OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Revista Contemporánea

Revista Contemporánea va ser una revista cultural publicada a Madrid entre 1875 i 1907, fundada per José del Perojo i que en els seus inicis serví com a vehicle introductor d'idees neokantianes i positivistes a Espanya. Tanmateix, després de dificultats econòmiques, la revista fou traspassada en 1879 a un nou propietari, José de Cárdenas y Uriarte, qui modificà la línia editorial notablement. Foren directors de la publicació, endemés de Del Perojo y Cárdenas, Rafael Álvarez Sereix i Francisco de Asís Pacheco.

## Referències

* 1 2 Asún, 1988, p. 81.
* ↑ Bataillon, 1950, p. 410.
* ↑ Cobos Castro, 1987-1988, p. 105-110.
* ↑ Dorca, 1996, p. 79-100.
* ↑ Mejías Alonso i Arias Coello, 1998, p. 245.
* ↑ Núñez Encabo, 1999, p. 58.
* ↑ Mejías Alonso i Arias Coello, 1998, p. 245-246.
* ↑ Mora, 2014, p. 131.

## Bibliografia

* Asún, Raquel. «Las revistas culturales y la novela: elementos para un estudio del realismo en España». A: Yvan Lissorgues. Realismo y naturalismo en España en la segunda mitad del siglo XIX: Actas del Congreso internacional celebrado en la Universidad de Toulouse-Le Mirail del 3 al 5 de noviembre de 1987. Anthropos Editorial, 1988, p. 75-89. ISBN 9788476580967.
* Bataillon, Marcel «Colección de índices de publicaciones periódicas, dirigida por Joaquín de Entrambasaguas» (en francès). Bulletin Hispanique, 52, 52-4, 1950, pàg. 410-411. ISSN: 1775-3821.
* «La literatura francesa en la "Revista Contemporánea" (1875-1907)». Alfinge: Revista de filología. Universidad de Córdoba, 5, 1987-1988, pàg. 105-110. ISSN: 0213-1854.
* Dorca, Toni «Un proyecto de modernidad en la España restauracionista: José del Perojo y la Revista Contemporánea (1875-1879)». Siglo Diecinueve. Literatura Hispánica, 2, 1996, pàg. 79-100. ISSN: 1136-2308.
* Mejías Alonso, Almudena; Arias Coello, Alicia «La prensa del siglo XIX como medio de difusión de la literatura hispanoamericana». Revista General de Informacion y Documentación, 8, 2, 1998, pàg. 241-257. Arxivat de l'original el 2015-02-26. ISSN: 1131-8635 [Consulta: 1r agost 2015].
* Mora, Rogelio de la «Latinoamericanos en la prensa de Madrid y París: vida intelectual (1898-1932)». Tinkuy: Boletín de investigación y debate, 21, 2014, pàg. 129-146. ISSN: 1913-0481.
* El nacimiento de la sociología en España: Manuel Sales y Ferré. Editorial Complutense, 1999. ISBN 9788489784932.

## Enllaços externs

* Números digitalitzats de Revista Contemporánea a l'Hemeroteca Digital de la Biblioteca Nacional d'Espanya
* Números digitalitzats de Revista Contemporánea an la Biblioteca Virtual de Premsa Històrica del Ministeri d'Educació, Cultura i Esport
# Retrat d'una dama (miniatura)

Hom sol incloure aquest Retrat d'una Dama (miniatura), en el migrat corpus de retrats femenins d'El Greco, tot i que la seva autoria no sigui unànimement reconeguda. Harold Wethey la numera amb el codi X-204 en el seu catàleg raonat d'obres d'El Greco.

## Anàlisi de l'obra

No està signada; Oli sobre paper; 58 x 43 mm.; Col·lecció privada.
Tant el fet d'ésser una miniatura, com el suport sobre paper són insòlits dins el corpus pictòric d'El Greco. Tanmateix, Francisco Javier Sánchez Cantón la identifica amb Doña Jerónima de las Cuevas, l'ùnica amant coneguda i la possible esposa d'El Greco. José Camón Aznar recolza l'autenticitat d'aquesta obra, i Josep Gudiol remarca la notable semblança amb l'esguard del Retrat d'una dama abillada amb ermini.

## Vegeu també

* Retrat d'una dama
* Retrat d'una dama amb una flor al cabell
* Retrat d'una dama abillada amb ermini

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II) ; Ediciones Guadarrama; Madrid-1967.
* Frati Tiziana; La obra pictórica completa de El Greco; Edic. Noguer Rizzoli; Milán-Barcelona-1970
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1

## Referències

* ↑ Wethey, Harold E. Obra citada, p. 225.
* ↑ Frati, Tiziana. Obra citada, p. 98.
* ↑ Gudiol, José. Obra citada, p. 92.
# República Federal Soviètica de Transcaucàsia

La República Federal Soviètica de Transcaucàsia fou un estat nominalment independent que va existir entre el 12 de març de 1922 al 30 de desembre de 1922.
La van formar Abkhàzia, l'Azerbaidjan, Armènia i Geòrgia el 12 de març de 1922. La Constitució formal es va verificar el 12 d'abril de 1922.
El 12 de desembre de 1922 es va crear la República Socialista Federativa Soviètica de Transcaucàsia, que va ingressar a la Unió Soviètica el 30 de desembre següent, com una de les entitats constituents de la Unió.
# Cooperativa agrícola d'Igualada

La Cooperativa agrícola d'Igualada, o Sindicat de Vinyaters, és un edifici modernista del municipi d'Igualada (Anoia), projectat per l'arquitecte Cèsar Martinell i Brunet entre 1919 i 1921, i construït entre 1921 i 1922. Si el comparem amb altres cellers cooperatius trobarem que aquest és menys ric en la construcció i en l'ornamentació, si és que en l'arquitectura de Martinell aquests dos conceptes poden anar separats. Cal remarcar els arcs catenaris que es troben en el soterrani, així com els arcs que separen el molí de les tines, aquestes amb un suport molt típic dintre de les estructures de Cèsar Martinell. El totxo és l'element bàsic amb el qual, amb gran habilitat constructiva, Cèsar Martinell fa quasi tots els seus treballs. Es construeix per iniciativa del Sindicat de Vinyaters d'Igualada. És una obra protegit com a bé cultural d'interès local.
L'any 2016 l'edifici es va reobrir, després d'un procés de consolidació, recuperació i millora de l'accessibilitat impulsat per la cooperativa AgroIgualada amb la col·laboració de l'Ajuntament d'Igualada. L'acte de reobertura comptà amb les intervencions del president d'AgroIgualada Cooperativa, Xavier Bargalló, l'alcalde d'Igualada, Marc Castells, l'arquitecte responsable de la rehabilitació, Pep Riba, i la historiadora de l'art i especialista en la figura de Martinell, Raquel Lacuesta.
* Estat de la coberta l'any 2010, abans de la primera intervenció
* Estat de la coberta l'any 2016, després de la primera intervenció
* Vista general (2016)
* Dues de les 22 tines de vi, de 15.000 litres de capacitat cada una
* Arc catenari de maons al soterrani, coronat per un reforç de ciment
* Segona nau, amb l'encavallada i sense coberta (2016)

## Referències

* 1 2 3 Anoia Diari, 24 agost 2016, Igualada recupera el celler de l'antic Sindicat de Vinyaters
* 1 2 «Cooperativa agrícola d'Igualada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Renieblas

Renieblas és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Reynoldsburg

Reynoldsburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 32.069 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Reynoldsburg tenia 32.069 habitants, 12.849 habitatges, i 8.801 famílies. La densitat de població era de 1.170,3 habitants/km².
Dels 12.849 habitatges en un 34,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,8% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 31,5% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 10,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.108 $ i la renda mediana per família de 60.183 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.608 $ mentre que les dones 30.448 $. La renda per capita de la població era de 23.388 $. Aproximadament el 4,4% de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Reynoldsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Reynoldsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Reynoldsita

La reynoldsita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor de Robert E. Reynolds (1943), antic comissari de Ciències de la Terra al Museu Comarcal de San Bernardino.

## Característiques

La reynoldsita és un cromat de fórmula química Pb₂Mn$^{4+}$₂O₅(CrO₄). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats al Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 63559, 63560 i 63561 (Mina Blue Bell) i 63562 (Mina Red Lead).

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de les mostres obtingudes en dos indrets: la mina Red Lead, al districte de Zeehan (Tasmània, Austràlia), i la mina Blue Bell Mine, al districte miner de Silver Lake, al comtat de San Bernardino (Califòrnia, Estats Units). També ha estat descrita a la mina Milford Núm. 3, situada al comtat de Clark (Nevada, Estats Units). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Reynoldsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 desembre 2019].
# Rinorea laurifolia

Rinorea laurifolia és una espècie de planta amb flor que pertany a la família de les violàcies. És endèmica de Colòmbia, concretament a la vall del Riu Magdalena.

## Referències

* ↑ Calderón, E. «Rinorea laurifolia». IUCN Red List of Threatened Species, 1998. [Consulta: 30 abril 2014].

## Bibliografia

* Calderon, E. (recopilador) 1997. Lista de plantas Colombianas en peligro. Versió del juliol de 1997. Instituto de Investigacino de Recursos Biologicas Alexander von Humboldt. (inèdita). (castellà)
* Hekking, W.H.A. 1988. Violaceae Part 1 - Rinorea and Rinoreocarpus. Flora Neotropica.Monograph 46. The New York Botanical Garden, New York. (anglès)
* Oldfield, S., Lusty, C. and MacKinven, A. (recopiladors). 1998. The World List of Threatened Trees. World Conservation Press, Cambridge, UK. (anglès)
* The Nature Conservancy. 1996. Natural Heritage Central Database. (Status and distribution data on Latin American plants, developed in collaboration with Latin American Conservation Data Centers and Missouri Botanical Garden). (anglès)
# Rinorea hymenosepala

Rinorea hymenosepala és una espècie de planta amb flor que pertany a la família de les violàcies. És una planta endèmica de Colòmbia. Aquesta espècie està en estreta relació amb la més estesa R. ulmifolia. La seva àrea de distribució són en dues ubicacions: una als boscos del nord de la vall del Riu Magdalena i l'altra a prop de Sierra Nevada de Santa Marta.

## Referències

* ↑ Calderón, E. «Rinorea hymenosepala». IUCN Red List of Threatened Species, 1998. [Consulta: 29 abril 2014].

## Bibliografia

* Calderon, E. (recopilador) 1997. Lista de plantas Colombianas en peligro. July 1997 Version. Instituto de Investigacino de Recursos Biologicas Alexander von Humboldt. (inèdita). (castellà)
* Hekking, W.H.A. 1988. Violaceae Part 1 - Rinorea and Rinoreocarpus. Flora Neotropica. Monograph 46. The New York Botanical Garden, New York. (anglès)
* Oldfield, S., Lusty, C. and MacKinven, A. (recopiladors). 1998. The World List of Threatened Trees. World Conservation Press, Cambridge, UK. (anglès)
* The Nature Conservancy. 1996. Natural Heritage Central Database. (Status and distribution data on Latin American plants, developed in collaboration with Latin American Conservation Data Centers and Missouri Botanical Garden). (anglès)
# Conca estructural

Una conca estructural és una formació a gran escala d'estrats de roques formats pel vinclament tectònic dels estrats que abans eren plans. Les conques estructurals són depressions geològiques, i són l'invers dels doms. Algunes conques estructurals allargades també es coneixen sota el nom de sinclinals. Les conques estructurals també poden ser conques sedimentàries, les quals són agregacions de sediments que omplen una depressió o acumulades en una superfície. De tota manera moltes conques estructurals estan formades per esdeveniment tectònics molt després que s'hagin dipositat les capes sedimentàries.
Les conques apareixen als mapes geològics com a grans trets circulars o el·líptiques amb capes concèntriques. Els estrats exposats de les conques són progressivament més joves de fora cap endins, amb les roques més joves al centre. Les conques són sovint de gran superfície amb llargada de centenars de quilòmetres.
Les conques estructurals són importants fonts de carbó, petroli, i aigua subterrània.

## Exemples de conques estructurals
### Austràlia

* Conca Amadeus
* Coonca Bowen
* Conca Cooper

### Europa

* Conca de Hampshire, Regne Unit
* Conca de Londres, Regne Unit
* Conca de París, França
* Conca Permiana, Polònia, nord d'Alemanya, Dinamarca, Països Baixos, la Mar del Nord i Escòcia

### Estats Units

* Conca dels Apalatxes, est dels Estats Units
* Conca Big Horn, Wyoming
* Conca Black Warrior, Alabama i Mississipi
* Conca Delaware, Texas i Nou Mèxic
* Conca Denver, Colorado
* Conca Illinois, Illinois
* Conca Los Angeles, Califòrnia
* Conca Michigan, Michigan
* Conca North Park (Colorado) Colorado
* Conca Paradox, Utah i Colorado
* Conca Permiana (Amèrica del Nord), Texas i Nou Mèxic
* Conca Piceance, Colorado
* Conca Powder River, Wyoming i Montana
* Conca Raton, Colorado i Nou Mèxic
* Conca Sacramento, Califòrnia
* Conca San Juan, Nou Mèxic i Colorado
* Conca Uinta, Utah
* Conca Williston, Montana i Dakota del Nord
* Conca Wind River, Wyoming

### Amèrica del Sud

* Conca del Chaco, Argentina, Bolivia i Paraguai
* Conca Magallanes, Xile
* Conca Neuquén, Argentina i Xile
* Conca Paraná, Argentina, Brasil, Paraguai i Uruguai

## Referències

* Monroe, James S., and Reed Wicander. The Changing Earth: Exploring Geology and Evolution. 2nd ed. Belmont: Wadsworth Publishing Company, 1997. ISBN 0-314-09577-2
# Conca del Paranà

La conca del Paranà és una de les dotze regions hidrogràfiques del territori brasiler. La regió comprèn una àrea de 879.860 km², distribuïts en set Unitats de la Federació: Mines Gerais, Estat de Goiás, Mato Grosso do Sul, São Paulo, Paraná, Santa Catarina i el Districte Federal. El Riu Paranà és el principal curs d'aigua de la conca, però de gran importància també són els seus afluents i formadors com els rius Grande, Paranaíba, Tietê, Paranapanema, Iguaçú, d'entre uns altres. La seva vegetació era la Mata Atlântica, el Cerrado i la Mata d'Araucárias, que van anar fortament desforestat al llarg de l'ocupació de la regió. La conca de Paraná és la regió més industrialitzada i urbanitzada del país. En ella resideix gairebé un terç de la població brasilera, destacant-se com principals aglomeracions urbanes les regions metropolitanes de São Paulo, Campinas i de Curitiba. Es tracta de la conca hidrogràfica amb la major capacitat instal·lada d'energia elèctrica del país i també la de major demanda. Es destaquen les fàbriques d'Itaipú, Furnas, Puerto Primavera, etc
# Combourtillé

Combourtillé (en bretó Komorzhel) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 515 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 425 | 416 | 370 | 340 | 363 | 401 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| -2001 | Monique Buineau | |
| 2001- | Roland Bouvet | |
# Corb de clatell blanc

La corb de clatell blanc (Corvus albicollis) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones rocoses, penya-segats i turons al nord-est, est i sud-est de la República Democràtica del Congo, Uganda i oest i sud de Kenya, cap al sud, a través de Ruanda, Burundi, Tanzània, Zàmbia, Malawi, Moçambic, Zimbabwe i l'extrem oriental de Botswana fins l'est i sud de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Corb de clatell blanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2023(català)
# Resposta optocinètica

La resposta optocinètica és una combinació de moviments oculars de fase lenta i fase ràpida. Es veu quan un individu segueix (moviment de persecució) un objecte en moviment amb els seus ulls, que després es desplaça fora del camp de visió, un punt en el qual els seus ulls tornen a la posició inicial (moviment sacàdic) quan van veure l'objecte per primera vegada.. El reflex es desenvolupa al voltant dels 6 mesos d'edat.
El nistagme optocinètic/resposta (OKN/R) és un nistagme que es produeix en resposta a un estímul visual a la retina. Està present en pacients amb desenvolupament normal. La resposta optocinètica permet que l'ull segueixi objectes en moviment quan el cap roman aturat (p. ex., observant pals de telèfon individuals al costat de la carretera mentre es passa per ells en un cotxe, o observant objectes estacionaris mentre els passa).

## Diagnòstic
### Nistagme optocinètic provocat

Amb una visió normal, es desenvolupa una resposta OKN en els nadons i es manté durant l'edat adulta. La resposta OKN consisteix en fases inicials lentes en la direcció de l'estímul (perseguiments suaus), seguides de fases ràpides i correctives (moviment sacàdic de retorn). La presència d'una resposta OKN en la direcció temporal a nasal indica una via visual intacta. Un altre mètode eficaç és subjectar un mirall davant del pacient i girar lentament el mirall a banda i banda del pacient. El pacient amb una via visual intacta mantindrà el contacte visual amb si mateix. Aquest estímul optocinètic convincent força els moviments oculars lents reflexos.

### Desenvolupament de l'estereopsis

Això és especialment útil en l'estrabisme infantil per determinar si el desenvolupament d'estereopsis de moviment està present o no. El seguiment del moviment nasal a temporal es pot entrenar en estrabisme infantil que permet l'alineació dels ulls (Baxtrom i Clopton, 2019) i es pot associar amb el sistema òptic accessori per al control ocular.

## Referències

* ↑ Atkinson J Hum Neurobiol, 3, 2, 1984, pàg. 61–74. PMID: 6378843.
* 1 2 Tabata, Hiromitsu; Shimizu, Naoki; Wada, Yoshiro; Miura, Kenichiro; Kawano, Kenji (en anglès) Journal of Vision, 10, 1, 02-01-2010, pàg. 13.1–17. DOI: 10.1167/10.1.13. ISSN: 1534-7362. PMID: 20143906 [Consulta: free].
* ↑ Cahill, Hugh; Nathans, Jeremy PLOS ONE, 3, 4, 30-04-2008, pàg. e2055. Bibcode: 2008PLoSO...3.2055C. DOI: 10.1371/journal.pone.0002055. ISSN: 1932-6203. PMC: 2323102. PMID: 18446207 [Consulta: free].
* ↑ Katoh, Akira; Kitazawa, Hiromasa; Itohara, Shigeyoshi; Nagao, Soichi (en anglès) Proceedings of the National Academy of Sciences, 95, 13, 23-06-1998, pàg. 7705–7710. Bibcode: 1998PNAS...95.7705K. DOI: 10.1073/pnas.95.13.7705. ISSN: 0027-8424. PMC: 22730. PMID: 9636214 [Consulta: free].
* 1 2 Hwang, J. M.; Matsumoto, E. R.; Borchert, M. S. Journal of AAPOS, 3, 4, 01-08-1999, pàg. 221–226. DOI: 10.1016/s1091-8531(99)70006-6. ISSN: 1091-8531. PMID: 10477224.
* 1 2 Wattam-Bell, John (en anglès) Vision Research, 43, 18, 01-08-2003, pàg. 1961–1968. DOI: 10.1016/S0042-6989(03)00282-7. ISSN: 0042-6989. PMID: 12831758 [Consulta: free].

## Enllaços externs

* Prova de nistagme optocinètic
# Resquill

Un resquill, esquerdill, o esquerdís, és un fragment d'un objecte més gros o un cos estrany que pot penetrar o injectar se, generalment per accident, en un cos (si és de fusta es diu estella si és petita).
Un resquill d'un cos estrany allotjant-se dins dels teixits sol danyar-los. Els resquills poden causar dolor inicial a causa de l'esquinçament de carn i múscul, infecció per culpa dels bacteris del cos estrany, i dany intern greu per migració cap als òrgans vitals o medul·la amb el pas del temps.
Quan es parla d'una fusta o bé d'un os, en general se'n diu estella. Però hi ha molts tipus de resquills diferents que no són pas una estella de fusta o d'os, tals com els resquills de vidre, de plàstic, de metall, etc.. però quan es tracta d'una espina o d'una punxa (d'un vegetal o d'un animal), se'n diu simplement "espina o punxa" de tal vegetal o de tal animal, tenint en compte que si és un fibló d'una abella o d'una vespa, hi poden haver conseqüències per als que hi són al·lèrgics.

## Vegeu també

* Encenall
* Ferritja
* Metralla

## Referències

* ↑ «resquill, 3. plural:resquills». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «esquerdill, 3. plural:esquerdills». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «esquerdís, 3. plural:esquerdisos». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ estella a Optimot
* ↑ Capellan O, Hollander JE. Management of lacerations in the emergency department. Emerg Med Clin North Am. 2003;21:205–31.
* ↑ «fibló, 3. plural:fiblons». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ American College of Emergency Physicians: clinical policy for the initial approach to patients presenting with penetrating extremity trauma. Ann Emerg Med. 1999;33:612–36.

## Enllaços externs

* Schiefer-unterm-Nagel(alemany)
# Comedy Central

Comedy Central, també conegut com a Paramount Comedy, és un canal de televisió propietat de Viacom. Els seus continguts se centren en les sèries i l'humor. El canal va emetre per primer cop l'1 d'abril de 1991 als Estats Units d'Amèrica. Posteriorment s'han llençat versions a Amèrica del Sud, Alemanya, Hongria, Índia, Irlanda, Itàlia, Nova Zelanda, Països Baixos, Polònia, Regne Unit, Suècia i Espanya.

## Enllaços externs

* Comedy Central
# Ringwood (Oklahoma)

Ringwood és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 424 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ringwood tenia 424 habitants, 160 habitatges, i 120 famílies. La densitat de població era de 188,2 habitants per km².
Dels 160 habitatges en un 35,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,5% hi vivien parelles casades, en un 4,4% dones solteres, i en un 25% no eren unitats familiars. En el 23,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.000 $ i la renda mediana per família de 40.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 15.809 $. Entorn del 19,2% de les famílies i el 22,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ringwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ringwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].