OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ferreria del Carme

La Ferreria del Carme era una fàbrica metal·lúrgica, actualment desapareguda, situada al barri de Can Tunis de Barcelona.

## Història

El 1896, Gaspar Quintana i González va demanar permís per a construir una tanca i un pou en un solar de la seva propietat entre la via del tren i carretera de Can Tunis, i novament el 1899 per a tancar un camí situat a l'altra banda de les vies i davant un altre solar entre aquestes i la platja.
El 1900, es va constituir la societat anònima Alts Forns i Ferreria de la Mare de Déu del Carme amb un capital de 2 milions de pessetes, els socis de la qual eren Fills de Miquel Mateu, comercialitzadora de peces de ferro i acer, amb seu al carrer del Peu de la Creu (vegeu Convent dels Àngels), i Vídua i Fills de Gaspar Quintana, que fabricava estufes i cuines (vegeu Magatzems Nadal). El gerent era Damià Mateu i Bisa, que uns anys més tard seria al capdavant de la Hispano Suiza d'automòbils.
La construcció de la fàbrica i la compra dels alts forns i trens de laminatge obligaren a l'emissió d'obligacions per 1'5 de pessetes, hipotecant els terrenys i la fàbrica. El seu banquer era Josep Marsans i Rof, que uns anys més tard fundaria la Banca Marsans. El 1902, hi havia instal·lats dos forns Martin-Siemens de fusió, dos forns de rescalfament i dos trens de laminatge, com també un taller de caldereria.
L'empresa tingué una vida molt curta, ja que el gener del 1904 presentà la suspensió de pagaments. La Ferreria de Sant Josep, de Sants, es va fer càrrec de les instal·lacions, tancades definitivament el 1907.

## Referències

* ↑ «Gaspar Quintana. Carretera de Casa Antúnez sense número (actual Passeig de Cantunis). Voltar un solar i construir un pou a l'interior del terreny». Q127 Eixample 6437/1896, 18-11-1896.
* ↑ AMCB, Q127 Eixample 6437/1896, 23-05-1899.
* ↑ Anuario-Riera, 1898, p. 335.
* ↑ Anuario-Riera, 1898, p. 334.
* ↑ AHPB, notari Pere Arnau i Ribas, 6-6-1900.
* 1 2 3 4 5 Cabana, 1992.

## Bibliografia

* Cabana, Francesc «Alts Forns i Ferreria de la Mare de Déu del Carme SA». Fàbriques i empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya. Enciclopèdia Catalana, 1992.
# Fairview

«Fairview» té aquests significats:
* Fairview (Alabama)
* Fairview (Califòrnia)
* Fairview (Dakota del Sud)
* Fairview (Geòrgia)
* Fairview (Illinois)
* Fairview (Kansas)
* Fairview (Comtat de Kenton), ciutat a l'estat de Kentucky.
* Fairview (Missouri)
* Fairview (Montana)
* Fairview (Nova Jersey)
* Fairview (Comtat de Dutchess), lloc designat pel cens de l'Estat de Nova York.
* Fairview (Comtat de Westchester), lloc designat pel cens de l'estat de Nova York.
* Fairview (Oregon)
* Fairview (Ohio)
* Fairview (Oklahoma)
* Fairview (Pennsilvània)
* Fairview (Tennessee)
* Fairview (Utah)
* Fairview (Virgínia de l'Oest)
* Fairview (Wyoming)
* Fairview Beach, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia.
* Fairview-Ferndale, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània.
* Fairview Heights, població dels Estats Units a l'estat d'Illinois.
* Fairview Lanes, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio.
* Fairview Shores, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida.
* Knik-Fairview, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska.
# Fairview-Ferndale

Fairview-Ferndale és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 2.411 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fairview-Ferndale tenia 2.411 habitants, 1.040 habitatges, i 674 famílies. La densitat de població era de 1.023 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 1.040 habitatges en un 22,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,3% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 35,1% no eren unitats familiars. En el 31,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,8% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 23,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.219 $ i la renda mediana per família de 34.976 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.850 $ mentre que les dones 18.924 $. La renda per capita de la població era de 15.400 $. Entorn del 10,3% de les famílies i el 12,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fairview-Ferndale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fairview-Ferndale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fairview (Alabama)

Fairview és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 522 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fairview tenia 522 habitants, 188 habitatges, i 144 famílies. La densitat de població era de 81,9 habitants/km².
Dels 188 habitatges en un 36,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,4% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 23,4% no eren unitats familiars. En el 20,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 13,8% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 17,6% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones hi havia 125 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 126 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.875 $ i la renda mediana per família de 37.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.944 $ mentre que les dones 21.042 $. La renda per capita de la població era de 13.817 $. Aproximadament el 13% de les famílies i el 14,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Musca autumnalis

Musca autumnalis és una espècie de dípter braquícer de la família dels múscids, estretament relacionada amb la mosca domèstica, que constitueix una plaga del bestiar i dels cavalls, als quals turmenten posant-se sobre els ulls, la boca, els narius i les ferides per xuclar les secrecions, a més de ser vector de infeccions.

## Descripció

Musca autumnalis és similar i té una estreta relació amb la mosca domèstica. És lleugerament més gran, amb una mitjana de 7 - 8 mm de longitud. És de color gris amb quatre franges fosques al tòrax, l'abdomen amb un patró de color gris-negre. Igual que moltes mosques, en els mascles, els ulls gairebé es toquen vists des de sobre.

## Distribució

Musca autumnalis s'ha estès per la major part de l'Europa, Àsia central, també al nord de l'Índia, el Pakistan, Xina, i algunes parts del nord d'Àfrica.
Es va introduir a Amèrica del Nord al voltant de la dècada de 1940, i actualment s'ha estès pel sud del Canadà fins a les parts més temperades dels Estats Units. També es va introduir a Santa Helena al sud de l'oceà Atlàntic.

## Cicle de vida

Les mosques adultes sorgeixen de la hibernació cap a principis de març o d'abril. Durant el dia, s'alimenten dels sucs de fem i sucres de les plantes. En el bestiar i els cavalls, s'alimenten de les secrecions al voltant dels ulls, la boca i narius. Les mosques adultes també s'alimenten de la sang de les ferides dels animals, com ara picades de tàvec. Al sistema principal, una major proporció de mosques solen ser femelles, ja que tenen una major necessitat de la proteïna proporcionada per animals hostes. A la nit, tots dos sexes descansen sobre la vegetació.
Les femelles dipositen els ous en fem fresc de vaca, i aquests es desclouen en qüestió d'hores després de la posta. Les larves, de color blanc groguenc, s'alimenten de la flora i fauna microbianes del fem i passen a través de tres etapes larvals (estadis), creixent fins aproximadament 12 mm de llarg, llavors es desenvolupen en pupes blanques. Emergeixen com adults de 10 a 20 dies després que s'hagin post els ous, depenent de la temperatura.

## Com a vector de malaltia

Musca autumnalis és considerada una espècie plaga, ja que transmet Thelazia rhodesi (un nematode que infesta els ulls del bestiar i dels cavalls), i la keratoconjunctivitis contagiosa bovina, al bestiar.

## Vegeu també

* Entomologia forense
* Vermicompostatge
* Compostatge
* Teràpia larval

## Referències

* ↑ Gregor, F.; Rozkosny, R.; Bartak, M.; Vanhara, J. The Muscidae (Diptera) of Central Europe. 107. Masaryk.: Masaryk University, 2002, p. 280pp.
* ↑ Pont, A.C.; Werner, D.; Kachvoryan, E.A. A preliminary list of the Fanniidae and Muscidae (Diptera) of Armenia. Zoology in the Middle East 36, 2005, p. 73–86 pp.
# Andrei Guelàssimov

Andrei Valérievitx Guelàssimov (rus: Андрей Валерьевич Геласимов), nascut el 7 a Irkutsk, és un autor rus de novel·la, traductor, director de teatre, guionista i professor de literatura a la Universitat de Moscou.

## Biografia

Andrei Guelàssimov es va graduar en lletres a la Universitat Federal del Nord-est, a Iakútia (1987). Entre 1988 i el 1992 va estudiar direcció teatral a l'Institut d'Estudis Teatrals (GITIS) de Moscou, amb Anatoli Vasiliev. Entre 1996 i 1997 es va formar a la Universitat de Hull. El 1997 va defensar a la Universitat Estatal Pedagògica de Moscou la tesi doctoral "Motius orientals en l'obra d'Oscar Wilde". Va treballar com a professor associat al Departament de Filologia Anglesa de la Universitat de Iakútia i després va ensenyar literatura angloamericana a la Universitat de Moscou, ciutat on viu des del 2002. Ha fet guions per a pel·lícules i va debutar com a escriptor el 2001. Ha obtingut diversos premis, entre els quals el Prix de la Découverte del Saló del Llibre de París i el Premi Best-seller Nacional rus (2009) per la novel·la Els déus de l'estepa. Ha estat traduït a moltes llengües, entre les quals el català, l'alemany, l'anglès, el castellà, el francès, l'hebreu, l'hongarès, el letó, el serbi, el suec, el txec i el xinès. Està casat i té tres fills.

## Obra narrativa

* 2001: Фокс Малдер похож на свинью (Fox Mulder sembla un porc)
* 2002: Жажда.
** La set. Traducció de Jaume Creus. Club Editor, 2006. ISBN 978-84-7329-111-8
* 2003: Рахиль
** Raquel. Traducció de Maria Kharshiladze. Club Editor, 2008. ISBN 978-84-7329-130-9
* 2003: Год обмана (L'any de l'engany)
* 2008: Степные боги (Els déus de l'estepa)
* 2009: Дом на Озёрной (La casa del llac)
* 2010: Кольцо Белого Волка (L'anell del llop blanc)
* 2015: Холод (Fred)
* 2016: Десять историй о любви (Déu històries d'amor)
* 2017: Роза ветров (Rosa del vent)

## Referències

* ↑ «Guelàssimov: 'Amb Ieltsin els russos no solament van perdre el futur sinó també el passat'». Vilaweb. [Consulta: 26 febrer 2018].
* ↑ «Andrei Guelàssimov». Club Editor. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2018. [Consulta: 26 febrer 2018].

## Vegeu també

* Literatura russa
# Felip de Luxemburg

Felip de Luxemburg (França, 1445 - Le Mans, 2 de juny de 1519) fou un cardenal i bisbe francès, conegut com el cardenal de Le Mans o fins i tot el cardenal de Luxemburg.

## Biografia

Membre de la família reial, era fill del pseudocardenal Teobald de Luxemburg. També era nebot del cardenal Lluís de Luxemburg i besnét del cardenal Pere de Luxemburg. El seu nebot Lluís de Borbó-Vendôme també esdevingué cardenal.
Iniciat de petit a la carrera eclesiàstica, esdevingué prevere a la diòcesi d'Arràs. El 4 de novembre de 1476 esdevingué bisbe de Le Mans, succeint al seu pare, que havia dimitit precisament per afavorir la seva elecció. Al seu torn, va dimitir el 27 de gener de 1507 a favor del seu nebot Francesc de Luxemburg, però la diòcesi se li va tornar a confiar el 5 de setembre de 1509 arran de la mort del seu nebot i va mantenir-la fins a la seva mort.
L'any 1477 envià una petició als canonges del capítol de la catedral de Terracina per obtenir les restes mortals del seu bisbe, el seu pare, i poder traslladar-les a Le Mans i enterrar-les a la catedral local. El 1483 va participar en els Estats Generals celebrats a Tours. A petició del seu cosí, el rei Carles VIII de França, va ser ascendit a cardenalat.
El papa Alexandre VI el va elevar al rang de cardenal al consistori del 21 de gener de 1495 i poc després li el títol cardenalici de Santi Marcellino e Pietro. El 1495 va oficiar a Tours el funeral de Carles-Orland, fill del rei Carles VIII, que va morir quan només tenia tres anys.
El 3 de febrer de 1496 demanà oficialment que se li assignés també la seu de Thérouanne, petició fortament recolzada pel rei. El papa va retardar la seva decisió fins al 12 de novembre de 1498, perquè estava preocupat per l'acumulació d'ingressos de múltiples llocs, i a més a més Antoine de Créqui també aspirava a aquest nomenament. Felip va aconseguir mantenir la seu de Le Mans i va aconseguir prendre possessió de la nova seu en persona el 31 de maig de 1502. Va dimitir com a bisbe de Thérouanne en favor de François de Melun, el seu oncle i padrí, el 26 de novembre de 1516.
El 1498 va ser un dels legats per jutjar la causa d'anul·lació del matrimoni entre el rei Lluís XII i Joana de Valois.

## Bibliografia

* Salvador Miranda, LUXEMBOURG, Philippe de, The Cardinals of the Holy Roman Church, Florida International University.
# Font del Porc

La Font del Porc es troba al Parc de la Serralada Litoral, la qual és així anomenada perquè en el fang del bassal que s'hi forma es veuen sovint petjades de senglars que van a beure.

## Entorn

És situada a la fondalada del torrent de Céllecs, el qual neix entre el turó de Céllecs i el turó Rodó, i baixa cap al Mogent. L'aigua brolla dins d'una petita cova artificial, on forma una tolla. Quan la tolla sobreïx cap a l'exterior, forma un bon bassal davant de la cova.

## Accés

És ubicada a Vilanova del Vallès. Al coll entre el turó de Céllecs i el turó Rodó, surt una ampla pista que baixa cap al Vallès. En un pronunciat revolt a la dreta, a 350 metres del coll, surt a l'esquerra un camí relativament ample però molt embrossat que acaba a la font al cap de 70 metres. Coordenades: x=444764 y=4600698 z=460.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàgs. 122-123.

## Enllaços externs

* Panoramio Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
* Per no perdre's | Costa de Barcelona Maresme Arxivat 2015-10-15 a Wayback Machine. (català)
# Font del Poble de Torrefeta

La Font del Poble de Torrefeta és una font pública de Torrefeta, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una petita font reconstruïda, es troba enfonsada en el terreny. A banda i banda de la fonda hi ha escales de pedra per baixar-hi. Davant hi ha una estreta canaleta per treure l'aigua. Esta rodejada per barana, i es troba dins d'un parc, on hi va la gent del poble a prendre la fresca.

## Referències

* ↑ «Font del Poble de Torrefeta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Font del Poll

La Font del Poll és una obra de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Font de formigó situada al final del Passeig de la Plana, adossada als murs de protecció d'una casa. S'hi accedeix a través d'unes escales. Degut a les obres d'urbanització d'aquest indret, s'ha desviat la deu que originalment nodria la font.

## Referències

* ↑ «Font del Poll». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# New Works Programme

"New Works Programme, 1935 - 1940" (en català, nou programa d'obres) va ser el principal programa d'inversió emès pel London Passenger Transport Board (LPTB). El programa va suposar el desenvolupament de molts aspectes dels serveis del transport públic administrat per LTPB i els serveis suburbans de Great Western Railway (GWR) i London and North Eastern Railway (LNER). La inversió era en gran manera protegida per ajudes del govern, així com per l'emissió de bons financers amb un cost estimat de 42.286.000 de lliures esterlines el 1936.

## Referències

* ↑ LPTB submission to Parliament, Beard, Tony [2002]. «The Post War Period». A: By Tube Beyond Edgware. Capital Transport, p. 118. ISBN 1-85414-246-1.
# New York/New Jersey Knights

Els New York-New Jersey Knights van ser una franquícia de futbol americà que participà en la World League de futbol americà durant els anys 1991 i 1992. Van participar en la divisió Nord-amèrica Est, la qual van guanyar el 1991. Amb la suspensió d'operacions de la competició de l'any 1992 l'equip va desaparèixer. Va disputar els seus partits al Giants Stadium, seu, també, dels New York Giants i New York Jets.

## Referències

* ↑ Crossley, Drew. «1991-1992 New York/New Jersey Knights» (en anglès americà), 14-03-2014. [Consulta: 24 juny 2021].
# Carducciïta

La carducciïta és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la sartorita. Rep el nom de la localitat de Valdicastello Carducci, a Itàlia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La carducciïta és una sulfosal de fórmula química (Ag₂Sb₂)Pb₁₂(As,Sb)$_{16}$S$_{40}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2,5 i 3.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu d'Història Natural de la Universitat de Pisa (Itàlia), amb el número de catàleg: 19646.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Pollone, a la localitat de Valdicastello Carducci, a Pietrasanta, dins la província de Lucca (Toscana, Itàlia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Carducciite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 setembre 2020].
# Pere Císcar i Llopis

Pere Císcar i Llopis (Bellreguard, la Safor, 1975) és un poeta valencià. Llicenciat en filologia catalana per la Universitat de València, i doctor per la mateixa universitat amb una tesi sobre la poesia de Joan Navarro, treballa com a professor de valencià en un centre d'ensenyament de secundària. Té una plaquette amb vuit poemes, premiada a Mislata: Ara és (de)mà (Ajuntament de Mislata, 2000). Ha publicat els poemaris A plec dispers (Edicions 96, 2009) i Anit sempre (Edicions del Buc, 2017) i poemes en les revistes Albadís, Òxid, Mà d'obra i en l'electrònica Sèriealfa. Ha estat inclòs dins 62 poemes per l'Ovidi (Brosquil, 2008). Ha col·laborat en el catàleg biogràfic d'Evarist Navarro (Ajuntament d'Ontinyent, 2003).

## Referències

* ↑ «Aplec dispers» (en castellà). agapea.com. [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ Císcar, Pere. La poesia catalana dels anys 70 al País Valencià. El primer Joan Navarro (1974-1987). València: Universitat de València, 2015 [Consulta: 23 març 2018].
* ↑ «27 poetes valencians». web. Tria Llibres. [Consulta: 22 març 2016].
* ↑ «Edicions 96 presenta a Gandia les darreres obres d'Eduard Verger i Pere Ciscar». El Punt Avui, 24-09-2009 [Consulta: 23 març 2016].
# Joaquim Ernest d’Oettingen-Oettingen

Joaquim Ernest d'Oettingen-Oettingen (en alemany Joachim Ernst zu Oettingen-Oettingen) va néixer a Oettingen (Alemanya el 31 de març de 1612 i va morir a Harburg el 8 d'agost de 1658. Era un noble alemany fill del comte Lluís Eberhard (1577-1634) i de la comtessa Margarida d'Erbach (1576-1635).

## Matrimoni i fills

El 8 de desembre de 1633 es va casar amb la comtessa Anna Sibil·la de Solms-Sonnenwald (1615-1635), filla d'Enric Guillem I de Solms-Sonnenwald (1583-1632) i de Sofia Dorotea Mansfeld-Arnstein (1593-1617). Fruit d'aquest matrimoni en nasqué:
* Sofia Margarida (1634-1664), casada amb Albert II Hohenzollern de Brandenburg-Ansbach (1620-1667).
Morta la seva dona, poc després d'haver tingut Sofia Margarida, es va tornar a casar el 5 de desembre de 1638 amb Anna Dorotea de Hohenlohe-Neuenstein (1621-1643), filla del comte Carles VII de Hohenlohe-Neuenstein (1582-1641) i de Sofia de Zweibrücken-Birkenfeld (1593-1676). D'aquest matrimoni en nasqué:
* Albert Ernest I (1642-1683), casat amb Cristina Frederica de Württemberg (1644-1674).
Vidu de nou, es casà per tercera vegada el 9 de maig de 1646 a Nürnberg amb Anna Sofia de Sulzbach (1621-1675), filla del comte August de Sulzbach (1582-1632) i d'Hedwig Schleswig-Holstein-Gottorp (1603-1657). D'aquest tercer matrimoni en nasqué:
* Sofia Juliana 1656-1743), casada amb el comte Felip d'Oettingen-Wallerstein (1640-1680)

## Enllaços externs

* decarne.free.fr Arxivat 2011-01-02 a Wayback Machine.
# Amblyrhynchichthys micracanthus

Amblyrhynchichthys micracanthus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 19,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Mekong, Chao Phraya, Mae Khlong i Tapi a Indoxina.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Proasellus amiterninus

Proasellus amiterninus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

Viu a l'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Itàlia.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Argano R. & G.L. Pesce, 1979. Asellidae delle acque sotterranee dell'Italia centrale: diagnosi preliminari. Boll. Mus. Civ. St. Nat. Verona, 6: 139-145.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* 1 2 World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ Pesce's Web Portal (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
* Discover Life (anglès)