OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arnold Laven

Arnold Laven (Chicago, Estats Units, 23 de febrer de 1922 - Tarzana, Califòrnia, 13 de setembre de 2009) va ser un director de cinema estatunidenc.

## Biografia

Arnold Laven, Jules V. Levy i Arthur Gardner es van conèixer el 1943 en la Primera Unitat de Cinema de l'Army Air Force. Laven va anar després a Hollywood, a l'estudi Hal Roach a Culver City, Califòrnia. Després d'uns quants anys com a supervisor de guions i diàlegs, Laven va passar a dirigir la sèrie melodramàtica Without Warning (1952). A mitjans dels anys 1950, Laven va treballar en unes quantes pel·lícules de gran pressupost, destacant The Rack, amb Paul Newman (1956); tanmateix, si el contingut l'intrigava estava disposat a treballar en feines de segona, com ara The Monster That Challenged the World (1957). Especialitzant-se en westerns durant els anys 1960, Laven va fer tant de productor com de director a Geronimo (1962), i només produïa el film de Burt Lancaster de 1969 The Scalphunters. Arnold Laven també va ser un dels productors de l'staff de Four Star Productions, una fàbrica de sèries de TV dels anys 1950 i 1960.

## Filmografia

* 1952: Without Warning!
* 1953: Vice Squad
* 1954: Down Three Dark Streets
* 1956: The Rack
* 1957: The Monster That Challenged the World
* 1957: Slaughter on Tenth Avenue
* 1959: Anna Lucasta
* 1962: Geronimo
* 1965: The Glory Guys
* 1967: Rough Night in Jericho
* 1969: Sam Whiskey
* 1974: Rex Harrison Presents Stories of Love (TV)
* 1981: Back to the Planet of the Apes (TV)

## Referències

* ↑ «biografia d'Arnold Laven». The New York Times.
* ↑ «filmografia d'Arnold Laven». The New York Times.
# Aulon

«Aulon» té aquests significats:
* Aulon - Αὐλών en grec antic - o Auló, vall de Messènia, al nord-oest del país, a la frontera amb l'Èlida
* Aulon (Alta Garona), municipi gascó, del Comenge, al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània
* Aulon (Alts Pirineus), municipi al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània
* Aulon (Cruesa), localitat i comuna al departament de Cruesa (regió de Nova Aquitània, França)
# Barkine

Barkine (àrab بركين) és una comuna rural de la província de Guercif de la regió de L'Oriental. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.469 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Barkoxe

Barkoxe (en francès i oficialment Barcus) és un municipi d'Iparralde al territori de Zuberoa, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània). Limita amb les comunes de Sohüta i Ospitalepea al nord, Géronce, Geüs-d'Oloron, Préchacq-Josbaig i Saint-Goin al nord-est, Eskiula a l'est, Zalgize-Doneztebe i Arrokiaga a l'oest, Aramits al sud-est, Atharratze-Sorholüze i Iruri al sud-oest Lanne-en-Barétous i Montori al sud.
És la localitat natal de Piarres Topet, conegut com a Etxahun (1786-1862), un dels més destacats bersolaris bascos.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 2 299 | 2 229 | 2 370 | 1 921 | 2 497 | 2 472 | 2 372 | 2 303 | 2 341 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 119 | 2 091 | 2 007 | 1 807 | 1 740 | 1 781 | 1 740 | 1 692 | 1 614 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 591 | 1 549 | 1 602 | 1 350 | 1 365 | 1 322 | 1 340 | 1 200 | 1 113 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 101 | 990 | 957 | 916 | 788 | 774 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
# Hilarià

Hilarià és el nom dels següents personatges:
* Mecili Hilarià, magistrat i jurista romà
* Hilarià, magistrat romà
* Quint Juli Hilarià o Quint Juli Hilarió, escriptor eclesiàstic romà de finals del segle IV
# Hilarionita

La hilarionita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de la mina Hilarion, a Grècia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La hilarionita és un arsenat de fórmula química Fe$^{3+}$₂(SO₄)(AsO₄)(OH)·6H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2. És una espècie relacionada amb la kaňkita, un arsenat de ferro fèrric hidratat amb el que es pot confondre fàcilment.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 92988.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Hilarion Núm. 50, una de les mines de Kamariza de la regió d'Agios Konstantinos, a l'Àtica Oriental (Àtica, Grècia), on es troba en forma d'esferulites de fins a 1 mm de mida, i raïms d'«individus» prismàtics a aciculars de fins a 0,5 mm de llarg que en realitat són agregats gairebé paral·lels o divergents de fibres corbes molt fines, i normalment inferiors a 2 um de gruix.

## Referències

* ↑ «Hilarionite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 novembre 2021].
# Barranc de Cal Palateres

El barranc de Cal Palateres és un barranc del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, a prop -nord-oest- de la Torre d'Eroles.
És afluent per la dreta del riu d'Abella i, per tant, pertany a la conca del Noguera Pallaresa. S'origina en el vessant meridional de la Serra de Carreu.
Neix al sector nord del Serrat de la Gavarnera, prop de la masia de Cal Vidal i de l'antiga masia de Cal Palateres, que li dona el nom. Discorre el primer tram de nord a sud de forma paral·lela pel costat de llevant de la Serra de la Gavarnera, fins que arriba al límit meridional d'aquesta serra, on se li uneix per la dreta el barranc de Cal Calafí, que havia discorregut paral·lel a ell pel costat de ponent del Serrat de la Gavarnera, i encara, també per la dreta, encara se li ajunta un tercer barranc que davallava paral·lel a aquests dos: el barranc del Coll des Eres, o de les Eres.
Continua baixant bàsicament cap al sud, deixant la partida de Torre Montell a l'esquerra, fins que arriba al peu de Puigvent, de les Roques de Calastre i del Clotet de Montebà, on emprèn la direcció sud-oest. Al darrer tram fa el tomb a la Costa dels Arnes, i gira cap al sud, fins i tot lleugerament al sud-est, per atènyer la zona de ponent de la Masia Gurdem, on s'aboca en el riu d'Abella.

## Etimologia

El barranc pren el nom de la masia que era a la capçalera del barranc: Cal Palateres.
# Huaynaccapac

Huaynaccapac és una muntanya de la Serralada Carabaya, una serralada secundària dels Andes, al Perú. Amb 5.721 msnm, n'és el segon cim més alt. Es troba a la regió de Puno, al nord-est de l'Allincapac. La primera ascensió va tenir lloc el 1960.

## Referències

* ↑ Michael Cocker, Frost, Dust and Tear Gas, Exploratory Mountaineering in the Peruvian Cordillera Carabaya, in: Alpine Journal 2008, p. 53-69
* ↑ Jill Neate, Mountaineering in the Andes, 1994
# Barra Isles

Les Barra Isles, també conegudes com a Bishop's Isles mentre foren històricament propietat del Bisbe de les Illes, és un petit arxipèlag d'illes a les Hèbrides Exteriors d'Escòcia. Es troben al sud de l'illa de Barra, de qui prenen el nom. El grup consisteix en nou illes, i nombroses roques.
Moltes de les illes són extremadament petites. Només l'illa més gran Vatersay, la qual és ara enllaçada per una carretera elevada a Barra, roman habitada. Berneray (també coneguda com a Barra Head), Pabbay, Sandray i Mingulay han estat habitades antigament. Les quatre illes més petites són Flodday, Lingay, Muldoanich i Uineasan.
L'accés a aquestes illes pot ser arranjat amb Charters, que fan viatges regulars a Mingulay de maig a setembre i per visitar altres illes cal fer acords.
Les Illes de Barra són presents en diverses sagues vikingues.
A més de les illes més grans hi ha diversos petit illots, farallons i roques de les quals destaca Biruaslum, que és un faralló a l'oest de Vatersay. Assoleix 72 m d'alçada i hi ha un fort espatllat en el costat del sud. Francis G. Thompson el caracteritza com "alt i virtualment inaccessible".

## Referències

* ↑ Murray, W.H. (1966) The Hebrides. Londres. Heinemann. pàg. 230. Segons Murray, pertanyien «al bisbe de les Illes» de iure i al MacNeil de facto.
* ↑ Francis G. Thompson, The Uists and Barra (David and Charles, 1974), 168
# Barra Mansa

Barra Mansa és un municipi localitzat a l'Estat brasiler de Rio de Janeiro. La seva població era 175,328 (2005) i la seva àrea és 547 km²;.

## Referències

* ↑ Ibge - «IBGE - Cidades@».
# Hospital Sant Joan de Déu de Martorell

L'Hospital Sant Joan de Déu de Martorell, també anomenat Hospital Comarcal Sant Joan de Déu, Hospital Comarcal de Martorell o simplement Hospital de Martorell, és un centre sanitari de caràcter públic situat al terme municipal de Martorell. Dona servei a les localitats de Martorell, Sant Andreu de la Barca, Pallejà, Olesa de Montserrat, Esparreguera, Abrera, Collbató, Sant Esteve Sesrovires i Castellví de Rosanes a la comarca del Baix Llobregat; Gelida i Sant Llorenç d'Hortons a l'Alt Penedès; Masquefa i El Bruc a l'Anoia; i a les urbanitzacions de Can Santeugini i Costablanca de Castellbisbal, al Vallès Occidental.

## Història

L'Hospital de Martorell fou fundat l'any 1167 en un terreny del que aleshores era l'exterior del recinte de la vila, amb el nom de Hospital Sant Joan Baptista y del Sant Crist, com un hospitium medieval. D'aquell primer edifici se'n conserva la capella de Sant Joan de Martorell d'inicis del segle xiv. L'any 1842 es va traslladar al convent dels Caputxins, i el 1862 es va aixecar un edifici nou al carrer de Lloselles.
L'any 1967 es va construir la nova i actual ubicació al barri de Buenos Aires, i l'any 2019 se'n van iniciar les obres d'ampliació.
Ha estat reconegut diverses vegades per la seva gestió hospitalària global.

## Serveis

L'hospital ofereix les especialitats mèdiques d'al·lergologia, cardiologia, dermatologia, digestologia, endocrinologia, hematologia clínica, malalties infeccioses, medicina interna, nefrologia, neurologia, oncologia mèdica, pneumologia, reumatologia, risc vascular i VIH, a més de serveis d'exploració de l'aparell digestiu, cardiologia, cirurgia vascular, ginecologia i obstetrícia, neurologia, oftalmologia, otorrinolaringologia, pediatria, pneumologia i reumatologia.

## Referències

* ↑ «Cercador d'Organismes». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 març 2020].
* ↑ «Informació Corporativa». Fundació Hospital Sant Joan de Déu de Martorell. [Consulta: 22 març 2020].
* ↑ «Guia | Emergències | Hospital Comarcal Sant Joan de Déu». Ajuntament de Martorell. [Consulta: 22 març 2020].
* ↑ «Guia del municipi | Emergències». Ajuntament del Bruc. [Consulta: 22 març 2020].
* 1 2 3 Polo, Jose «El hospital de Martorell cumple 8 siglos y medio en plena lucha por su esperada ampliación». La Vanguardia, 08-05-2017 [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ «Set persones d'Olesa han mort a l'Hospital de Martorell des que va començar la crisi sanitària». La Bústia.cat, 19-03-2020 [Consulta: 22 març 2020].
* ↑ «El Hospital de Martorell presenta su proyecto de ampliación y remodelación». Vilapress, 14-03-2019 [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ «L'Hospital Sant Joan de Déu de Martorell, premiat per la seva gestió hospitalària global». El Llobregat.com, 23-07-2014 [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ Europa Press «Catorce centros catalanes, entre los veinte mejores hospitales españoles». 20 minutos, 26-11-2009 [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ «Cartera de serveis». Fundació Hospital Sant Joan de Déu de Martorell. [Consulta: 21 març 2020].

## Vegeu també

* Sant Joan de Martorell

## Enllaços externs

* Hospital Sant Joan de Déu de Martorell - Lloc web oficial
* «Memòria anual 2018» ( PDF).
# Hong Guildongjeon

Hong Guildongjeon (en coreà: 홍길동젼) és una novel·la coreana escrita per Heo Gyun entre 1575 i 1618 aproximadament. És considerada una de les primeres novel·les escrites en hangul. L'autor hi plasmà en ella les seues idees revolucionàries plenes de crítica social i política. La novel·la la protagonitza Hong Gildong, el fill d'un noble i una serventa, que pel rígid sistema d'estaments no és acceptat com a noble. Per aquest rebuig es converteix en un líder de bandolers que furten als rics per repartir-ho entre els pobres i més tard se'n va a un país anomenat Yuldo on crea un país ideal on tothom és igual.
Un exemplar contemporani a la vida de l'autor encara es conserva a la Biblioteca Nacional de Corea.
Una traducció a l'anglès feta per Minsoo Kang fou publicada el 2016.

## Adaptacions

Fou adaptat a un musical titulat Hong Gil-dong el 2010.
Es va crear una pel·lícula del 2016, Phantom Detective, basada en aquesta història on el protagonista és un detectiu.

## Referències

* 1 2 «Tale of Hong Gildong». World Digital Library. [Consulta: 26 març 2017].
* ↑ Shapiro, Ari «'The Story Of Hong Gildong' Helps Define Korean Sense Of Identity». NPR, 14-03-2016 [Consulta: 26 març 2017].
* ↑ Koh, Young-aah «Hong Gil-dong to be revived in musical». Korea Herald, 29-03-2010 [Consulta: 26 març 2017].
* ↑ Yun, Suh-young «'Phantom Detective,' action thriller full of laughs». Korea Times, 04-05-2016 [Consulta: 26 març 2017].
# Hong Kong Challenge

La Hong Kong Challenge (oficialment coneguda com a Sun Hung Kai Properties Hong Kong Challenge) és una cursa ciclista professional d'un dia que es disputa en l'anomenat Hong Kong Cyclothon, que se celebra a Hong Kong. Des del 2017 forma part de l'UCI Àsia Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2017 | Matej Mohorič | Robbie Hucker | Yukiya Arashiro |
| 2023 | Lukas Pöstlberger | Kane Richards | Zdeněk Štybar |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Palmarès a cyclebase.nl
# Hong Kong Film Awards

Els Hong Kong Film Awards o HKFA (en xinès 香港電影金像獎, "Premis de cinema de Hong Kong") són una cerimònia anual creada l'any 1982 que se sol celebrar el mes d'abril per a recompensar la producció cinematogràfica hongkonguesa i que gaudeix d'un prestigi equivalent al dels Oscars americans.
Els HKFA són administrats per representants de tretze cossos professionals del cinema de Hong Kong. Estan oberts a tots els llargmetratges realitzats a Hong Kong durant l'any precedent. S'entén per "llargmetratge realitzat a Hong Kong" tota pel·lícula que compleix aquests tres requisits: el director ha de ser un resident de Hong Kong, la companyia productora ha d'estar-hi registrada i almenys sis persones de l'equip de producció han de ser-ne residents. Des del 2002, el HKFA també inclouen una categoria a millor pel·lícula asiàtica no feta a Hong Kong, però que hi ha estat estrenada.

## Premis

| Millor pel·lícula Millor director Millor guió Millor actor Millor actriu Millor actor secundari Millor actriu secundària Millor actor debutant Millor fotografia Millor muntatge | Millor direcció artística Millor vestuari i maquillatge Millor coreografia d'acció Millor banda sonora original Millor cançó original Millors efectes sonors Millors efectes visuals Millors pel·lícula asiàtica Millor director debutant |

## Premi a la millor pel·lícula

* 1982 - Father and Son (1981)
* 1983 - Boat People (1982)
* 1984 - Ah Ying (1983)
* 1985 - Homecoming (1984)
* 1986 - Police Story (1985)
* 1987 - A Better Tomorrow (1986)
* 1988 - An Autumn's Tale (1987)
* 1989 - Rouge (1987)
* 1990 - Beyond the Sunset (1989)
* 1991 - Days of Being Wild (1991)
* 1992 - To Be Number One (1991)
* 1993 - Cageman (1992)
* 1994 - C'est la vie, mon chéri (1994)
* 1995 - Chungking Express (1994)
* 1996 - Summer Snow (1994)
* 1997 - Comrades: Almost a Love Story (1996)
* 1998 - Made in Hong Kong (1997)
* 1999 - Beast Cops (1998)
* 2000 - Ordinary Heroes (1998)
* 2001 - Tigre i drac (Crouching Tiger, Hidden Dragon) (2000)
* 2002 - Shaolin Soccer (2001)
* 2003 - Infernal Affairs (2002)
* 2004 - Running on Karma (2003)
* 2005 - Kung Fu Hustle (2004)
* 2006 - Election (2005)
* 2007 - After This Our Exile (2006)
* 2008 - The Warlords (2007)
* 2009 - Ip Man (2008)
* 2010 - Bodyguards and Assassins (2009)
* 2011 - Gallants (2010)
* 2012 - A Simple Life
* 2013 - Cold War
* 2014 - The Grandmaster
* 2015 - The Golden Era
* 2016 - Ten Years
* 2017 - Trivisa

## Enllaços externs

* Web oficial dels Hong Kong Film Awards
# Barry Barringer

Barry Barringer (Mobile, 25 de juny de 1888 - Los Angeles, 21 de maig de 1938) va ser un director de cinema, guionista estatunidenc. També va dirigir tres pel·lícules durant l'era del cinema mut. Generalment va treballar per a empreses de baix pressupost de Poverty Row.

## Filmografia parcial

* One Glorious Day (1922)
* Vengeance of the Deep (1923)
* Heads Up (1925)
* Smilin' at Trouble (1925)
* Frenzied Flames (1926)
* The Warning Signal (1926)
* Fire and Steel (1927)
* Hazardous Valley (1927)
* Duty's Reward (1927)
* Roaring Fires (1927)
* Riding to Fame (1927)
* Code of the Air (1928)
* Bye, Bye, Buddy (1929)
* Convicted (1931)
* Graft (1931)
* The Lightning Flyer (1931)
* The Face on the Barroom Floor (1932)
* Murder at Dawn (1932)
* Dynamite Denny (1932)
* The Death Kiss (1932)
* The Midnight Patrol (1932)
* Daring Daughters (1933)
* The Dude Ranger (1934)
* The Return of Chandu (1934)
* The Way of the West (1934)
* What's Your Racket? (1934)
* Sixteen Fathoms Deep (1934)
* Valley of Wanted Men (1935)
* Courage of the North (1935)
* Timber Terrors (1935)
* Northern Frontier (1935)
* Men of Action (1935)
* Red Blood of Courage (1935)
* Timber War (1935)
* Federal Agent (1936)
* Song of the Trail (1936)
* Held for Ransom (1938)

## Referències

* ↑ Pitts p.34

## Bibliografia

* Michael R. Pitts. Poverty Row Studios, 1929–1940: An Illustrated History of 55 Independent Film Companies, with a Filmography for Each. McFarland & Company, 2005.
# Bala (Rússia)

Bala - Бала (rus) - és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 543 habitants, pertany al districte de Batagai.

## Referències

* ↑ «Верхоянский улус (район)». Arxivat de l'original el 2019-11-03. [Consulta: 3 ноября 2019].
# Begonya Mezquita Ramírez

Begonya Mezquita Ramírez (Sagunt, 1968) és una poeta valenciana. És autora dels llibres El perfecte somriure (1989, I Premi Vila de Mislata), Entre la distància exacta i la nit (1991), Signes de terra (1999, finalista del II Premi de Poesia Jaume Bru i Vidal de Sagunt), Una illa (2007) i Parlen els ulls (2014).
Arran de la publicació de Signes de terra, el poeta i crític literari Manuel Garcia i Grau entreveia "un registre poètic amarat d'un simbolisme existencial" que configurava "una veu alhora escèptica i fulgent" Ha estat antologada a Dotze poetes joves valencians (2000) i treballs seus han aparegut en diverses edicions col·lectives. Ha muntat diversos espectacles poètics, sovint en companyia de Manuel Rodríguez i Castelló, com A tres veus (2007). Col·labora en les revistes digitals La paraula nostra i Trapezi.

## Referències

* ↑ Begonya Mezquita Ramírez al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
* ↑ http://www.traces.uab.cat/tracesbd/avui/av01265.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ Bordera, Laura «Edicions del Buc naix a València». El Temps, 10-11-2014. Arxivat de l'original el 19 de desembre 2014 [Consulta: 21 d’agost 2016]. Arxivat 19 de desembre 2014 a Wayback Machine.
# Bartomeu Jaume Serra Cifre

Bartomeu Jaume Serra Cifre (Alcúdia, 25 de juliol de 1954) és un físic i professor universitari.
És fill de l'historiador i Fill Predilecte d'Alcúdia, Bartolomeu Serra Martí i germà de la historiadora Francisca Maria Serra Cifre.
És llicenciat en ciències físiques amb especialitat en electrònica per la Universitat de Navarra l'any 1976. Es doctorà per la Universitat de les Illes Balears (UIB) el 1984 i és catedràtic de ciències de la computació i intel·ligència artificial.
Des de l'any 1979 és professor de la Universitat de les Illes Balears. Nomenat en 1985 director del Servei de Càlcul i Informatització de la UIB. Ha estat membre de la junta rectora de l'Institut Municipal d'Informàtica de l'Ajuntament de Palma.
Ha publicat diferents articles en diverses revistes especialitzades sobre les xarxes i les infraestructures de comunicació. És membre del tribunal Qualificador de Tesis de la UIB. De vegades participa en ponències a la UIB.
Feu el pregó de la seva ciutat d'Alcúdia, durant les festes patronals de Sant Jaume 2007.
És casat i té un fill. Aficionat al senderisme, a la muntanya, a la lectura, a la música i al cinema.

## Enllaços externs

* «Por una investigación avanzada y de calidad - Investigación - Universitat de les Illes Balears».
* Notícia del pregó 2007
* «PONENCIA SERRA».
# Bartomeu Grases

Guillem Grases i Alujes (Tarragona, 13 d'agost de 1901 - Barcelona, 8 de setembre de 1941)va ser un actor de teatre català.
Era fill de Bartomeu Grases i Cañellas i Tecla Alujas i Marti ambdós de Tarragona.
A l'inici de la seva carrera, responia per Bartomeu Grases. Va estar casat amb la també actriu Esperança Ortiz.

## Trajectòria professional

* 1921, 7 d'octubre. El jardinet de l'amor, original de Josep Maria de Sagarra. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper de Daniel.)
* 1922, 24 d'octubre. El matrimoni secret, original de Josep Maria de Sagarra. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper de Miquel.)
* 1923, 20 de maig. Cançó d'una nit d'estiu, original de Josep Maria de Sagarra. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper d'El Lladre.)
* 1923, 10 d'octubre. Les veus de la terra, original de Josep Maria de Sagarra. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper de Miquel.)

## Referències

* ↑ «Baptismes (1907-1907) pàg.132. Imatge 302». A.H.A.T. Tarragona. Parròquia de Sant Francesc d'Assís, 13-08-1901. [Consulta: 18 març 2023].
* ↑ «Ha fallecido el actor Guillermo Grases». El Noticiero universal : diario independiente de noticias, avisos, comercial y de anuncios: Año 54, No. 17219, 09-09-1941, pàg. 5.
# Batalla de La Rochelle (1419)

El batalla de La Rochelle va ser una batalla naval entre la flota castellana i l'aliança anglohanseàtica que es va produir el 30 d'octubre de 1419 a la costa i port de La Rochelle, en el marc de la Guerra dels Cent Anys. La batalla va destacar per l'ús d'armes de foc de la flota castellana.

## Referències

* ↑ Barker, Juliet. Conquest: The English Kingdom of France in the Hundred Years War (en anglès), 2010, p. 34. ISBN 978-0-7481-2217-2.
* ↑ Historia 16, Edicions 69-74 (en castellà), 1982, p. 46.
# Batalla de La Rochelle

Batalla de La Rochelle té aquests significats:
* Setge de La Rochelle (1224), ordenat per Lluís VIII de França contra tropes d'Enric III d'Anglaterra;
* Setge de La Rochelle (1372), per forces navals i terrestres franco-castellanes contra angleses, durant la Guerra dels Cent Anys;
** Batalla de La Rochelle (1372), entre una flota castellana i una altra anglesa, primera fase del setge anterior;
* Batalla de La Rochelle (1419), entre una flota castellana i una altra anglo-hanseàtica;
* Setge de La Rochelle (1573), efectuat pel duc d'Anjou (futur Enric III de França) contra els hugonots;
* Setge de La Rochelle (1627-1628), per les forces reals de Lluís XIII de França contra els hugonots.
# Codex Seidelianus I

El Codex Seidelianus I (Gregory-Aland no. G$^e$/011) ε 87 (Soden), és un manuscrit uncial del segle ix del Nou Testament. Està escrit en grec, sobre pergamí, amb lletres uncials, i es conserva a la Biblioteca Britànica (Cat. number: B. XVII. 1) a Londres.
El còdex conté 252 fulles de pergamí (25.7 x 21.5 cm) i conté els quatre Evangelis. El text està escrit en dues columnes per pàgina, i 21 línies per columna.

## Referències

* 1 2 Kurt Aland und Barbara Aland, Der Text des Neuen Testaments. Einführung in die wissenschaftlichen Ausgaben sowie in Theorie und Praxis der modernen Textkritik, Deutsche Bibelgesellschaft, Stuttgart 1981, p. 119. ISBN 3-438-06011-6

## Vegeu també

* Codex Basilensis
* Codex Boreelianus
* Codex Seidelianus II

## Bibliografia

* J. C. Wolff, "Anecdota Graeca" (Hamburg, 1723), III, pp. 48–92.
* S. P. Tregelles, Account of the Printed Text, p. 160.

## Enllaços externs

* R. Waltz, Codex Seidelianus G$^e$ (011), Encyclopedia of Textual Criticism (2007)
* Images Arxivat 2011-08-14 at Archive.is at the British Library