OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ayr (Nebraska)

* Per a altres significats, vegeu «Ayr (desambiguació)».
Ayr és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 98 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ayr tenia 98 habitants, 40 habitatges, i 32 famílies. La densitat de població era de 222,6 habitants per km².
Dels 40 habitatges en un 35% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70% hi vivien parelles casades, en un 2,5% dones solteres, i en un 20% no eren unitats familiars. En el 17,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 29,6% de 45 a 60 i un 11,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.125 $ i la renda mediana per família de 51.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 16.179 $. Cap de les famílies i el 4,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ayr». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ayr». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Los Van Van

Los Van Van és una orquestra cubana de salsa i timba fundada l'any 1969 pel baixista Joan Formell. L'orquestra Joan Formell i Los Van Van tenen el mèrit d'haver tret 20 discs amb més de 150 temes i el fet de trencar records en cada edició de venda.
Varen aconseguir discs d'or i de platí l'any 1997. L'any 2000 aconsegueixen un grammy amb el disc llegó Van Van.
José Luís Quintana "Changuito" fou durant molts anys el principal percussionista de la banda i juntament amb Joan Formell creador de l'estil característic del grup: El Songo.
El pianista i coautor de molts números de l'orquestra Cesar "Pupy" Pedroso marxà del grup l'any 2001 i creà la seva pròpia orquestra "Pupy y los que son". Los Van Van foren la primera agrupació cubana en utilitzar un sintetitzador.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (castellà)
# Szczekociny

Szczekociny és una ciutat del voivodat de Silèsia, a Polònia. És famosa per la batalla de Szczekociny, que va tenir lloc prop de la ciutat el 6 de juny de 1794 durant la insurrecció de Kościuszko.

## Accident ferroviari

El 3 de març del 2012 va haver-hi un greu accident de tren prop de la localitat.
# Ivàtino

Ivàtino (en rus: Иватино) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 582 habitants. Pertany al districte municipal de Mélenki.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Museu d'Eines del Camp

El Museu d'Eines del Camp és una institució museística de Sabadell situada a l'antiga Masia de Can Deu, que ha sigut rehabilitada, just al carrer de la Prada s/n, al costat del bosc de Can Deu.
Està dedicat a l'exposició de les tècniques de conreu tradicional de l'agricultura mediterrània: la vinya, el blat i l'olivera. Hi ha documents audiovisuals que mostren com era la vida quotidiana al camp antigament. El museu forma part de la Fundació Caixa de Sabadell, de la Caixa d'Estalvis de Sabadell, la qual adquirí la masia.

## Referències

* ↑ AADD. Museus i Centres de Patrimoni Cultural a Catalunya. Barcelona: Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, 2010, p. 102. ISBN 84-393-5437-1.
* ↑ «Turisme al Vallès Occidental». Arxivat de l'original el 2008-04-11. [Consulta: 10 maig 2010].
* ↑ Pobles de Catalunya. Masia de Can Deu

## Enllaços externs

* El Museu de Can Deu al blog dels Amics del Ripoll.
# Alt Nil

«Alt Nil» té aquests significats:
* Alt Nil, part alta del Nil
* Alt Nil o Nil Superior, província del Sudan Anglo-egipci (1900-1956) i del Sudan independent (1956-1972), regió descentralitzada del Sudan (1983-1991), i estat (1991-1994)
* Gran Nil Superior, regió del nord-est de Sudan del Sud
# Enrique Congrains Martín

Enrique Congrains Martín (Lima, 4 de juliol de 1932 - Cochabamba, 6 de juliol de 2009) va ser un escriptor i editor peruà. Com a resultat de la seua vida agitada, va passar temporades fora del Perú, i acabà els seus dies a Bolívia. A Buenos Aires, el 1957, va autoeditar la seua obra cabdal, No una, sino muchas muertes. Aquesta novel·la, que presenta un dels personatges femenins més colpidors de la literatura peruana, va ser adaptada al cine pel director peruà Francisco José Lombardi en la película de 1983 Maruja en el infierno, a més a més d'editar-se a Espanya per Planeta i amb pròleg de Vargas Llosa. Integrant de la Generació del 50, va inaugurar el realisme urbà al seu país amb el recull de contes Lima, Hora Cero.
A banda de la seua producció literaria —de fet, l'escriptor va deixar de publicar gairebé 50 anys fins que va aparéixer El narrador de historias, a 2008—, Enrique Congrains va residir a diversos països de Llatinoamèrica, en els quals va publicar manuals de tècniques d'estudi, d'història, etc. També va organitzar cursos de formació de tot tipus.

## Obra literaria

* Lima, hora cero (contes, 1954). En aquest recull aparegué "El niño de junto al cielo", un dels més importants de l'autor.
* Kikuyo (contes, 1995).
* Domingo en jaula de esteras (conte inclòs al recull Cuentos peruanos. Antología completa y actualizada del cuento en el Perú. Buenos Aires: Embajada Cultural Peruana, 1957). No una, sino muchas muertes (novel·la, 1957).
* El narrador de historias (novel·la, 2008).
* 999 palabras para el planeta Tierra (novel·la, 2009).

## Referències

* 1 2 «Fallece el escritor peruano Enrique Congrains». Perú: RPP NOTICIAS, 07-07-2009.
* ↑ Silva Santisteban, Rocío. «No una sino muchas muertes». La República, 12-07-2009. Arxivat de l'original el 16 de gener de 2010.
* ↑ Rivas Salazar, Luis Christian. «Congrains: “No una, sino muchas muertes”». Los Tiempos, 17-07-2009. Arxivat de l'original el 29 de maig de 2010. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Enrique Congrains dejó el silencio» (en castellà). La República, 15-01-2008. [Consulta: 12 novembre 2019].
* 1 2 «No una sino muchas muertes» (en castellà). La República, 12-07-2009. [Consulta: 12 novembre 2019].

## Bibliografia

* «Enrique Congrains Martín». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Coll, Edna. Indice Informativo de la Novela Hispanoamericana: Altiplano. Puerto Rico: Editorial Universitaria de Puerto Rico, 1992.
* Luchting, Wolfgang. Escritores peruanos: qué piensan, qué dicen. Lima: Ecoma, 1977.
* Luchting, Wolfgang. La mujer o la revolución: análisis de No una, sino muchas muertes de Enrique Congrains M. Lima: Ecoma, 1974.
* Vargas Llosa, Mario. Enrique Congrains o novela salvaje (prólogo). En Congrains Martín, Enrique. No una, sino muchas muertes. Barcelona: Planeta, 1975. ISBN 8432025046
# Ramona Fossas i Puig

Ramona Fossas i Puig (Barcelona, 20 de març de 1926 - Barcelona, 22 de juliol de 2003) va ser una mestra i activista catalana.
Va destacar pel seu activisme en favor de la dignificació del seu barri, el Guinardó, dels drets de les dones i per les millores en ensenyament. Va ser professora en una escola d'adults i va col·laborar amb el Centre de Cultura Popular Montserrat.
El 2 de març del 2001, rep l’Homenatge de l’EA Torrent d’en Melis per la seva tasca al llarg dels anys. El juny del 2002 rep el Premi d’Horta-Guinardó donat a persones o Entitats destacades dins del Districte. Ramona Fossas fou una de les personalitats homenatjades per l'Ajuntament de Barcelona en la campanya Ciutat de Dones, el març de 2023. Aquell mateix mes, el consistori barceloní va inaugurar una plaça amb el seu nom al Guinardó.

## Referències

* ↑ «Ramona Fossas i Puig». Dones i feminismes Drets Socials, Justícia Global, Feminismes i LGTBI. Ajuntament de Barcelona, 01-03-2023. Arxivat de l'original el 2024-05-23. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ «XIV Premis Horta-Guinardó». Tv Horta Guinardó, 20-12-2000. Arxivat de l'original el 2017-02-02. [Consulta: 26 gener 2017].
* ↑ «Biografies». Ciutat de Dones. Ajuntament de Barcelona, 01-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-03-25. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ «Barcelona posarà el nom de 16 dones a carrers i places». betevé, 04-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-04-16. [Consulta: 16 abril 2023].

## Vegeu també

* Viquiprojecte:Ciutat de dones

## Enllaços externs

* «Document acreditatiu del canvi de nom de la Plaça de Ramona Fossas i Puig» ( PDF). Ajuntament de Barcelona, 02-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-04-16. [Consulta: 16 abril 2023].
# Ayran de Susurluk

Ayran de Susurluk o Susurluk ayranı (en turc) és una varietat de l'ayran a la cuina turca. Es fa amb iogurt natural (amb crema) de llet d'ovella i s'utilitza una tècnica/màquina especial de sifó que fa que la beguda resulti cremosa i amb moltes bombolles a sobre. És famós des dels anys 1950 a Turquia i ara a l'exterior també. Aquesta beguda va ser inventada a la petita ciutat de Susurluk, un districte de la Província de Balıkesir, a la Regió de la Màrmara.

## Referències

* ↑ «Bir bardak ayranın kaç yıl hatırı var!» (en turc). Radikal.
* ↑ Janet Fletcher. Yogurt: Sweet and Savory Recipes for Breakfast, Lunch, and Dinner. Potter/TenSpeed/Harmony, 14 abril 2015, p. 274–. ISBN 978-1-60774-713-0.
* ↑ «Ayran, Turkey's favorite summer drink». DailySabah.
* ↑ «Susurluk ayranı yurtdışına açılıyor». [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ «Fame of foamy ayran goes beyond borders» (en anglès). [Consulta: 23 desembre 2017].

## Vegeu també

* Cacık
# Los Trujillos-Gabaldon

Los Trujillos-Gabaldon és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 2.166 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Los Trujillos-Gabaldon tenia 2.166 habitants, 804 habitatges, i 598 famílies. La densitat de població era de 140,8 habitants per km².
Dels 804 habitatges en un 32,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 25,6% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 25,2% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.989 $ i la renda mediana per família de 35.433 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.661 $ mentre que les dones 21.492 $. La renda per capita de la població era de 13.959 $. Aproximadament el 12,8% de les famílies i el 15,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Los Trujillos-Gabaldon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Los Trujillos-Gabaldon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Taula d'aire (esport)

Una taula d'aire típica consta d'una superfície de joc llisa, una vora circumdant per evitar que el disc i les maces surtin fora de la taula, i ranures als extrems de les vores de la taula que serveixen de porteria. A sota d'aquestes porteries hi ha normalment el retorn dels discos. Les taules tenen un mecanisme que produeix un coixí d'aire a la superfície de joc, amb el propòsit de reduir la fricció i augmentar velocitat del disc.
Actualment, les úniques taules oficials per a competicions d'hoquei taula són les aprovades per la USAA per la disputa d'un torneig, que són les taules de 8 peus fabricades per Dynamo. No totes les taules Dynamo són vàlides. Les taules aprovades (sanctioned tables) són:
* Photon
* Pro-Style
* older Blue Top
* Brown Top
* Purple Top
* Black Top
La HotFlash 2 i altres models de taules comercials amb llums de neó i línies pintades no estan aprovades per a competir per la USAA però són taules en les quals es pot gaudir jugant igualment.
A Catalunya, AirHockey Catalunya és qui decideix quines són les taules oficials a les competicions catalanes, tot i que actualment se segueixen els estàndards americans.

## Enllaços externs

* Relació de taules que podem trobar a Catalunya Arxivat 2006-05-11 a Wayback Machine.
# Can Ponç

«Can Ponç» té aquests significats:
* Can Ponç (Riner), masia de Riner (Solsonès)
* Can Ponç (Viladamat), casa de Viladamat (Alt Empordà)
* Can Ponç i els Sovals, casa de Pontons (Alt Penedès)
# Saqueig de Gibraltar

* Per a altres significats, vegeu «Saqueig de Gibraltar (1540)».
El saqueig de Gibraltar de 1361 fou un atac catalanoaragonès contra els dominis marínides.

## Antecedents

El 1309, Alonso Pérez de Guzmán, Guzmán el Bueno, la va conquerir —Setge de Gibraltar (1309)— per a la Corona de Castella però el 1333 els marínides del Marroc la van reconquerir, i el 1361 ja era l'única plaça que conservaven a la riba nord de l'Estret de Gibraltar.

## Batalla

El 1361, un cop signada la Pau de Terrer, Bernat II de Cabrera combaté a Gibraltar els sarraïns de la dinastia marínida amb sis galeres i 300 cavallers catalans i aragonesos.

## Conseqüències

Els marínides van perdre definitivament Gibraltar davant el nassarita de Granada Yússuf III el 1410, i al seu torn el duc de Guzmán de Medina Sidonia la va conquerir definitivament pels castellans el 20 d'agost de 1462.

## Referències

* ↑ Richard Fletcher, La España mora, p. 181 (castellà)
* ↑ Loyn, H. R.. Diccionario Akal de historia medieval (en castellà). Ediciones AKAL, 1998, p.209. ISBN 8446008416.
* ↑ «Saqueig de Gibraltar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ayr

* Per a altres significats, vegeu «Ayr (desambiguació)».
Ayr (en gaèlic escocès: Inbhir Àir) és una localitat del sud-oest d'Escòcia, capital del comtat administratiu de South Ayrshire. Va esdevenir Royal burgh l'any 1205.

## Referències

* ↑ Hendry, Alastair. The Parish Churches of Loudoun and their Clergy up to 1845: Part 1:LOUDOUN KIRK, 2012, p. 13.

## Enllaços externs

* South Ayrshire Council. Web oficial del Consell de South Ayrshire.
# Los Trullols (Mur)

Los Trullols és un indret i partida del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà, en terres de Mur.
Està situat al vessant sud-occidental del turó on es troba el castell de Mur i la col·legiata de Santa Maria de Mur, a l'esquerra del barranc de Mur.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Taggia

Taggia (en ligur Tàggia) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la província d'Imperia. El 2015 tenia 14.116 habitants.

## Geografia

Té una superfície de 31,36 km² i les frazioni d'Arma di Taggia (seu comunal) i Taggia. Limita amb Badalucco, Castellaro, Ceriana, Dolcedo, Pietrabruna, Riva Ligure i Sanremo.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Taggia entre 1861 i 2011
* Font: ISTAT

## Fills il·lustres

* Stefano Rossi (Taggia, 1576 - 1655), metge i poeta.
* Girolamo Gastaldi (Taggia, 1616 - Benevento 1685), cardenal.
* Pasquale Anfossi (Taggia,1727 – Roma, 1797), compositor i violinista.
* Paolo Anfossi (Taggia, 1802 - 1844), patriota mazzianista.
* Giovanni Ruffini (Genova, 1807 - Taggia, 1881), escriptor i patriota.
* Domenico Ferrari (Taggia, 1808 - Alessandria 1833), patriota mazzianista.

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dato Istat al 31 desembre 2015». Arxivat de l'original el 2 de maig 2017. [Consulta: 16 d’abril 2017].
# Can Porcioles

Can Porcioles és una masia situada al nucli urbà de Crespià, entre la riera i la plaça del Monestir. La masia té tres cossos, un que travessa el carrer de la Riera amb una porxada a la part inferior, el cos central i l'accés per dos patis. Hi destaquen els arcs que formen les obertures del cos central i la volta de pedra que forma la pallissa.
El fons documental del mas Porcioles es troba a l'Arxiu Nacional de Catalunya.

## Referències

* ↑ "Can Porcioles" al web "Pat.mapa - Arquitectura"
* ↑ Fitxa del fons ANC1-1125 / Mas Porcioles de Crespià. Arxiu Nacional de Catalunya
# Tay khang

Tay khang, o simplement Kang, és una llengua tais de Laos. Hi ha confusió amb la llengua Kháng. Schliesinger (2003) informa d'una àrea d'habitatge que és la província de Bolikhamsai a Laos.
La religió dels parlants és el budisme theravada i l'animisme.

## Referències

* ↑ Hammarström, Harald; Forkel, Robert; Haspelmath, Martin, eds. (2017). "Tay Khang". Glottolog 3.0. Jena, Germany: Max Planck Institute for the Science of Human History
# Rhacophorus robinsonii

Rhacophorus robinsonii és una espècie de granota que viu a Malàisia i Tailàndia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Chuaynkern, Y., Sukumaran, J. & Yaakob, N. 2004. Rhacophorus robinsonii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Lureuil

Lureuil és un municipi francès, situat a la regió del Centre - Vall del Loira, al departament de l'Indre. El 2021 tenia 268 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 28 gener 2024].
# Primer Ministre de Costa d'Ivori

El primer ministre és el cap de govern de Costa d'Ivori.
Aquesta és la llista dels primers ministres de Costa d'Ivori des de la independència en 1960.
| Nom | Començament del govern | Fi del govern |
| Félix Houphouët-Boigny (¹) | 7 d'agost de 1960 | 27 de novembre de 1960 |
| Auguste Denise | 27 de novembre de 1960 | 7 de novembre de 1990 |
| Alassane Dramane Ouattara | 7 de novembre de 1990 | 11 de desembre de 1993 |
| Daniel Kablan Duncan | 11 de desembre de 1993 | 24 de desembre de 1999 |
| Seydou Diarra | 18 de maig de 2000 | 27 d'octubre de 2000 |
| Pascal Affi N'Guessan | 27 d'octubre de 2000 | 25 de gener de 2003 |
| Seydou Diarra | 10 de febrer de 2003 | 7 de desembre de 2005 |
| Charles Konan Banny | 7 de desembre de 2005 | 4 d'abril de 2007 |
| Guillaume Soro | 4 d'abril de 2007 | 13 de març de 2012 |
| Gilbert Aké deposat durant la segona guerra civil a Costa d'Ivori | 6 de desembre de 2010 | 11 d'abril de 2011 |
| Jeannot Ahoussou-Kouadio | 13 de març de 2012 | 21 de novembre de 2012 |
| Daniel Kablan Duncan (2a vegada) | 21 de novembre de 2012 | 10 de gener de 2017 |
| Amadou Gon Coulibaly | 10 de gener de 2017 | 8 de juliol de 2020 |
| Hamed Bakayoko | 2020 | 2021 |
| Patrick Achi | 2021 | Presente |
(¹) també cap d'Estat

## Vegeu també

* President de Costa d'Ivori
* Costa d'Ivori
# Trigonectes strigabundus

Trigonectes strigabundus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, G. S. 1925. Results of some recent studies on the American killifishes. Fish Culturist v. 4 (no. 8): 370-371.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Trigonectes strigabundus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Llista de quadres de Vincent van Gogh

Llista de les obres més notables de l'artista neerlandès Vincent van Gogh (Zundert, Brabant del Nord, 1853 - 1890).
| Nom | Dimensions | Data | Localització |
| El sembrador(sobre Millet) | 48,1 × 36,7 cm | 1881 | Museu Kröller-Müller, Otterlo |
| El teixidor al teler | 70 × 85 cm | 1884 | Museu van Gogh, Amsterdam |
| Menjant patates | 81,5 × 114,5 cm | 1885 | Museu van Gogh, Amsterdam |
| Natura morta amb Biblia | 65 × 78 cm | 1885 | Museu van Gogh, Amsterdam |
| Crani fumant un cigarret | 32 × 24,5 cm | 1886 | Museu van Gogh, Amsterdam |
| Molí de la Galette | 38 × 46,5 cm | 1886 | Neue Nationalgalerie, Berlín |
| La italiana | 81 × 60 cm | 1887 | Museu d'Orsay, París |
| Jardí de verdures a Montmartre | 44,8 × 81 cm | 1888 | Primera versió:Museu van Gogh, Amsterdam |
| El dormitori de Van Gogh a Arle | 72 × 90 cm | 1888 | Museu van Gogh, Amsterdam |
| Terrassa de cafè a la nit | 81 × 65,5 cm | 1888 | Kröller-Müller Museum, Otterlo, Països Baixos |
| La vinya vermella | 73 × 92 cm | 1888 | Museu Puixkin, Moscou |
| La collita | 73 X 92 cm | 1888 | Museu van Gogh, Amsterdam |
| El cafè de nit | 72,4 × 92,1 cm | 1888 | Yale University Art Gallery, New Haven, Connecticut |
| Casa groga | 76 × 94 cm | 1888 | Museu van Gogh, Amsterdam |
| Fulles de tardor caigudes | 73 × 92 cm | 1888 | Kröller-Müller Museum, Otterlo, Països Baixos |
| L'avinguda dels Alyscamps | 92 × 73,5 cm | 1888 | col·lecció privada |
| Gerro amb dotze gira-sols | 91 × 72 cm | 1888 | Neue Pinakothek, Múnic |
| Cel estelat sobre el Roine | 72,5 × 92 cm | 1888 | Museu d'Orsay, París |
| Les Arènes | 73,5 × 91,5 cm | 1888 | Ermitage, Sant Petersburg |
| La nit estelada | 73 × 92 cm | 1889 | Museum of Modern Art, Nova York |
| Retrat del doctor Rey | 64 × 53 cm | 1889 | Museu Puixkin, Moscou |
| Iris | 71 × 93 cm | 1889 | Getty Museum, Los Angeles |
| Retrat de l'artista sense barba | 40 × 31 cm | 1889 | col·lecció privada |
| L'església d'Auvers-sur-Oise | 94 × 74 cm | 1890 | Museu d'Orsay, París |
| El doctor Paul Gachet | 66 × 57 cm | 1890 | Segona versió: Museu d'Orsay, París |
| Cases de palla per un turó | 50,2 × 100,3 cm | 1890 | Tate Gallery, Londres |
| Camp de blat amb corbs | 50,5 × 100,5 cm | 1890 | Museu van Gogh, Amsterdam |
| Cases de palla de Cordeville, a Auvers-sur-Oise | 72 × 91 cm | 1890 | Museu d'Orsay, París |
| Camperola amb fons de blat | 92 × 73 cm | 1890 | col·lecció privada (Steven A. Cohen) |
| Casa a Auvers | 48,6 × 68,9 cm | 1890 | Phillips Collection, Washington DC |

## Enllaços externs

* Galeria de Vincent van Gogh. Els quadres: Llistats A-Z.
* Museu virtual de Van Gogh. Llista de quadres per museu. Arxivat 2015-09-26 a Wayback Machine.
# Tamim ad-Darí

Tamim ad-Darí (àrab: تميم الداري, Tamīm ad-Dārī) fou un cristià de Palestina que va arribar a ser company de Mahoma. Es va convertir a l'islam encara que altres membres de la seva família van restar cristians. Se suposa que era cristià però d'origen àrab com testimonia la seva nisba. A la mort d'Uthman ibn Affan va retornar a Síria (656) i potser fou governador d'Hebron. Va introduir al culte islàmic algunes coses pròpies del cristianisme de Palestina com les llums d'oli a les mesquites.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, X, 189
# Rhacophorus turpes

Rhacophorus turpes és una espècie de granota que viu a Myanmar.

## Referències

* van Dijk, P.P. & Wogan, G. 2004. Rhacophorus turpes. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.