OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peristedion moluccense

Peristedion moluccense és una espècie de peix pertanyent a la família dels peristèdids.

## Descripció

* Fa 48,7 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 380 i 390 m de fondària a la plataforma continental.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia i el nord-oest d'Austràlia.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3. i-lxvi + 1-558.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1851. Over eenige nieuwe soorten van Scleroparei van den Indischen Archipel. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 1: 17-27.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Del Cerro, L. i D. Lloris, 1997. Gurnard fishes (Scorpaeniformes, Triglidae) from off New Caledonia, with description of five new species. P.91-124. A: B. Séret (ed.) Résultats des Campagnes MUSORSTOM. Mem. Mus. Natl. Hist. Nat. (MMNHN), 17(174), París.
* ↑ Gloerfelt-Tarp, T. i P.J. Kailola, 1984. Trawled fishes of southern Indonesia and northwestern Australia. Australian Development Assistance Bureau, Austràlia, Directorate General of Fishes, Indonèsia, and German Agency for Technical Cooperation, República Federal d'Alemanya. 407 p.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Richards, W.J., 1999. Triglidae. Gurnards, sea robins, armored gurnards, and armored sea robins. p. 2359-2363. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). FAO, Roma.
* ↑ Sainsbury, K.J., P.J. Kailola i G.G. Leyland, 1985. Continental shelf fishes of the northern and north-western Australia. CSIRO Division of Fisheries Research; Clouston & Hall and Peter Pownall Fisheries Information Service, Canberra, Austràlia. 375 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Península d'Ikatan

La península d'Ikatan és l'extrem sud-est de l'Illa d'Unimak a l'estat d'Alaska dels EUA

## Descripció

La península té aproximadament 13 quilòmetres de longitud. Es divideix en tres masses de muntanya i des de l'illa de Unimak per baixes depressions que s'estenen des de l'ancoratge de West Antenna fins a l'ancoratge d'aquest ancestre i des de Dora Harbor i Otter Cove fins a la badia d'Ikatan. El cap de Pankof, l'extrem oriental de la península d'Ikatan, acaba en tres penya-segats del costat sud, la més alta d'uns 1.200 peus, però al costat nord hi ha un pendent suau al baix istme entre les cales d'Orient i l'Ancoratge de l'Oest.
Algunes roques nues es troben a 0.25 milles del cap, als costats del sud i de l'est. Pankof Breaker es troba a poc més de 2 quilòmetres del punt sud-est a l'entrada d'East Anchor Cove. L'illa d'ocells, d'aproximadament 0,5 milles d'extensió, de 750 peus d'alçada amb forta pendent, es troba a 2 milles de la costa sud de la península Ikatan, a l'entrada del port de Dora, i a 8 quilòmetres a l'oest del cap de Pankof. Un escull enfosquit connecta l'illa amb el punt occidental a l'entrada del port de Dora.
L'ancoratge oriental és gran i es troba al costat nord del cap Pankof. West Anchor Cove està exposada a un clima meridional, però amb el refugi d'aquest ancoratge a l'altre costat de la capa, es pot trobar un ancoratge protegit de qualsevol clima normal en un o en l'altre. El port de Dora està al costat sud de la península Ikatan, a 2 milles al nord de l'illa d'Ocells. Tota la riba del port està revestida per reblons, parcialment nues amb marees baixes, a una distància d'uns 300 metres.
Otter Cove és una vorera oberta al nord-oest de la península d'Ikatan. Està exposada als vents del sud i al marge del Pacífic, i sempre hi ha un fort corrent. Els vents del nord van explotar el baix istme que la separa de la badia d'Ikatan. Una roca inundada en marea baixa es troba a 0,50 milles de la costa de la península d'Ikatan i 3,5 km al nord-oest de l'illa d'ocells. La comunitat no incorporada d'Ikatan es troba a l'illa d'Unimak i porta el nom de la península.

## Referències

* ↑ 1805282 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Península d'Ikatan (en anglès)
* Aquest article incorpora text d'una publicació ara en el domini públic: U.S. Coast & Geodetic Survey and H. C. Graves' "United States Coast Pilot: Alaska. Part II. Yakutat Bay to Arctic Ocean" (1916)

## Vegeu també

* Isanotski Strait
* Francisco Galí
# William Jack

William Jack (1834-1924) va ser un matemàtic escocès.

## Vida i Obra

Jack va fer els seus estudis secundaris a l'acadèmia de Irvine i va ingressar a la universitat de Glasgow el 1848 on es va graduar el 1853. El 1855 va continuar els seus estudis a la universitat de Cambridge (Peterhouse College) on també es va graduar el 1859 com quart wrangler.
Abans de ser nomenat professor de matemàtiques a la universitat de Glasgow el 1879, va fer diferents feines: inspector d'ensenyament del sud-oest d'Escòcia (1860-1866), professor de filosofia natural del Owen's College de Manchester (1866-1870), editor del Glasgow Herald (1870-1876) i editor de l'editorial MacMillan & Co. (1876-1879).
Va ser un dels grans reformadors de l'ensenyament universitari escocès mentre va estar a la universitat de Glasgow. Jack es va retirar el 1909. Un any després, la universitat va instituir el premi William Jack per guardonar les millors tesis presentades de matemàtiques.
Jack es va casar amb la filla del regius professor d'astronomia de Glasgow, John Pringle Nichol i va ser escollit fellow de la Royal Society of Edinburgh el 1875, en la que va ser conseller de 1888 a 1891.

## Referències

* ↑ Gibson, 1924, p. 255.
* 1 2 Waterston i Shearer, 2006, p. 479.
* ↑ Gibson, 1924, p. 256.
* ↑ Gibson, 1924, p. 257.

## Bibliografia

* Gibson, G.A. «Obituary» (en (anglès)). Proceedings of the Royal Society of Edimburgh, Vol. XLIV, 1924, pàg. 255-257.
* Waterston, C.D.; Shearer, A.M.. Biographical Index of Former Fellows (en (anglès)). Royal Society of Edinburgh, 2006. ISBN 0-902-198-84X [Consulta: 5 juny 2017].

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «William Jack» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* «William Jack». University of Glasgow. Arxivat de l'original el 7 de gener 2017. [Consulta: 5 juny 2017].
# William Jackson Bean

William Jackson Bean (26 de maig de 1863 a Yorkshire – 19 d'abril de 1947 a Kew, Surrey) va ser un botànic britànic, curator dels Kew Gardens des de 1922 a 1929.
Va escriure els dos volums de Trees and Shrubs Hardy in the British Isles, publicats el 1914. Una edició en 4 volums revisada roman com llibre estàndard de referència per les plantes llenyoses a la Gran Bretanya actual.
Bean va també escriure: Shrubs for Amateurs el 1924, Ornamental Trees for Amateurs el 1925, i Wall Shrubs and Hardy Climbers el 1939. També va revisar i expandir Trees and Shrubs. Bean va rebre la Royal Victorian Order el 1936.

## Referències

* ↑ «Who's Who at Kew». Kew Gardens. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 13 juliol 2014].
* ↑ Brent, 2014, p. 95-96.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

### Bibliografia

Elliott, Brent «It's Bean a century». The Garden. Royal Horticultural Society, 139, 5, 2014, pàg. 94-96.
# Cal Carreter (Fogars de la Selva)

Cal Carreter o Can Carreter és un antic mas al terme de Fogars de la Selva. La casa data del segle xvii, encara que ha estat reformada i ampliada en la seva part de llevant al llarg dels segles XIX i XX.
Es tracta d'un edifici aïllat de dues plantes i coberta de doble vessant a façana. Té les façanes arrebossades a excepció dels marcs d'algunes obertures, emmarcades de pedra de granit, i les carenes cantoneres.
La façana principal presenta un portal d'entrada amb arc de mig punt i grans dovelles de granit. Les tres finestres del primer pis estan emmarcades de granit i contenen decoracions a les llindes o als ampits. El ràfec està format per una filera de rajola plana. Aquesta façana conserva un contrafort a la part de llevant i un rellotge de sol arrebossat i de forma rectangular. Davant de la casa hi ha un pou.
A la part baixa de la façana de llevant hi ha un gran arc de grans blocs de granit que dona entrada a un magatzem inferior.
A la part posterior de la casa hi ha adossats moderns i al costat de la casa s'alça una nova construcció, encara inacabada, de dues plantes.

## Referències

* ↑ VISSIR3
* 1 2 3 4 5 «Can Carreter». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Cal Carreter

«Cal Carreter» té aquests significats:
* Cal Carreter (Castellcir), antiga casa al poble de Castellcir (Moianès)
* Cal Carreter (Fogars de la Selva), antic mas al terme de Fogars de la Selva
* Cal Carreter (Pontós), casa dins del nucli urbà de de Pontós (Alt Empordà)
* Cal Carreter (Sant Bartomeu del Grau), edifici a Sant Bartomeu del Grau (Osona)
# Xemeneia (Santa Coloma de Farners)

La Xemeneia és una obra industrial de Santa Coloma de Farners (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una xemeneia industrial cilíndrica de rajol, situada damunt d'una base quadrada també de rajol. El conjunt és de poca alçada. El diàmetre de la base és més ample que el diàmetre del capdamunt, per tant s'estreny lleugerament. Hi ha quatre anelles metàl·liques de reforç que l'envolten repartides al llarg del mur, d'una d'elles en penja un focus de llum.
La xemeneia ha quedat inutilitzada enmig de noves construccions i annexos de la fàbrica, dins un pati interior.

## Història

L'empresa que actualment ocupa les instal·lacions que envolten la xemeneia es dedica al planxat i plegat de mitjons, però antigament havia estat primer una central elèctrica i després una tintureria. La tinturaria funcionava amb calderes als sotarranis i a través de corriols feien el tiratge per cremar.

## Referències

* 1 2 3 «Xemeneia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].
# Perilau

* Per a altres significats, vegeu «Perilau de Macedònia».
Perilau (Perilaus, Περίλαος) fou un oficial macedoni, un dels tres delegats enviats per la infanteria dirigida per Meleagre per tractar amb Perdicas d'Orèstia i Lleonat a Babilònia en el moment del conflicte entre cavalleria i infanteria a la mort d'Alexandre el Gran.
Més tard va estar al servei d'Antígon el Borni pel que fou nomenat el 315 aC com a comandant de les províncies del sud de l'Àsia Menor, però fou derrotat i fer presoner per Políclit, general de Seleuc I Nicàtor.

## Bibliografia

* "Perilaus (2)" in Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III). vol. 3 p. 201
* "Prosopography of Antigonos's Friends and Subordinates" in Richard A. Billows, Antigonos the One-Eyed and the Creation of the Hellenistic State (Berkeley: University of California Press, 1990) no. 89, p. 416
# Perilla de Castro

Perilla de Castro és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 286 | 266 | 247 | 230 |
# Weaverville (Carolina del Nord)

Weaverville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2007 tenia 2.646 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Weaverville tenia 2.416 habitants, 1.008 habitatges i 690 famílies. La densitat de població era de 368,7 habitants per km².
Dels 1.008 habitatges en un 25,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,8% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 31,5% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,1% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 26,5% de 45 a 60 i un 23,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.110 $ i la renda mediana per família de 52.731 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.577 $ mentre que les dones 24.613 $. La renda per capita de la població era de 24.517 $. Entorn del 2,1% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Weaverville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Weaverville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Weathersfield

Weathersfield és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 2.788 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Weathersfield tenia 2.788 habitants, 1.167 habitatges, i 830 famílies. La densitat de població era de 24,6 habitants per km².
Dels 1.167 habitatges en un 26,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,6% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 28,8% no eren unitats familiars. En el 22,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,6% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 31,2% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.057 $ i la renda mediana per família de 46.282 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.226 $ mentre que les dones 27.011 $. La renda per capita de la població era de 21.647 $. Entorn del 4,8% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Weathersfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Weathersfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Weaubleau

Weaubleau és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 518 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Weaubleau tenia 518 habitants, 220 habitatges, i 133 famílies. La densitat de població era de 227,3 habitants per km².
Dels 220 habitatges en un 29,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,3% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 39,5% no eren unitats familiars. En el 33,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 23% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 21,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.750 $ i la renda mediana per família de 21.765 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.643 $ mentre que les dones 20.139 $. La renda per capita de la població era de 9.952 $. Entorn del 17,6% de les famílies i el 27,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Weaubleau». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Weaubleau». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Can Gilet

Can Gilet, dit també Can Mayol o casa de Josepa Mayol, és un edifici de Palma situat al nombre 12 de l'avinguda d'Alemanya. El projecte, datat de 1936, és de Francesc Casas Llompart, i se circumscriu dins el racionalisme arquitectònic.
L'edifici, concebut inicialment com a habitatge unifamiliar, és de composició simple, i remarca l'horitzontalitat pròpia de l'arquitectura racionalista. El 1960 s'instal·là en els baixos comercials l'establiment proveïdor de màquines d'escriure i material d'oficina fundat per Josep Gilet, que dona nom a l'edifici. El 2009, la façana estava en estat de deteriorament, i va ser restaurada.

## Referències

* ↑ «Casa Josefa Mayol». Docomomo Ibérico, 25-04-2024. [Consulta: 26 abril 2024].
* ↑ Itinerari Guia Urbana de Palma. Vol. 1: Les Avingudes. Palma XXI.
* ↑ Bibiloni, Gabriel. Els carrers de Palma. Palma: Gabriel Bibiloni, 2012, p. 101. ISBN 978-84-616-2222-1.
* ↑ «El deterioro de un símbolo del racionalismo». Diario de Mallorca, 12-11-2009.
# Calpurnia (cràter)

Calpurnia és un cràter amb coordenades planetocèntriques de 22.36 ° de latitud nord i 354.8 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 50.19 km de diàmetre. El nom fa referència a verge vestal romana, i va ser adoptat com a oficial per la UAI el 27 de desembre de 2011.

## Referències

* ↑ "Calpurnia (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Robin Lorsch Wildfang. Routledge. Rome’s Vestal Virgins: A study of Rome’s Vestal priestesses in the late Republic and early Empire, 2006.
# Calpurni Pisó

Calpurni Pisó és el nom dels següents personatges:
* Calpurni Pisó (pretor 135 aC) (Calpurnius Piso) fou un magistrat romà
* Gai Calpurni Pisó, diversos personatges
* Gneu Calpurni Pisó diversos personatges
* Luci Calpurni Pisó diversos personatges
* Marc Calpurni Pisó, còmplice de la mort de Germànic Cèsar
* Quint Calpurni Pisó, diversos personatges
# Ompok jaynei

Ompok jaynei és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,2 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sarawak i Sabah.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Tan, T.H.T. i P.K.L. Ng 1996. Catfishes of the Ompok leiacanthus (Bleeker, 1853) species group (Teleostei: Siluridae) from Southeast Asia, with description of a new species. Raffles Bull. Zool. 44(2):531-542.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ong

* No s'ha de confondre amb ONG.
Ong és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 67 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ong tenia 67 habitants, 34 habitatges, i 17 famílies. La densitat de població era de 92,4 habitants per km².
Dels 34 habitatges en un 17,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 47,1% no eren unitats familiars. En el 44,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,9% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 31,3% de 45 a 60 i un 23,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.417 $ i la renda mediana per família de 16.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 19.871 $. Aproximadament el 36,4% de les famílies i el 28,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ong». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ong». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nádson Rodrigues de Souza

Nádson Rodrigues de Souza (Serrinha, Brasil, 30 de gener de 1982) és un futbolista brasiler que ha disputat dos partits amb la selecció del Brasil.

## Referències

* ↑ National Football Teams

## Enllaços externs

* Nádson Rodrigues de Souza a National-Football-Teams.com (anglès)
* http://200.159.15.35/registro/registro.aspx?s=146600
* http://br.sambafoot.com/jogadores/576_Nadson.html Arxivat 2009-02-18 a Wayback Machine.
# Nána

Nána és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. Compta amb una població de 1204 habitants (2022).

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1157.

## Referències

* 1 2 «Nána». en.mapy.cz. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». citypopulation.de. [Consulta: 7 agost 2022].