OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Publi Rutili Rufus

Publi Rutili Rufus (llatí: Publius Rutilius Rufus) va ser un orador i magistrat romà. Formava part de la gens Rutília, una família romana d'origen plebeu.
Va ser tribú militar sota Publi Corneli Escipió Emilià Africà Menor a la Guerra de Numància. Pretor l'any 111 aC i cònsol el 105 aC (després d'una candidatura fallida el 107 aC, en la qual va acusar el seu competidor guanyador, Marc Emili Escaure, de suborn). L'any 95 aC va ser llegat de Quint Muci Escèvola, procònsol d'Àsia, i va desplegar molta fermesa per impedir les exaccions dels publicans. Al seu retorn a Roma va ser acusat per Apici de malversació (de repetundis) i com que fou declarat culpable fou desterrat l'any 92 aC, cosa que va acceptar amb resignació, mostrant el seu caràcter estoic, ja que havia estat deixeble de Paneci de Rodes. Ciceró, Vel·lei Patèrcul i Valeri Màxim estan d'acord que era un home honrat i íntegre i la seva condemna era el resultat de la conspiració d'alguns cavallers que aleshores tenien el privilegi de jutjar els casos criminals, potser instigats pels publicans ressentits per les seves actuacions a l'Àsia. Es va retirar a Mitilene i després a Esmirna, on va viure la resta de la seva vida. Sul·la el va cridar a Roma, però va refusar de retornar-hi.
Els discursos de Rutili duen molta informació sobre lleis civils. Es conserven només els títols de set discursos:
* Adversus Scaurum
* Pro se contra Scaurum
* Pro lege sua de tribunis mililum
* De modo aedificiorum
* Pro L. Caerucio ad populum
* Pro se contra publicanos
* Oratio ficta ad Mithridatem regem
Va escriure també una autobiografia en almenys cinc llibres, i una Història de Roma en grec, amb un relat de la guerra de Numància.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 681-682.
# Publi Semproni Bles

Publi Semproni Bles (en llatí Publius Sempronius Blaesus) va ser un magistrat romà que va viure al segle ii aC. Formava part de la gens Semprònia, i era de la família dels Bles, d'origen plebeu.
Va ser tribú de la plebs l'any 191 aC i es va oposar a la concessió del triomf a Publi Corneli Escipió Nasica, però finalment va retirar la seva oposició.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 491.
# Quiculungo

Quiculungo és un municipi de la província de Kwanza-Nord. Té una extensió de 475 km² i 10.060 habitants. Comprèn la comuna de Quiculungo. Limita al nord amb el municipi d'Ambaca, a l'est amb el de Samba Cajú, al sud amb el de Banga, i a l'oest amb el de Bolongongo. Fou fundat el 1914 per l'agricultor portuguès Amadeu Mario Da Silva Magalhães, qui destinà la terra al conreu del cafè.

## Referències

* ↑ Quiculungo al web del cens d'Angola
# Qasim II

Qasim II (Kasim II) fou un kan d'Astracan, que apareix per primer cop el 1532. Era fill de Sayyid Ahmed, generalment identificat amb Sayyid Ahmad II de l'Horda d'Or. A les cròniques russes se l'esmenta com Kasai.
El 1532 va enviar un delegat de nom Zloba al gran príncep de Rússia però poc després els circassians van atacar el kanat, van ocupar Astracan i van fer presoner al kan, matant també a diversos prínceps. Els invasors van posar al tron a Ak Kubek, fill de Murtaza Khan.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Rafael Torres Escartín

Rafael Liberato Torres Escartín (Bailo, Osca, 20 de desembre de 1901 - Barcelona, 1939) va ser un combatent anarquista espanyol.

## Biografia

Fill de Pedro Torres Marco i d'Orencia Escartín Villacampa, Rafael va néixer en la casa caserna de la Guàrdia Civil de Bailo, on es trobava destinat el seu pare.
Quan era estudiant a Osca, va ser introduït en l'anarquisme pel pintor i periodista anarquista Ramón Acín. Va abandonar els estudis per l'ofici de pastisser. Des de 1918 va militar en les files de la CNT, concretament en el sindicat d'alimentació, i deixà Osca per viure a Saragossa.
A Saragossa es va sumar al grup anarquista Crisol, grup que després passaria a anomenar-se Los Solidarios, compost per personatges destacats en l'anarquisme com Buenaventura Durruti o Francisco Ascaso. Va viure un temps a cavall entre la capital aragonesa i Barcelona, on va treballar a l'Hotel Ritz.
En 1923, el grup Els Solidaris afirmava que el cardenal Juan Soldevila y Romero, el governador civil de Barcelona Severiano Martínez Anido i el ministre de la governació Gabino Bugallal Araujo havien ordenat l'assassinat del dirigent sindicalista Salvador Seguí, crim que havia estat perpetrat a Barcelona el dia 10 de març. Amb aquest convenciment, van decidir assassinar el cardenal arquebisbe de Saragossa. El dia 4 de juny, Rafael Torres Escartín, juntament amb Francisco Ascaso, van assassinar a trets en el seu cotxe el cardenal.
Encara que d'antuvi va aconseguir fugir de la policia, Torres Escartín va ser detingut durant un atracament al Banc d'Espanya de Gijón i a pesar que va aconseguir tornar a escapolir-se, fou capturat novament i condemnat a mort. A conseqüència d'això, Torres Escartín va embogir durant la seva estada al penal de Santoña, i la seva condemna va ser commutada per un ingrés al manicomi de Reus en 1931. Malgrat el seu estat mental, Rafael va ser afusellat en finalitzar la Guerra Civil espanyola en 1939.

## Referències

* 1 2 Pujalá, Mariano «La agitada vida de Torres Escartín. «Tuyo y de la anarquía»». Trébede. Mensual aragonés de análisis, opinión y cultura, 55, 2001. Arxivat de l'original el 2008-07-04 [Consulta: 8 desembre 2014].
* 1 2 Gutiérrez-Álvarez, Pepe «Libertarios, libertarias. Un diccionario bio-bibliográfico». Espai Marx. Arxivat de l'original el 2011-12-25. pág. 201 [Consulta: 8 desembre 2014].
* ↑ Herrando Prat de la Riba, Ramón. Los años de seminario de Josemaría Escrivá en Zaragoza. Ediciones Rialp, 2002. ISBN 84-321-3402-3.
* ↑ Forcadell, Carlos «El asesinato del Cardenal Soldevila». Tiempo de Historia, Año IV, 47, 01-10-1978. 16.
# Catocala promissa

Catocala promissa és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae.

## Distribució

Es troba a Europa i Anatòlia fins a Armènia.

## Descripció

Fa 60–65 mm d'envergadura alar. Els adults volen de juny a setembre, depenent de la ubicació.

## Plantes nutrícies

Les larves s'alimenten de roures i castanyers.

## Referències

* 1 2 «European Butterflies and Moths» (en anglès). [Consulta: 15 març 2016].

## Enllaços externs

* Funetː Catocala promissa Arxivat 2019-07-20 a Wayback Machine. (en)
* Biodiversidad Virtual: Catocala promissa (castellà)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa: Catocala promissa (en)
# Cecilio Pla Gallardo

Cecilio Pla Gallardo (València, 1860 - Madrid, 1934) va ser un dels pintors valencians més rellevants de les darreries del segle xix i començaments del XX, juntament amb Joaquim Sorolla i Ignacio Pinazo, artistes que conformaren una de les anomenades escoles espanyoles amb més transcendència en el panorama pictòric espanyol. Aquests artistes valencians descriuran una imatge d'Espanya centrada en una visió positiva dels temes mediterranis —marines, escenes de platja, escenes de la pesca— o altres activitats relacionades amb el mar, caracteritzada pictòricament per demostrar una gran preocupació tècnica per copsar els efectes lumínics —per la qual cosa se'ls anomena també luministes—, el representant per excel·lència dels quals és la pintura de Sorolla.

## Obra

Pla produí una obra molt plural, des de les grans composicions religioses de la seva primera època fins als petits paisatges i apunts de platja del final de la seva trajectòria, passant per la pintura social, el retrat i els seus treballs com a il·lustrador gràfic. Dins d'aquesta gran varietat de registres, destaquen les obres que corresponen a l'anomenada pintura social, aquella de caràcter anecdòtic, els temes de les quals estan extrets de les problemàtiques o situacions de la vida real o quotidiana, i que tant d'èxit tingueren en els certamens oficials al voltant del canvi de segle. I també cal considerar molt especialment el retrat o la descripció de les més modernes escenes de costums, en les quals resta integrada la seva preocupació pel paisatge. Tot i ésser valencià, Pla és conegut també per ser el pintor del Madrid castís, del món de la sarsuela, la qual cosa el vinculà molt estretament amb el regionalisme pictòric, que després traslladaria a les platges valencianes.
Al Museu d'Art Jaume Morera es conserva obra seva, també es poden trobar obres seves al Museu Abelló de Mollet del Vallès.

## Referències

* ↑ Museu d'Art Jaume Morera. . Museu d'Art Jaume Morera, 2013 [Consulta: abril 2013].
# Jana Rabasová

Jana Rabasová (Praga, 22 de juliol de 1933 - 3 de gener de 2008), de casada Bartošová, fou una gimnasta artística txeca, que va competir sota bandera txecoslovaca durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on disputà les set proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de bronze en la competició del concurs complet per equips, mentre fou sisena en el concurs per aparells equips. En la resta de proves finalitzà en posicions més endarrerides.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Jana Rabasová». [Consulta: 3 juny 2021].
# Ramose (fill d'Amosis I)

Ramose va ser un príncep egipci de la XVIII Dinastia. Probablement era fill del faraó Amosis I.
Ramose en jeroglífic :
Apareix representat suposadament a la tomba d'Inherthaui de la XX Dinastia (TT359) entre els "Senyors d'Occident", amb diversos membres de la seva família i alguns faraons importants (vegeu imatge de l'article).
Una estàtua seva és propietat del Universitat de Liverpool.

## Referències

* 1 2 Dodson i Hilton, 2004, p. 129.
* 1 2 Dodson i Hilton, 2004, p. 123.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
# Caspar Schwenckfeld (metge)

Caspar Schwenckfeld, nascut l'any 1563 a Greiffenbourg (Gryfów Âlàski) a Silèsia i mort l'any 1609, va ser un metge practicant a Hirschberg que publica diversos llibres d'història natural.
Publicà a Liegnitz el 1603, Theriotropheum Silesiae, una fauna general Silèsia, la primera fauna regional d'Europa. S'inspira àmpliament en les obres de Conrad Gessner (1516-1565) i d'Ulisse Aldrovandi (1522-1605), de vegades sense un judici crític sobre els errors comesos per aquests dos autors.
El quart volum el va dedicar als ocells, els quals presenta seguint un ordre alphabètic i en llatí. Les seves descripcions, bastant curtes, són tanmateix prou bones per permetre la seva identificació. Es pot trobar igualment un curt lèxic dels termes morfològics utilitzats en l'època. Es recolzarà fonamentalment sobre les obres de Conrad Gessner i de Ulisse Aldrovandi.

## Bibliografia parcial

* Thesaurus pharmaceuticus, medicamentorum omnium fere facultates i praeparationes continens, ex probatiss. quibusq. auctoribus collectus, Bâle, 1587, o Frankfurt, 1630. Bayerischen Staatsbibliothek.
* Stirpium et fossilium Silesiae catalogus, Lipsia, 1600. Bayerischen Staatsbibliothek.
* Therio-Tropheum Silesiae : in quo animalium, hoc est quadrupedum, reptilium, avium, piscium, insectorum natura, vis et usus sex libris perstringuntur Lignicii, 1603. Bayerischen Staatsbibliothek.
# Centre Mèdic Sourasky

El Centre Mèdic Sourasky de Tel-Aviv (en hebreu: המרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי) (també és conegut com a Hospital Ichilov) (en rus: Клиника Ихилов) és el principal hospital de Tel-Aviv, Israel i la seva àrea metropolitana i el tercer centre hospitalari més gran del país.
El complex està distribuït en una àrea de 150.000 m², i incorpora tres hospitals: l'hospital general Ichilov, el centre de rehabilitació Ida Sourasky, l'hospital femení i maternitat Lis, i l'hospital infantil Dana-Dwek.
El director del Centre Mèdic Sourasky de Tel-Aviv fins a setembre de 2016 va ser el professor Gabriel Barabash. El Prof. Barabash va ser reemplaçat pel Prof. Roni Gamzo. L'Hospital Ichilov va ser fundat en 1963 com una instal·lació, tenia un edifici dissenyat per l'arquitecte Arieh Sharon.
El centre va canviar el seu nom i es va anomenar Centre Mèdic Sourasky de Tel-Aviv. El complex ara té tres hospitals en una àrea de 150.000 metres quadrats: l'Hospital General Ichilov i el Centre de Rehabilitació Ida Sourasky, l'Hospital de Maternitat Lis i l'Hospital Pediàtric Dana.
Les instal·lacions també serveixen com a centre d'instrucció i recerca. El centre està afiliat amb l'Escola de Medicina Sackler de la Universitat de Tel-Aviv i amb l'Escola d'Infermeria Sheinborn. L'edifici principal de l'Hospital Ichilov es va construir amb les donacions de Ted Arison i Shari Arison.
En 2011, es va inaugurar una instal·lació d'emergència a prova de bombes amb 700 llits. L'edifici té 13 plantes en la superfície i 4 plantes subterrànies. La instal·lació ofereix protecció contra atacs convencionals, químics i biològics.
La construcció de l'edifici va començar en 2008. El cost de l'edifici va ser de 110 milions de dòlars, el complex va rebre una donació de 45 milions de dòlars del multimilionari israelià Sammy Ofer. L'arquitecte va ser Arad Sharon, el nét de Arieh Sharon, l'arquitecte que va dissenyar les instal·lacions originals.

## Referències

* ↑ «Sheba - Largest Hospital in Israel», 07-05-2007. [Consulta: 14 setembre 2007].
* ↑ «Hospital Website». [Consulta: 16 desembre 2009].
* ↑ Even, Dan. «Interview with Ichilov head Gabriel Barbash». Haaretz.com, 10-03-2011. [Consulta: 1 maig 2015].
* ↑ Even, Dan. «Tel-Aviv hospital unveils largest bombproof medical facility in Israel». Haaretz.com, 10-03-2011. [Consulta: 1 maig 2015].

## Enllaços externs

* www.tasmc.org.il/ (anglès)
# Dvurétxenka

Dvurétxenka - Двуреченка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 4 habitants. Pertany al districte (raion) de Rovenkí.

## Referències

* ↑ Ломакин А. В. Село Ладомировка Белгородской области Arxivat 2014-02-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Проект «От чистоты речушек малых до чистоты души большой»». Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 25 gener 2014].
# Condoto

Condoto és un municipi de Colòmbia ubicat al departament de Chocó. Fou fundat el 1758 per Luis Lorenzo Scipión. La seva extensió és de 890 quilòmetres quadrats i té una temperatura mitjana de 28 graus cèlsius. Es troba a 70 metres sobre el nivell del mar.

## Economia

La principal font de riquesa del municipi és l'explotació de metalls preciosos (or i platí). L'or del Chocó gaudeix d'excel·lent fama pel seu elevat grau de puresa.
L'explotació il·legal de la mineria ha deixat amplis clots al terreny, la qual cosa, unida a l'elevada pluviositat de la zona, fa que sigui freqüent trobar tolls d'aigua arreu. Aquest llocs són el brou de cultiu ideal per al mosquit Anopheles, responsable de la transmissió de la malària.

## Barris

Las Américas, Cabecera, La Unión, Santa Rita, Los Héroes, Comercio, Clareth, Carretera, San Pedro, El Salto, Buenos Aires, Platinero, Cascajero.

## Corregiments

* Aguacate
* Consuelo de Andrapeda
* Florida
* Hilaria
* Jigualito
* La Planta
* Muriña
* Opogodó
* Paso Santa Ana
* Soledad de Tajuato
* Tegaiza
* Unión

## Comunicacions

El municipi disposa d'un aeroport regional (Condoto-Mandinga IATA = COG, ICAO = SKCD), que tanmateix, per la seva grandària, no permet l'aterratge d'avions de grans dimensions. Disposa de vols regulars amb les ciutats de Medellín i Pereira.
L'altra forma d'accés és per carretera, des de la capital del departament (Quibdó).
# Platja d'es Monestrí

La platja d'es Monsetrí, o d'es Monestri, és una platja urbana del municipi de Calonge i Sant Antoni (Baix Empordà), situada davant de la població de Sant Antoni de Calonge, al tram central de la badia de Palamós. Limita a ponent amb la punta de Cabrera, que la separa de la platja de Sant Antoni, i a llevant amb la platja Gran de Palamós, al municipi de Palamós. Orientada al sud, té una longitud de 272 m i una amplada mitjana de 31 m, formada per sorra de gra mitjà, amb un pendent d'entrada a l'aigua poc pronunciat. El fons marí és de sorra, excepte a la zona dreta de la platja, delimitada per la punta de Cabrera.
Està flanquejada per un passeig marítim, en el qual se situen nombrosos comerços i locals de restauració. És una llarga avinguda arbrada que es prolonga cap a Palamós, per l’esquerra, i cap a la platja de Sant Antoni, per la dreta. Disposa de lavabos, dutxes, punts de salvament i primers auxilis, lloguer de patins de pedals, un parell de guinguetes, lloguer de gandules i para-sols, aparcament i una zona de jocs infantils. Compta, a més, amb rampes i cadires amfíbies per a persones amb mobilitat reduïda. S'hi troba l'únic club de patí català de vela de la província de Girona.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent. La platja ha estat distingida amb el distintiu de Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis.
La platja rep el nom del que era l'antic barri del Monestir, que temps ençà era un agregat de construccions separat dels nuclis de Sant Antoni de Calonge i de Palamós.
Hi desemboca la nova llera de la riera de l'Aubi, creada el 1924, any en què la riera es va desviar parcialment prop de la Torre Mirona, cap a la platja de Castell, per a evitar les freqüents inundacions que provocava a la població de Palamós.

## Referències

* 1 2 «Platja d'es Monestrí». Agència Catalana de l'Aigua.
* 1 2 «Es Monestri». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «96 platges i 24 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2023 a Catalunya». Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural. Generalitat de Catalunya, 04-05-2023.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava de Blanes a Palamós. Valls: Cossetània, juny 2011, p. 206-207. ISBN 978-84-9791-895-4.
* ↑ «riera de l’Aubi». Gran Enciclopèdia Catalana.
# Balma de les Paretetes

La Balma de les Paretetes és un jaciment arqueològic d'època paleolítica al terme municipal de l'Albagés, a la comarca de les Garrigues. Aquest jaciment arqueològic s'ha interpretat com un abric d'habitació sense estructures. Cronològicament s'ha vinculat a contextos de l'Epipaleolític (-9000 / -5000). És en una balma de roca conglomerada, a la vall del riu Set. La balma s'ubica a un terreny erm i està voltada per camps de conreu plantats d'ametllers i oliveres. La part exterior de la balma està afectada per l'activitat de l'erosió pluvial. El jaciment va ser descobert l'any 1977 pel Grup de Recerques Arqueològiques la Femosa. L'any 1984 es va documentar una sèrie de troballes arqueològiques.El conjunt de materials recuperat a la Balma de les Paretetes està conformat per unes quantes peces de sílex (dues rascadores, dos raspadors, tres làmines de vora rebaixada) i algunes ascles sense retocar. Visites recents no han registrat cap resta arqueològica en superfície. Actualment aquest conjunt es troba al Museu Local Arqueològic d'Artesa de Lleida.

## Referències

* 1 2 3 4 «eGIPCI (eGestió Integral del Patrimoni Cultural Immoble)».
* 1 2 Mas, D. Aportació a la carta arqueològica de la vall del riu Set. Tesi de llicenciatura. Universitat de Barcelona, 1980.
# Badia (motocicleta)

Badia fou una marca catalana de motocicletes de velocitat equipades amb motor Soriano, fabricades pel pilot motociclista Vicenç Badia a Barcelona entre 1949 i 1951.

## Referències

* ↑ Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. «Relación de las principales marcas». A: Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998, p. 306. ISBN 84-920886-5-6.
Viccionari
# Olisipo

Olisipo fou una ciutat de Lusitània a la dreta del Tagus (Tajo) no lluny de la seva desembocadura. Sota domini romà fou un municipi i va portar el nom de Felicitas Iulia Olisipo. La regió produïa una raça de cavalls molt veloços. És la moderna Lisboa.

## Referències

* 1 2 «Estremadura». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 13 juliol 2024].
* ↑ Smith, William (ed.). «Olisipo». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 13 juliol 2024].
# Oliva (desambiguació)

«Oliva o l'Oliva» té aquests significats:
* Oliva (fruit), fruit de l'olivera
* Verd oliva, color
* Toponímia:
** Oliva (Safor), municipi de la Safor, al País Valencià
** L'Oliva (Clariana de Cardener), masia al municipi de Clariana de Cardener a la comarca del Solsonès
** L'Oliva (el Far d'Empordà), entitat de població del municipi del Far d'Empordà, a Catalunya
** l'Oliva (l'Esquirol),
** L'Oliva (Pinós), masia de Vallmanya, al municipi de Pinós, a la comarca del Solsonès
** L'Oliva (Tarragona), entitat de població a la muntanya del mateix nom, al municipi de Tarragona, a Catalunya
** La Oliva, municipi a l'illa de Fuerteventura, a Canàries
** Oliva de Mérida, municipi de la província de Badajoz, a Extremadura
** Oliva de la Frontera, municipi de la província de Badajoz, a Extremadura
** Oliva (Argentina), població de la província de Córdoba, a l'Argentina
* Miscel·lània:
** Llúcia Oliva de la Esperanza, periodista i professora catalana
# Oliu

«Oliu o Oliú» té aquests significats:
* Oliu o olivera, arbre de la família de les oleàcies
* Biografies:
** Alejandro Abal Oliú (n. 1948), advocat uruguaià
** Fernando Oliú (1925-1983), advocat i polític uruguaià
** Ingrid Oliu, actriu estatunidenca
** Joan Oliu i Pich (1921-1998), directiu bancari català
** Josep Oliu i Creus (1949), banquer català
** Miquel Oliu i Nieto
** Ramon Oliu (1923-2005), escriptor i periodista català
# Granadina

* Per a altres significats, vegeu «Granadina (desambiguació)».
La granadina és un xarop vermell elaborat a l'origen amb suc magranes, si bé sovint es fa amb ribes o fins i tot se'n ven que no conté cap suc.
No conté alcohol però s'utilitza sovint per a endolcir i acolorir còctels alcohòlics o cerveses àcides com la Gueuze. Es pot prendre com un refresc, en combinar-la amb aigua amb o sense gas (la mesura és 1/7 de granadina i 6/7 d'aigua) i es recomana prendre'l ben fred, preferentment amb gel. També es pren amb llet, un «xerbet» molt popular a l'Orient mitjà, així com per assaborir i decorar gelat i altres postres.

## Referències

* ↑ «Granadina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Xarop Granadina». Destileria Sinc. [Consulta: 18 octubre 2019].
# Ghostbusters

«Ghostbusters» té aquests significats:
Cinema:
* Els caçafantasmes (Ghostbusters), pel·lícula de 1984 dirigida per Ivan Reitman i protagonitzada per Bill Murray, Dan Aykroyd, Harold Ramis i Sigourney Weaver
* Caçafantasmes 2 (Ghostbusters II), pel·lícula de 1984 dirigida per Ivan Reitman, continuació de la de 1984
* Caçafantasmes (Ghostbusters), pel·lícula de 2016 dirigida per Paul Feig i protagonitzada per Melissa McCarthy, Kristen Wiig i Kate McKinnon, remake de la de 1984