas Xansabani al que va succeir quan va morir en data desconeguda però probablement vers el 1080.
Fou el primer amir que se sàpiga que va utilitzar un lakab o títol honorífic. Durant el seu govern els shansabànides van entrar en guerra amb altres caps locals del país de Ghur o propers. L'historiador al-Djuzdjani diu que els enfrontaments no van parar en tot aquest període i encara van seguir en el regnat posterior. Els territoris sotmesos es tornaven a revoltar i la lluita s'eternitzava. Durant la repressió d'una revolta al Wadjiristan, a l'oest de Gazni, Kutb al-Din va morir en combat i el va succeir el seu fill Izz al-Din Husayn Shansabani (1100-1146).

## Bibliografia

* C. E. Bosworth, The early islamic history of Ghur, 1961
* M. A. Ghafur, The Ghurids, Hamburg 1959
# Ceratanthus

Ceratanthus és un gènere amb vuit espècies d'angiospermes que pertany a la família de les lamiàcies.

## Taxonomia

* Ceratanthus annamensis
* Ceratanthus becquerelii
* Ceratanthus calcaratus
* Ceratanthus garrettii
* Ceratanthus kerrii
* Ceratanthus longicornis
* Ceratanthus ocimoides
* Ceratanthus stolonifer
# Castellàs (Alòs de Balaguer)

El Castellàs és una muntanya de 772 metres que es troba al municipi d'Alòs de Balaguer, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Castèlginèst

Castèlginèst (oficialment Castelginest) és un municipi occità del Llenguadoc, del departament de l'Alta Garona, a la regió Occitània. Està situat al nord de la conurbació de Tolosa.

## Monument

* L'ajuntament.
* Palomero.
* El Centre Cultural Municipal.
* La sala de mercat.
* Església Saint Etienne

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Kurmoiarski

Kurmoiarski (en rus: Курмоярский) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 194 habitants, pertany al municipi de Bistrianski.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
* ↑ «Карты Генштаба L-38 (А) 1:100000. Республика Калмыкия и Ростовская область.». Arxivat de l'original el 2015-09-24.
# Kurmanbek Bakíev

Kurmanbek Salíevitx Bakíev (en kirguís: Курманбек Сали уулу Бакиев (Kurmanbek Sali Uulu Bakiev); en rus: Курманбек Салиевич Бакиев) (Masadan, Kirguizstan, 1 d'agost de 1949) és un polític kirguís, segon president del Kirguizstan entre 2005 i 2010. Fou designat president després de la destitució d'Askar Akàiev, durant la Revolució de les Tulipes, i va haver de fugir del país per la Segona Revolució Kirguís.
# Celso Borges

Celso Borges Mora (nascut el 27 de maig de 1988 a San José, Costa Rica) és un jugador professional de futbol de Costa Rica, que juga com a migcampista a l'Alajuelense i a la selecció de Costa Rica. A Espanya ha jugat amb el Deportivo de la Corunya.

## Referències

* ↑ «2018 FIFA World Cup Russia – List of Players» (PDF). Fédération Internationale de Football Association, 04-06-2018. Arxivat de l'original el 19 de juny 2018. [Consulta: 10 juny 2018].
* ↑ «Celso Borges nuevo jugador del Deportivo» (en castellà). Deportivo's official website, 14-01-2015 [Consulta: 31 gener 2015].

## Enllaços externs

* Celso Borges a BDFutbol
* Celso Borges a National-Football-Teams.com (anglès)
* Fitxa a Nacion.com (castellà)
Celso Borges amb Costa Rica - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Costa Rica – Copa d'Or de la CONCACAF de 2011
1 Navas •
2 Gamboa •
3 Acosta •
4 Salvatierra •
5 Borges •
6 Mora •
7 Christian Bolaños •
8 Guzmán •
9 Saborío •
10 Ruiz •
11 Madrigal •
12 Campbell •
14 Oviedo •
15 Díaz •
16 Ureña •
17 Martínez •
18 Grant •
19 Duarte •
20 Marshall •
21 Brenes •
22 Cubero •
23 Moreira •
24 Guevara •
Selecconador: La Volpe
Selecció de futbol de Costa Rica – Copa del Món de futbol de 2014
1 Navas •
2 Acosta •
3 González •
4 Umaña •
5 Borges •
6 Duarte •
7 Bolaños •
8 Myrie •
9 Campbell •
10 Ruiz  •
11 Barrantes •
12 Francis •
13 Granados •
14 Brenes •
15 Díaz •
16 Gamboa •
17 Tejeda •
18 Pemberton •
19 Miller •
20 Calvo •
21 Ureña •
22 Cubero •
23 Cambronero •
Selecconador: Pinto
Selecció de futbol de Costa Rica – Copa del Món de futbol de 2018
1 Navas •
2 Acosta •
3 González •
4 Smith •
5 Borges •
6 Duarte •
7 Bolaños •
8 Oviedo •
9 Colindres •
10 Ruiz  •
11 Venegas •
12 Campbell •
13 Wallace •
14 Azofeifa •
15 Calvo •
16 Gamboa •
17 Tejeda •
18 Pemberton •
19 Waston •
20 Guzmán •
21 Ureña •
22 Matarrita •
23 Moreira •
Selecconador: Ramírez
Selecció de futbol de Costa Rica – Copa del Món de futbol de 2022
1 Navas •
2 Chacón •
3 Vargas •
4 Fuller •
5 Borges •
6 Duarte •
7 Contreras •
8 Oviedo •
9 Bennette •
10 Ruiz  •
11 Venegas •
12 Campbell •
13 Torres •
14 Salas •
15 Calvo •
16 Martínez •
17 Tejeda •
18 Alvarado •
19 Waston •
20 Aguilera •
21 López •
22 Matarrita •
23 Sequeira •
24 Wilson •
25 Hernández •
26 Zamora •
Selecconador: Suárez :