OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Interfado

Interfado. Festival Internacional de Fado de Catalunya és un festival de música dedicat al fado que es celebra al mes d'octubre a la ciutat de Lleida des del 2012.
De la mà de l'Orfeó Lleidatà, La Paeria i el Consolat de Portugal, i sota la direcció artística de Carolina Blàvia, pretén donar a conèixer les noves formes d'expressió d'aquesta música tradicional de la mà de fadistes portuguesos i no portuguesos que han elegit el camí de la investigació i la fusió amb altres estils.

## Referències

* ↑ «L'Interfado duu a Lleida el més singular del gènere». El Punt Avui, 19-10-2015. [Consulta: 22 octubre 2022].
* ↑ «El Festival Internacional de Fado amplia la seva programació a dos caps de setmana consecutius». Ara, 18-10-2017. [Consulta: 22 octubre 2022].
* ↑ «Deu anys d'Interfado a Lleida». Sons de la Mediterrània, 08-10-2021. [Consulta: 22 octubre 2022].
* ↑ «L'11a edició del festival Interfado oferirà les actuacions d'artistes de Portugal, el Regne Unit i les Illes Balears». 324.cat, 13-09-2022. [Consulta: 22 octubre 2022].
# Interfax-Ucraïna

L''Agència de Notícies Interfax-Ucraïna (ucraïnès: Інтерфакс-Україна) és una agència de notícies ucraïnesa amb seu a Kíev fundada el 1992; l'empresapertany al grup de notícies rus Serveis d'Informació Interfax. L'agència publica les seves notícies en ucraïnès, rus i anglès.
L'empresa compta amb un centre de premsa de 50 places.

## Referències

* ↑ Contactes Arxivat 2009-08-27 a Wayback Machine., web oficial
* ↑ Interfax (Agència de notícies d'Ucraïna), Mondo Times
* 1 2 Sobre l'agència Arxivat 2009-08-27 a Wayback Machine. Web oficial
* ↑ Press-center Arxivat 2009-08-27 a Wayback Machine., Official website

## Enllaços externs

* Web de l'agència (anglès) (rus) (ucraïnès)
# Benito Quinquela Martín

Benito Quinquela Martín (La Boca i Buenos Aires, 1 de març de 1890 - Buenos Aires, 28 de gener de 1977) va ser un pintor nascut a l'Argentina especialitzat en la pintura de temes portuaris del seu barri de la Boca. Fill de pares desconeguts que el van deixar a la Casa de los Expósitos de la ciutat de Buenos Aires amb una nota que deia Este niño ha sido bautizado con el nombre de Benito Juan Martín, acabà convertint-se en un dels pintors més importants i populars al seu país.

## Enllaços externs

* Informació del Museu Quinquela Martin. Govern de la Ciutat de Buenos Aires (castellà).
* Habitants de la Boca a Buenos Aires.
# Interruptor chopper

El terme Interruptor chopper, o simplement, chopper s'usa per referir-se als nombrosos tipus de dispositius i circuits electrònics de commutació. El terme s'ha distorsionat una mica i, com a resultat, en l'actualitat (anys 2000) és molt menys usat que fa potser 30 anys o més.
Essencialment, un chopper és un interruptor electrònic que s'usa per a interrompre un senyal sota el control d'un altre. La majoria dels usos moderns també empra nomenclatura alternativa que ajuda aclarir a quin tipus particular de circuit es refereixen. Aquests inclouen:
* Fonts d'alimentació commutades, incloent convertidors d'AC a DC.
* Controls de velocitat per motors de DC.
* Amplificadors de classe D.
* Drivers de freqüència variable.

## Vegeu també

* Electrònica de potència
* Convertidor AC DC
* Convertidor DC DC
* Convertidor Flyback
* Inversor
# Ilià Txernixov

Ilià Ievguenievitx Txernixov (en rus: Илья Евгеньевич Чернышов) (Pavlodar, 9 de juny de 1985) va ser un ciclista kazakh que fou professional del 2005 al 2008. Va combinar la carretera amb la pista. Va participar en els Jocs Olímpics de 2004.

## Palmarès en carretera

* 2006
** Medalla d'or als Jocs Asiàtics de Doha en contrarellotge per equips (amb Alexandr Dymovskikh, Dmitri Grúzdev i Andrei Mizúrov)
** 1r a la Volta a Egipte i vencedor d'una etapa

## Palmarès en pista

* 2008
** Campió asiàtic en Puntuació

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Bendel Insurance FC

El Bendel Insurance FC, també conegut com a Insurance of Benin FC, és un club de futbol de la ciutat de Benin City, Nigèria. Originàriament fou conegut com a Vipers of Benin. Disputa els seus partits a l'estadi Samuel Ogbemudia, que té una capacitat per a 20.000 espectadors.
Fou un dels clubs fundadors de la lliga nigeriana de futbol el 1972.
L'equip patí una disputa sobre el control de l'equip la temporada 2007-08. Finalment va perdre la categoria al final de la temporada, després d'acabar en darrera posició. Primer descens del club a segona categoria en tota la seva història. L'agost de 2008, el control del club passà a mans del govern de l'estat d'Edo.

## Palmarès

* Lliga nigeriana de futbol:
** 1973, 1979
* Copa nigeriana de futbol:
** 1972, 1978, 1980
* Copa de la CAF de futbol:
** 1994
* Recopa africana de futbol:
** Finalista el 1989
* Copa d'Àfrica Occidental de clubs (UFOA Cup):
** 1993, 1994, 1995

## Referències

* ↑ «Stadiums in Nigeria». World Stadiums. Arxivat de l'original el 2016-04-18. [Consulta: 15 juliol 2007].
* ↑ Odegbami, Olusegun. «The Return of ‘Bede’ Insurance!». Vanguard Nigeria, 18-01-2019.
* ↑ «Insurance FC crisis started since 1995». NIGERIAN TRIBUNE. Arxivat de l'original el 2008-05-27. [Consulta: 4 gener 2008].
* ↑ «Osunbor summons Ebewele, Ekhosuehi - Insurance crisis latest». NIGERIAN TRIBUNE. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 gener 2008].
* ↑ «Nigeria - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Nigeria - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-05-09 a Wayback Machine.
* Nigeriasports.com Arxivat 2006-07-01 a Wayback Machine.
* The Punch Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine.
* Crisi de l'Insurance FC Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* Insurance FC lloga ghanesos Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Bernat de Santcliment

Bernat de Santcliment és el nom de diversos ciutadans honrats del llinatge dels Santcliment, alguns d'ells senyors de Badalona.

## Bernat (I)

Bernat (I) de Santcliment fou el pare de Pere (I) de Santcliment, el primer dels Santcliment de Barcelona que va fer fortuna com a oficial reial. Se'n desconeix l'ofici, però potser fou corretger.

## Bernat (II)

Primogènit i hereu de Pere (I) de Santcliment, de qui heretà la casa forta de Badalona. Es casà amb Serena, segurament de la família Oulomar, amb qui tingué cinc fills: Bernat (III), Pere (III), Constança (II) —que es casaria amb Francesc Marquet, fill de Miquel Marquet, i mare de Francescó Marquet, senyor de la casa de Palou—, Jaume (II) i Ramon (II). Degué morir relativament jove, abans de 1328.

## Bernat (III)

Primogènit i hereu de Bernat (II), de qui heretà la casa forta de Badalona. Es va casar amb Valença, filla d'Arnau sa Bastida i Margarida, amb qui degué tenir quatre fills: Berenguer, l'hereu, Bernat (IV), Galceran i Serena. Va morir entre 1343 i 1348. Probablement és aquest Bernat de Santcliment el que fou conseller de Barcelona el 1342 i el 1346.

## Bernat (IV)

Fill de Bernat (III) i Valença, potser és el pare de Pere (V), Ramon (III) i Sibil·la. Pere i Ramon manaren en 1389 inventariar els béns de la seva germana difunta, filla de Bernat de Santcliment i aquest segurament seria Bernat (III), l'únic Bernat que aleshores devia ser viu. Segurament és aquest Bernat el que fou jurat del Consell de Cent el 1361, el 1362, el 1365 i el 1366 (a vegades també membre del consell de vint-i-cinc) i obrer de la ciutat el 1365.

## Referències

* 1 2 Ferrer i Mallol, Maria Teresa «Altres famílies i membres: l'oligarquia barcelonina». El "Llibre del Consell" de la ciutat de Barcelona [Barcelona], 2007.
* 1 2 3 4 5 6 Vela Aulesa, Carles. «Aproximació genealògica als Santcliment de Barcelona». A: La Corona catalanoaragonesa, l'Islam i el món mediterrani: estudis d'història medieval en homenatge a la doctora Maria Teresa Ferrer i Mallol. Barcelona: Editorial CSIC, 2013, p. 671-683. ISBN 9788400096502.
# Biologia ambiental

La biologia ambiental és la branca de la biologia que estudia la relació dels sistemes biològics (organismes, espècies, ecosistemes) amb el seu entorn. És a dir, el coneixement de la biodiversitat i del paper que juga en el funcionament de la biosfera.
La biologia ambiental està arrelada en disciplines amb una llarga tradició de reconeixement dels diferents éssers vius —com la botànica o la zoologia, en altres que tracten del funcionament dels organismes i la seva resposta al medi —la fisiologia— i en altres amb una vocació integradora del conjunt d'éssers vius i del medi —l'ecologia.

## Enllaços externs

* Grau en Biologia Ambiental, UAB
# Inés Juste Bellosillo

Inés Juste Bellosillo (Madrid, 1974) és una empresària de Madrid, presidenta del grup químic-farmacèutic Juste des del 2011 i vicepresidenta de la CEOE des del 2019.
Llicenciada en Empresarials per la Universitat Autònoma de Madrid i MBA per l'Instituto de Empresa, del 1999 al 2001 va ser consultora externa a DBT Consultores i del 2003 al 2004 va treballar a l'ONG German Agro Action a Angola en un sistema de control financer i de gestió de cash flow. El 2004 va assumir la presidència del grup Juste, una companyia de la seva família fundada el 1922. Forma part de la quarta generació de la família que treballa a l'empresa. El 2017 va decidir vendre part de l'empresa relacionada amb els productes farmacèutics, al grup Chemo.
Ha compaginat la feina a l'empresa familiar amb altres càrrecs. Del 2011 al 2015 va ser membre de diverses comissions a la Cambra de Comerç de Madrid. Del 2014 al 2017 va ser presidenta de l'Associació de l'Empresa Familiar de Madrid (ADEFAM), vicepresidenta de la Federació Empresarial de la Indústria Química Espanyola (FEIQUE) i membre dels òrgans de govern de Farmaindustria. Ha rebut diversos reconeixements com el Top 100 de dones líders el 2016, IWEC Awards el 2017, i Dona empresària sector salut el 2018.
El 2019 va ser nomenada vicepresidenta de la CEOE, on ja era membre del comitè executiu des del 2018.

## Referències

* ↑ «“Muchos de los conflictos en las empresas familiares se deben a que no se separan los dos ámbitos”», 14-06-2018. [Consulta: 30 setembre 2020].
* ↑ Press, Europa. «María José Álvarez (Grupo Eulen) e Inés Juste (Grupo Juste) se incorporan al Comité Ejecutivo de CEOE», 19-12-2018. [Consulta: 30 setembre 2020].
* 1 2 «Inés Juste - Profesores UNIR» (en espanyol europeu). [Consulta: 30 setembre 2020].
* ↑ Núria Vilanova. La esencia de la empresa familiar: Valores y comunicación. Plataforma, 26 March 2018, p. 88–. ISBN 978-84-17002-79-4.
* ↑ Sempere, Pablo. «Inés Juste: “El sector farma reclama mayor certidumbre legislativa y jurídica”» (en castellà), 12-03-2018. [Consulta: 30 setembre 2020].
* ↑ «Inés Juste es nombrada nueva vicepresidenta de la CEOE» (en castellà). [Consulta: 30 setembre 2020].
# Inés Luisi

Inés Luisi (Paysandú, segle XIX - 1965) va ser una metgessa-cirurgiana uruguaiana que va ser degana de la Universitat de Dones de Montevideo

## Biografia

Inés era filla de María Teresa Josefina Janicki (filla de polonesos exiliats a França) i d'Ángel Luisi Pisano (italià qui va portar a Amèrica les seves idees maçòniques de llibertat, igualtat i fraternitat). Acabats de casar, van arribar el 1872 a Entre Ríos (Argentina) i el 1878 a Paysandú (Uruguai). El 1887 es van instal·lar a Montevideo.
La família Luisi-Janicki van ser treballadors i educadors que es van desenvolupar en un ambient de resistència i rebel·lia, de pensament molt liberal per l'època. Totes les seves filles van estudiar magisteri i algunes d'elles van seguir carreres universitàries sent de les primeres dones professionals, com Paulina Luisi i Luisa Luisi.
Inés Luisi va néixer a Paysandú en una família que creia en la formació dels seus fills, i així ho va demostrar la formació de cadascun d'ells, especialment les seves quatre filles: Paulina Luisi (la primera metgessa uruguaiana), Luisa Luisi (escriptora i educadora), i Clotilde Luisi (la primera advocada uruguaiana).
Es va graduar a la Facultat de Montevideo el 1917, i va ser docent i després degana a la Universitat per a Dones entre 1923 i 1928.
Va ocupar càrrecs de direcció en diferents divisions en l'Assistència Pública Nacional com a Cap de Clínica Mèdica.
Va ser la primera dona que va integrar un tribunal examinador a la Facultat de Medicina.

## Referències

* ↑ «Las hermanas Luisi» ( PDF) (en castellà). Biblioteca Plan Ceibal.
* ↑ Scarone, Arturo. Uruguayos contemporáneos (en castellà). Barreiro y Ramos, 1937.
* ↑ Rizzi, Milton. «La mujer en medicina en el Uruguay: Médicas en Uruguay 1908-1953» ( PDF) (en castellà). SMU, 2013.
# Biggs

Biggs és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2009 tenia 1.815 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Biggs tenia 1.793 habitants, 571 habitatges, i 449 famílies. La densitat de població era de 1.331,3 habitants/km².
Dels 571 habitatges en un 44,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,6% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 21,2% no eren unitats familiars. En el 17,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,55.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,2% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 17,1% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.250 $ i la renda mediana per família de 39.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.692 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 12.386 $. Entorn de l'11,7% de les famílies i el 17,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Biggs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Biggs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Bigfork (Minnesota)

Bigfork és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 469 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bigfork tenia 469 habitants, 208 habitatges, i 110 famílies. La densitat de població era de 101,7 habitants per km².
Dels 208 habitatges en un 21,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 47,1% no eren unitats familiars. En el 42,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 24% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,68.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,8% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 21,5% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 31,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.167 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.083 $ mentre que les dones 19.886 $. La renda per capita de la població era de 14.455 $. Entorn del 6% de les famílies i el 12,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bigfork». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bigfork». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Bitxo de Girona

El bitxo de Girona és una varietat de pebrot de forma allargada i prima. Color groguenc verdós de pell molt fina. D'aroma intens i un punt de dolç. Es consumeix fresc, en conserva, escalivat o fregit. Es cull a mitjan juliol fins a la tardor.

## Referències

* ↑ «Piràmide d'aliments de l'Empordà». web. Consell Comarcal del Baix Empordà. Arxivat de l'original el 2015-07-15. [Consulta: 30 març 2015].
* ↑ Calls, Albert. Sa i català. Barcelona: Ara Llibres, 2014, p. 26-27. ISBN 978-84-15642--84-8.
# Isòtops del bohri

El bohri (Bh) no té cap isòtop estable. S'han caracteritzat 16 isòtops, el més estable dels quals és el $^{267}$Bh, amb un període de semidesintegració de 22 segons.

## Taula

| Símbol del núclid | Z(p) | N(n) | massa isotòpica(u) | període de semidesintegració |
| rang de variació natural (fracció molar) |||
| $^{260}$Bh | 107 | 153 | 260.12197(62)# | 0.3# ms |
| $^{261}$Bh | 107 | 154 | 261.12166(25)# | 13(4) ms [12(+5-3) ms] |
| $^{262}$Bh | 107 | 155 | 262.12289(37)# | 290(160) ms |
| $^{262m}$Bh | 300(60) keV | 300(60) keV | 300(60) keV | 14(4) ms |
| $^{263}$Bh | 107 | 156 | 263.12304(39)# | 200# ms |
| $^{264}$Bh | 107 | 157 | 264.1246(3)# | 1.3(5) s [0.44(+60-16) s] |
| $^{265}$Bh | 107 | 158 | 265.12515(41)# | 0.9(+7-3) s |
| $^{266}$Bh | 107 | 159 | 266.12694(22)# | 5(3) s |
| $^{267}$Bh | 107 | 160 | 267.12765(28)# | 22(10) s [17(+14-6) s] |
| $^{268}$Bh | 107 | 161 | 268.12976(41)# | 25# s |
| $^{269}$Bh | 107 | 162 | 269.13069(44)# | 25# s |
| $^{270}$Bh | 107 | 163 | 270.13362(50)# | 30# s |
| $^{271}$Bh | 107 | 164 | 271.13518(60)# | 40# s |
| $^{272}$Bh | 107 | 165 | 272.13803(65)# | 10(+12-4) s |
| $^{273}$Bh | 107 | 166 | 273.13962(89)# | 90# min |
| $^{274}$Bh | 107 | 167 | 274.14244(84)# | 90# min |
| $^{275}$Bh | 107 | 168 | 275.14425(70)# | 40# min |

### Notes

* Els valors marcats amb # no estan derivats únicament de dades experimentals, sinó que en part es basen en tendències sistemàtiques. Els espins amb arguments d'assignació febles es troben entre parèntesis.
* Les incerteses es troben en forma concisa entre parèntesis després dels últims dígits corresponents. Els valors d'incertesa indiquen una desviació estàndard, tret de la composició isotòpica i la massa atòmica estàndard de la IUPAC, que utilitzen incerteses expandides.

## Referències

* Masses isotòpiques de l'Ame2003 Atomic Mass Evaluation Arxivat 2008-09-23 a Wayback Machine. by G. Audi, A.H. Wapstra, C. Thibault, J. Blachot and O. Bersillon in Nuclear Physics A729 (2003).
* Composicions isotòpiques i masses atòmiques estàndard de Atomic weights of the elements. Review 2000 (IUPAC Technical Report). Pure Appl. Chem. Vol. 75, No. 6, pp. 683-800, (2003) and Atomic Weights Revised (2005) Arxivat 2008-03-05 a Wayback Machine..
* Semivida, espín i dades d'isomers triades d'aquestes fonts:
** Audi, Bersillon, Blachot, Wapstra. The Nubase2003 evaluation of nuclear and decay properties, Nuc. Phys. A 729, pp. 3-128 (2003).
** National Nuclear Data Center, Brookhaven National Laboratory. Information extracted from the NuDat 2.1 database (retrieved Sept. 2005).
** David R. Lide (ed.), Norman E. Holden in CRC Handbook of Chemistry and Physics, 85th Edition, online version. CRC Press. Boca Raton, Florida (2005). Section 11, Table of the Isotopes.
Index de pàgines d'isòtops · Taula de núclids :
| Isòtop més lleuger | Isòtop actual | Isòtop més pesant |
| Isòtops del seaborgi | Isòtops del bohri | Isòtops del hassi |
# Ictoniquins

Els ictoniquins (Ictonychinae) són una subfamília de mamífers carnívors de la família dels mustèlids. Aquest grup sorgí fa uns 9 milions d'anys, probablement a Àsia, s'estengué a Àfrica durant la crisi de salinitat del Messinià (fa aproximadament 6,5 milions d'anys) i arribà a Sud-amèrica poc després de la formació de l'istme de Panamà, a l'inici del gran intercanvi americà.

## Referències

* ↑ Sato, Jun J.; Wolsan, Mieczyslaw; Prevosti, Francisco J.; D'Elía, Guillermo; Begg, Colleen; Begg, Keith; Hosoda, Tetsuji; Campbell, Kevin L.; Suzuki, Hitoshi «Evolutionary and biogeographic history of weasel-like carnivorans (Musteloidea)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 63, 3, 2012, pàg. 745–757. DOI: 10.1016/j.ympev.2012.02.025. ISSN: 10557903.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Interdit aux chiens et aux Italiens

Interdit aux chiens et aux Italiens (en valencià: Prohibit a gossos i italians) és una pel·lícula d'animació franco-italiana-suïssa dirigida per Alain Ughetto i estrenada el 2022. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

L'autor de la pel·lícula descobreix la història del seu iaio, Luigi Ughetto, i els seus germans, quan deixen arrere el seu poble del Piemont, Ughettera, per emigrar a Provença. L'home viurà dos guerres, la pobresa i el feixisme, i formarà una família amb Cesira, tot endinsant-se als Trente Glorieuses.

## Fitxa tècnica

* Títol original : Prohibit als gossos i italians
* Direcció : Alain Ughetto
* Guió : Alain Ughetto, Alexis Galmot i Anne Paschetta
* Animació : Juliette Laurent i Julien Maret
* Decoracions : Jean-Marc Ogier
* muntatge : Denis Leborgne
* Música : Nicola Piovani
* Producció : Alexandre Cornu, Mathieu Courtois, Luis Correia i Nicolas Burlet
** Coproductor : Enrica Capra, Manuel Poutte i Ilan Urroz
* Empresa productora : Les Films du tambour de soie, Vivement lundi !, Foliascope, Lux Fugit, Graffiti Film, Ocidental Filmes et Nadasdy Film SARL
* empresa de distribució : Gebeka Films
* país de producció : França, Suïssa i Itàlia
* llengua original : francés
* Format : color — 2,35:1
* Gènere : Animació
* Durada : 70 minuts
* Dates d'estrena :
** França :15 juny 2022 (Annecy)

## Honors

* 2022 : Premi del Jurat de Llargmetratge i Premi Gan Foundation de Radiodifusió al Festival Internacional de Cinema d'Animació d'Annecy.

## Referències

* ↑ «"Interdit aux chiens et aux Italiens", un long métrage d'animation d'Alain Ughetto» (en francès). rts.ch, 14-07-2022. [Consulta: 25 octubre 2022].
* ↑ «Crítica: Interdit aux chiens et aux Italiens» (en castellà). Cineuropa - lo mejor del cine europeo. [Consulta: 25 octubre 2022].
* ↑ «Interdit aux chiens et aux Italiens». Goita què fan, ara!. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ «Interdit aux chiens et aux italiens» (en francès). Foliascope. [Consulta: 25 octubre 2022].
# Beneficència

S'anomena beneficència al conjunt d'institucions que l'administració posa de franc a disposició dels més necessitats per a proveir-los sosteniment i desenvolupament físic i personal.
És l'acció d'ajuda directa, permanent o transitòria, especialment material, als qui no disposen de mitjans suficients per a cobrir necessitats intel·lectuals o materials bàsiques.
Beneficència és l'acció de fer bé, especialment als més necessitats.
És una característica primordial de la beneficència la de no tenir finalitat de lucre.

## Història

La beneficència pública s'ha articulat al llarg de la història a través de diverses institucions, recollides en les lleis i regulades per reglaments particulars. Les més destacades dels temps antics han estat les següents:
* Cases d'expòsit, on es recollia els infants abandonats o de pares desconeguts
* Cases de misericòrdia. Institucions on es donava acollida i refugi a les dones que concebien il·legalment i volien amagar l'embaràs o el part.
* Cases de maternitat. Suplien les mateixes necessitats que les cases de misericòrdia.
* Cases de socors. Establiments on s'acollia els orfes majors de 6 anys. S'hi establien tallers per a proporcionar-los en el futur una ocupació laboral.
* Hospitals de malalts.
* Hospitals de convalescents.
* Hospitals de bojos o manicomis.
* Socors domiciliaris. Atencions als necessitats en el seu domicili.

## Referències

* ↑ enciclopedia.cat
* ↑ «dle.iec.cat». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 26 agost 2015].