OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xemaià

Xemaià (en hebreu שְׁמַעְיָה Schəma‘jāh) va ser un profeta hebreu col·laborador del rei Roboam (1 Reis 12: 22-24). Es venera com a sant en el calendari litúrgic de l'Església Ortodoxa Oriental el dia 8 de gener.
Segons el Primer llibre dels Reis i el Segon llibre de les Cròniques, la intervenció de Xemaià va impedir una guerra entre Roboam i Jeroboam quan aquest últim va revoltar les tribus del Nord per fundar el Regne d'Israel i es va separar de les tribus de Judà i Benjamí, seguidors de la Casa de David, que al seu torn van fundar el Regne de Judà. El Rei Roboam havia reunit 180.000 soldats per forçar les deu tribus rebels a sotmetre's a ell. Xemaià, que ja era conegut com a "home de Déu" pels hebreus, va transmetre les paraules de Jehovà: "aquest fet és obra meva", i recomanà que no hi havia d'haver confrontació entre les tribus germanes. Les paraules de Xemaià van ser obeïdes i els exèrcits van tornar a casa.
El Llibre de les Cròniques afirma que Xemaià va profetitzar la mort de Roboam a mans de Sheshonq, faraó d'Egipte.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 265. ISBN 8481641618.
# Sucy-en-Brie

Sucy-en-Brie és un municipi francès, situat al departament de la Val-de-Marne i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 24.812 habitants.
Forma part del cantó de Saint-Maur-des-Fossés-2 i del districte de Créteil. I des del 2016, de la divisió Grand Paris Sud Est Avenir de la Metròpoli del Gran París.
# Xemeneia (Castellar del Vallès)

La Xemeneia és una obra de Castellar del Vallès (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La composició de la xemeneia de l'Estaca és bastant senzilla. La base que la sustenta, situada arran de terra, és de forma cilíndrica, de la qual arrenca la xemeneia pròpiament dita. En l'acabament de la xemeneia s'ha prescindit de tota decoració, avui en dia podem veure coronant-la un parallamps

## Història

Toribi Pobla i Canyelles va traslladar la factoria dels seu oncle tenia al Buà (Castellar) al Toribi Pobla i Canyelles va traslladar la factoria dels seu oncle tenia al Buà (Castellar) final del carrer Tolrà, en el mateix poble. La construcció de l'edifici es va iniciar a l'any 1885, quan l'empresa portava més de trenta anys establerta al Buà. La fàbrica de l'Estaca es tancà a l'any 1971. Coneguda popularment amb el nom de l'Estaca, segons Ll. Vergés, es deuria a que el terreny en que es va construir la fàbrica es va circumdar amb clos format per estaques.

## Referències

* 1 2 «Xemeneia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 1r abril 2019].
# Marc Aleu i Socies

Marc Aleu i Socies, també conegut per Cram (Barcelona, 1922 - Cadaqués, 1996) fou un pintor català.
Estudià a l'Escola Superior de Belles Arts de Barcelona, i inicià la seva carrera amb una exposició a la Sala Pictòria el 1946. Va treballar a París el 1952 i a Oslo el 1954, on va realitzar una exposició personal. D'estil neomagicista i expressionista, participà en els grups Cercle Maillol i Art Nou, i estigué molt pròxim al grup Dau al Set. El 1955, juntament amb Modest Cuixart, Josep Guinovart, Jordi Mercadé, Antoni Tàpies, Jaume Muxart i Joan-Josep Tharrats constituïren el grup Taüll. Va realitzar exposicions al Caire i a Beirut.

## Referències

* ↑ Tharrats, Joan Josep. Cent Anys de Pintura a Cadaqués. Barcelona: Parsifal Edicions, 2007. ISBN 978-84-95554-27-7.
# Pello Caballero Lasquibar

Pello Caballero Lasquibar (Ziburu, Lapurdi, 1952) és un polític basc i advocat de professió. Militant del Partit Nacionalista Basc, ha estat senador per Biscaia a les eleccions generals espanyoles de 1993 i 1996. Ha estat Director del Gabinet Tècnic del Departament d'Interior, Director de Gabinet Assessor del Conseller d'Interior, Director General de Policia del Departament d'Interior i Viceconseller d'Interior del Govern Basc.
El 1999 fou condecorat amb la Creu del Mèrit Militar amb distintiu blanc. Del 2003 al 2009 va ser delegat del govern basc a Madrid.

## Referències

* ↑ Fitxa al Web del Senat espanyol
* ↑ Real Decreto 2024/1999, de 23 de diciembre, por el que se concede la Gran Cruz del Mérito Militar, con distintivo blanco, a don Pello Caballero Lasquibar.
* ↑ Mas quiere crear una consejería de Exteriores en la próxima legislatura, La Voz de Galicia, 17 de febrero de 2003
* ↑ El Gobierno Vasco aprobó hoy el cese de Josu Legarreta, delegados de Euskadi y cargos de Acción Exterior, Euskalcultura, 26 de maig de 2009
# Spokane (Missouri)

Spokane és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 133 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spokane tenia 133 habitants, 38 habitatges, i 34 famílies. La densitat de població era de 65 habitants per km².
Dels 38 habitatges en un 63,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 78,9% hi vivien parelles casades, en un 13,2% dones solteres, i en un 7,9% no eren unitats familiars. En el 7,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,69.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 42,1% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 16,5% de 45 a 60 i un 5,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.417 $ i la renda mediana per família de 35.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.786 $ mentre que les dones 13.958 $. La renda per capita de la població era de 17.157 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spokane». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spokane». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Xavier Pérez Gil

Xavier Pérez Gil (Barcelona, 12 de març de 1948) és un escalador i alpinista català.

## Trajectòria

Com a soci del Centre Excursionista de Catalunya i membre del CADE, el GAME i el Groupe Pyreneiste de Haute Montagne, al final dels anys seixanta inicià la seva activitat amb nombroses escalades i obertura de vies, algunes primeres estatals. Abans, però, el 1964 comencen les seves primeres experiències en muntanya a Montserrat i el Pedraforca i posteriorment entre 1968 i 1970 als Alps. Vinculat als anomenats "Barrufets", juntament amb Remi Brescó, Jordi Camprubí i Albert Gómez, va començar i repetir diverses vies a Montserrat, Montsec, Oliana, Picos de Europa, Pirineus, Alps i Dolomites. El 1977 va aconseguir pujar al sostre d'Amèrica, a l'Aconcagua. El 1986, amb l'ascensió a les Grandes Jorasses, completà les anomenades sis parets nord dels Alps. Es pot considerar el primer català i espanyol en completar les "sis cares nord dels Alps". Va participar en expedicions a l'Annapurna el 1974, el Noshaq (Hindu Kush, el 1975, el Lhotse el 1980, l'Everest el 1982 i el 1985, el Thalay Sagar el 1987 i el K2 el 1988.
Més enllà de la seva activitat com a esportista i alpinista, amb estudis de Mestratge industrial i Comerç, professionalment s'ha dedicat a la importació i distribució de productes esportius. Ha estat membre de la junta directiva de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya entre els anys 2002 i 2009.

## Reconeixements

El 1974 va rebre la Medalla d'Or de la Federació Espanyola de Muntanya a la millor activitat individual, per la seva ascensió a l'Eiger, i aquell mateix any també va rebre la Medalla d'or per la millor activitat col·lectiva per l'ascens a l'Annapurna. També ha rebut la medalla al mèrit esportiu de la Diputació de Barcelona per la primera ascensió a un vuit mil el 1974.

## Referències

* 1 2 3 4 «Xavier Pérez Gil». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 28 juny 2018].
* 1 2 3 4 Zorrilla Jurado, Juan José (dir.). «Pérez Gil, Xavier». A: Enciclopedia de la montaña. 1a. ed. Madrid: Ediciones Desnivel, 2000, p. 441-442. ISBN 84-89969-63-9.
* ↑ Cabanillas, M. «Un hombre para el «ocho mil rey». Xavier Perez ya tocó el Everest...». El Mundo Deportivo, 10-06-1981, pàg. 32 [Consulta: 28 juny 2018].
* ↑ Blanc, Conrad «Crónica exclusiva del asalto decisivo al techo del mundo». La Vanguardia (Hemeroteca), 12-09-1985, pàg. 4 [Consulta: 28 juny 2018].
* ↑ Serras, Manel «¿Qué ha sido de los 14 expedicionarios?». El País, 28-08-2010 [Consulta: 28 juny 2018].

## Vegeu també

* Expedició catalana a l'Everest de 1985
# Xavier Pérez Torío

Xavier Pérez és professor de Narrativa Audiovisual a la Universitat Pompeu Fabra i vicedegà dels Estudis de Comunicació Audiovisual. Entre els seus llibres destaquen La llavor immortal. Els arguments universals en el cinema i Jo ja he estat aquí. Ficcions de la repetició (Premi de la Crítica Serra d'Or), escrits tots dos amb Jordi Balló, El temps de l'heroi. Èpica i masculinitat en el cinema de Hollywood, escrit amb Núria Bou, i El suspens cinematogràfic. Ha exercit la crítica teatral, literària i cinematogràfica. Per les seves cròniques setmanals Quadern de cinema, escrites amb Núria Bou, va obtenir el Premi Carles Duran de crítica cinematogràfica.

## Referències

* ↑ «Xavier Pérez». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Portal de Producció Científica de la UPF
# Mahmud Bahadur Khan

Sayyid Mahmud Bahadur Khan fou kan de Khivà (1856). Fou proclamat el 1856 a la mort de Kutlugh Muhammad Murad Bahadur Khan i era fill de Muhammad Rahim Bahadur Khan I i germà d'Allah Kuli Bahadur Khan.
El nou kan, que havia estat empresonat quan va intentar assassinar Abdullah Khan (1855), era addicte a l'opi i fou considerat incapacitat per governar. Al cap de pocs dies va haver d'abdicar en el seu germà petit Sayyid Muhammad Khan de 30 anys.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Xavier Regàs i Pagès

Xavier Regàs i Pagès (Barcelona, 1931 - 17 d'agost de 1999) va ser un decorador, interiorista i pintor català, autor de la decoració de la discoteca Bocaccio, escenari predilecte del moviment "Gauche Divine", i de més de 150 projectes. Va ser el primer fill del matrimoni format pel comediògraf Xavier Regàs i Castells i Mariona Pagès Elias, i fou germà gran de Rosa Regàs, escriptora, Georgina Regàs, cuinera i escriptora, i Oriol Regàs, promotor cultural. Tos ells nebots de Víctor Alba (Pere Pagès i Elias)

## Biografia

Va néixer a Barcelona el 1931. En esclatar la guerra civil espanyola (1936-1939) la família es va exiliar. Ell i la seva germana i Georgina van ser internats als Països Baixos mentre que la Rosa i l'Oriol ho van ser a París.
Fou autor de l'interiorisme d'establiments barcelonins com el restaurant Via Veneto, la tenda Groc per a Toni Miró (1969-1970), el Drugstore de Passeig de Gràcia, el restaurant Tropical a Gavà, discoteques a la Costa Brava i Torremolinos, el teatre Balear i les discoteques Barbarella i Babels a Palma, la discoteca Sunset a Madrid i la macrodiscoteca Florida de Fraga.
A l'interior de la discoteca Bocaccio va conjuntar elements com còmodes sofàs vermells, fustes envernissades de formes corbes, ferros daurats a les baranes i una discreta il·luminació, per obtenir un ambient amb pinzellades modernistes i orientals. El local, promogut pel seu germà Oriol, fou un èxit des de la seva apertura en la segona meitat de la dècada de 1960.
També va tenir una intensa activitat com a pintor, especialment en els últims anys de la seva vida, amb exposicions a Barcelona, Madrid, Palma, Caracas i Goa (Índia).
Va morir el dimarts 17 d'agost de 1999 a causa d'un accident domèstic esdevingut al seu domicili. Va deixar dos fills, Sergi i Andrea.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 La Vanguardia, 20 d'agost de 1999, Xavier Regàs, diseñador de la discoteca Bocaccio, fallece a los 68 años
* ↑ La Vanguardia, 18/03/2011, Muere Oriol Regàs, aventurero, alma de Bocaccio y promotor cultural
* ↑ El País, 20/08/1999, Fallece, a los 69 años, el pintor e interiorista Xavier Regàs
* 1 2 3 El País, 8/10/1999, Un creador de atmósferas
# Lukàs Vyntra

Lukàs Vyntra (en grec: Λουκάς Βύντρα; nascut el 5 de febrer de 1981) és un futbolista professional grec que juga com a defensa pel Hapoel Tel Aviv FC i per la selecció de futbol de Grècia.

## Referències

* ↑ «Loukas Vyntra signs contract extension at Levante». footballhellas.com, 11-07-2013. Arxivat 2 de maig 2014 a Wayback Machine.
* ↑ «Vyntra aguarda a su reválida». valencia.eldesmarque.com, 27-02-2015.
* ↑ Sports, Πολίτης. «Παίζει ξανά στα... 37 ο Βύντρα, υλοποιήθηκε η επιθυμία του Πέτεφ!». Παίζει ξανά στα... 37 ο Βύντρα, υλοποιήθηκε η επιθυμία του Πέτεφ!. Arxivat de l'original el 4 January 2018. [Consulta: 3 gener 2018].

## Enllaços externs

* Lukàs Vyntra a National-Football-Teams.com (anglès)
* (txec) Loukas Vyntra – Čech v řeckém dresu
# Can Gelabert (Amer)

Can Gelabert és una masia d'Amer (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Gelabert és una gran masia de planta rectangular que consta de planta baixa i pis superior i que està coberta amb una teulada a dues aigües de vessants a façana.
La planta baixa consta d'un gran portal adovellat d'arc de mig punt amb unes dovelles de mida gran molt ben escairades i treballades. A la clau de la volta hi ha una inscripció molt borrosa i deteriorada, cosa que dificulta extremadament la seva lectura i comprensió fins al punt que tan sols es pot desxifrar la data de "1 6 1 3", ja que la resta de lletres són incomprensibles.
Al primer pis trobem dues finestres rectangulars equipades amb llinda monolítica, muntants de pedra i ampit treballat. Sota l'ampit trobem la solució prototípica que consisteix a disposar dues o tres pedres com a mesura de reforç en la sustentació de la pesant finestra.
A l'esquerra hi ha una ampliació més moderna que no ha afectat l'edifici central i n'ha preservat la línia de la façana.
A la façana lateral, que està fortament apuntalada per quatre poderosos i robustos contraforts, trobem una finestra de permòdols amb les impostes retallades en forma de quart de cercle.
La façana posterior està projectada com una semiporxada.
Pel que fa als materials utilitzats, predomina la pedra, en dues modalitats: pedres fragmentades i còdols de riu manipulats a cops de martell i lligades amb morter de calç, que componen les quatre façanes. Mentre que per l'altra trobem la pedra sorrenca localitzada específicament en els blocs cantoners de pedra, en les dovelles del portal de la planta baixa, en les llindes, muntants i ampits de les dues finestres del primer pis i en la llinda i muntants de la finestra de la façana lateral.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Gelabert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Lula (Eslovàquia)

Lula és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2011 tenia 182 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1226.

## Referències

* ↑ «Resident Population by sex and age, by municipalities, 2011 Census» (en anglès). Oficina d'Estadística d'Eslovàquia. [Consulta: 18 desembre 2021].
* ↑ «Obec Lula» (en eslovac). Obec Lula. [Consulta: 18 desembre 2021].
# Philippe Ducousso

Philippe Ducousso (Vic-Fezensac, 27 de juny del 1959) és un entrenador de rugbi a 15.
Va ser l'entrenador de la USAP de Perpinyà de setembre de 2004 a maig de 2007 amb Philippe Boher; el succeí Franck Azéma. Des de 1996 és professor esportiu a l'Institut nacional de les ciències applicades de Toulouse.

## Trajectòria
### Com a jugador

* Vic-Fezensac
* Bagnères
* Stade Toulousain

## Com a entrenador

* Colomiers (1996-2000)
* Co-seleccionador francès sub-21, amb Philippe Boher (2001)
* Colomiers (2002-2003)
* Co-entrenador de l'USAP (2004-2006)
* Responsable del centre de formació de Colomiers (2007-)

## Enllaços externs

* Fitxa i fotografia (francès)
# Innakhori

Innakhori (literalment 'nou pobles') és un municipi al sud-oest de l'illa grega de Creta, a la prefectura de Khanià. El cap del municipi és el poble d'Elos, situat a 560 m d'altura a uns 57 km de Canea i 23 km de Kastelli, amb una població d'uns 300 habitants. El travessa el riu Xeropotamos, antigament Pleistos, que s'asseca a l'estiu. El municipi inclou la coneguda illeta d'Elafonissi i el Monestir de la Mare de Déu de l'Escala Daurada.
# Malaysian Open 2013

El Torneig de Kuala Lumpur 2013, oficialment conegut com a Malaysian Open 2013, és un esdeveniment de tennis masculí disputat sobre pista dura que pertany a les sèries 250 de l'ATP. La cinquena edició del torneig es va celebrar entre el 21 i el 29 de setembre de 2013 al Putra Indoor Stadium de Bukit Jalil, prop de Kuala Lumpur, Malàisia.
El tennista portuguès João Sousa va guanyar el primer títol de la seva carrera en la primera final que disputava i també va esdevenir el primer tennista portuguès en guanyar un títol professional.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | D. Ferrer | 6 | 6 | |
| Q | M. Viola | 2 | 3 | | 1 | D. Ferrer | 2 | 6⁶ | |
| | J. Sousa | 4 | 7 | 6 | | J. Sousa | 6 | 7 | |
| PR | P. Cuevas | 6 | 5 | 0 | | | | | | | J. Sousa | 6 | 3 | 6 |
| 4 | J. Melzer | 7 | 6 | | | | | | | 4 | J. Melzer | 4 | 6 | 4 |
| Q | M. Zverev | 5 | 4 | | 4 | J. Melzer | 6 | 6 | | | | | | |
| | F. Delbonis | 7 | 7 | | | F. Delbonis | 3 | 2 | | | | | | |
| 7 | V. Pospisil | 6² | 6¹ | | | | | | | | | | | | | J. Sousa | 2 | 7 | 6 |
| 5 | J. Benneteau | 7 | 6 | | | | | | | | | | | | 5 | J. Benneteau | 6 | 5 | 4 |
| | P. Andújar | 6$^8$ | 2 | | 5 | J. Benneteau | 6 | 6 | | | | | | |
| | A. Mannarino | 6 | 6 | | | A. Mannarino | 3 | 3 | | | | | | |
| 3 | N. Almagro | 4 | 3 | | | | | | | 5 | J. Benneteau | 6 | 6 | |
| 6 | D. Tursúnov | 6 | 6 | | | | | | | 2 | S. Wawrinka | 4 | 3 | |
| WC | P. Carreño | 2 | 4 | | 6 | D. Tursúnov | 6 | 3 | 6$^3$ | | | | | |
| | M. Bagdatís | 1 | 5 | | 2 | S. Wawrinka | 2 | 6 | 7 |
| 2 | S. Wawrinka | 6 | 7 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final |
| | Eric Butorac Raven Klaasen | 6 | 6 | |
| | Carlos Berlocq Federico Delbonis | 2 | 4 | | | Eric Butorac Raven Klaasen | 6 | 6 | |
| 4 | Treat Conrad Huey Dominic Inglot | 4 | 4 | | | Rajeev Ram Horia Tecău | 3 | 2 | |
| | Rajeev Ram Horia Tecău | 6 | 6 | | | | | | | Eric Butorac Raven Klaasen | 6 | 6 |
| | Pablo Cuevas Horacio Zeballos | 2 | 7 | [10] | | | | | | Pablo Cuevas Horacio Zeballos | 2 | 4 |
| | Julian Knowle Jürgen Melzer | 6 | 5 | [7] | | Pablo Cuevas Horacio Zeballos | 0 | 6 | [10] |
| Alt | Rik de Voest Somdev Devvarman | 3 | 6 | [10] | Alt | Rik de Voest Somdev Devvarman | 6 | 2 | [7] |
| 2 | Julien Benneteau Nenad Zimonjić | 6 | 4 | [7] | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2013-09-27 a Wayback Machine. (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Kuala Lumpur :
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015 :
ATP World Tour 2013
< 2012
2014 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Eutimi Zigabè

Eutimi Zigabè (en llatí Euthymius Zigabenus) fou un monjo grec del convent de la verge Maria a Constantinoble que va viure al segle xii, a l'època de l'emperador Aleix I Comnè, amb qui tenia íntima amistat, i ell mateix diu que va escoltar dues vegades com l'emperador disputava contra els enemics de l'església grega, probablement contra els llatins. Vivia encara el 1118, quan va morir l'emperador. L'esmenten Anna Comnena i Lleó Al·laci.
Va ser l'autor de diverses obres:
* Πανοπλία δογματικὴ τῆς ὀρθοδόξου πίστεως. Dirigida contra totes les heretgies, i escrita per mandat d'Aleix Comnè. Estava dividida en 28 llibres, i es basava principalment en els textos dels primers Pares de l'Església.
* Victòria i triomfs sobre els impius (contra la secta dels messalians), amb catorze anatemes pronunciats contra ells.
* Comentari sobre tots els Salms de David i sobre les deu cantigues.
* Comentari sobre els quatre evangelis. Una compilació de textos de Joan Crisòstom i d'altres dels primers pares de l'Església.

## Referències

* ↑ Euthymius Zigabenus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 124
# Puig Segaler

El Puig Segaler és una muntanya de 1.025 metres que es troba al municipi de Tavertet, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Şener Şen

Şener Şen (Adana, 26 de desembre de 1941) és un actor de cinema, teatre i sèries de televisió turc. És fill de l'actor de gènere de Yeşilçam Ali Şen (1918-1989). Abans de ser actor ha fet diversos treballs com venedor ambulant, conductor de minibus, treballador de fàbrica i profesor rural, abans de ser acceptat al Teatre Municipal (Şehir Tiyatrosu) de l'Ajuntament d'Istanbul. La primera pel·lícula on apareix al cinema és el 1963, a Hizmetçi Dediğin Böyle Olur (Així ha de ser una criada). Mentre feia petites papers en diverses pel·lícules, un dia el director Ertem Eğilmez el crida pel rol de "Badi Ekrem" (Body Ekrem, el profesor d'educació fisica) en Hababam Sınıfı Sınıfta Kaldı (1975-76, la segona de la sèrie de pel·lícules Hababam Sınıfı) on salta a la fama.
Şen és un dels artistes turcs que en un inici van ser atorgats el títol de Devlet Sanatçısı (Artista de l'Estat) de Turquia però després es va retirar per una sentència judicial.

## Referències

* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/yesilcamin-usta-ismi-ali-senin-aramizdan-ayrilisinin-26-yili-40027228
* ↑ http://www.posta.com.tr/PostaKarnaval/HaberDetay/Marangoz-Ali-Usta-nin-oglu-Sener-ogretmen---.htm?ArticleID=212128
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/80-sanatcinin-devlet-sanatciligi-iptal-edildi-64921

## Enllaços externs

* Şener Şen a Internet Movie Database
# Can Mainou (Sant Esteve de Palautordera)

Can Mainou és una masia al terme municipal de Sant Esteve de Palautordera (al Vallès Oriental). Masia orientada cap al sud, coberta a dues vessants, de planta baixa i pis. La porta és dovellada i està reformada (es tallà l'arc de mig punt per a fer-lo pla). Les finestres són de pedra d'arc pla, i una d'elles té inscrita la data de 1681. La datació de la finestra (1681) mostra el moment de construcció de la casa o bé d'una reforma. La finestra central del pis té balcó. A la façana hi ha un banc i un pou. Els edificis annexos a la casa són utilitzats com a magatzems.

## Referències

* ↑ «Masia Can Mainou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2017].