OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cascades Wli

Les cascades Wli són les cascades més altes de Ghana i les segones més altes de l'Àfrica occidental. Tenen una caiguda d'aigua superior i una d'inferior.

## Localització

Les cascades Wli són les cascades més altes de l'Àfrica Occidental. Localment es coneix amb el nom de cascades Agumatsa, que significa «Permeteu-me que flueixi».
Estan situades a 20 km de Hohoe, en la Regió Volta (Ghana), la terra dels Ewes. Es troben a uns 280 km de la capital, Accra.

## Fauna

Un passeig pel bosc del santuari de la vida salvatge d'Agumatsa ofereix l'oportunitat de veure una gran colònia de ratpenats, papallones, ocells, micos i babuins.
Es pot veure una gran colònia de ratpenats aferrats als cingles i volant en el cel.

## Galeria d'imatges

* Les cascades atrauen turistes de tot el món
* Vista frontal de la cascada
* Colònia de ratpanats

## Referències

* ↑ «Wli Waterfall: A Tourist Attraction Worth Visiting». Modern Ghan.
* ↑ «Wli Waterfalls». Arxivat de l'original el 2017-04-21. [Consulta: 19 febrer 2018].
* ↑ «Waterfalls of Ghana». easytrackghana. [Consulta: 21 agost 2013].
* 1 2 «Photographs of Wli waterfalls in Ghana». independent-travellers.com.

## Vegeu també

* Llista de cascades
# Joaquim Cuspinera i Llanas

Joaquim Cuspinera i Llanas (la Garriga, 1912 – 1999) fou alcalde de la Garriga (07 d'agost de 1970 - 24 d'octubre de 1975).
Després d'estudiar química a l'Escola Industrial de Barcelona, va treballar de rajoler i va dirigir la Bòbila Font des de 1948. Va participar en les activitats de l'agrupació local de la Federació de Joves Cristians de Catalunya, on, entre 1931 i 1932 fou vocal d'Esports, i va ser membre del sometent.
Durant la Guerra, va estar reclòs al vaixell-presó Argentina, ancorat al port de Barcelona com també a la Presó Model. Després d'acabada la Guerra, s'afilià a FET y de las JONS i, el 1939, hi esdevingué delegat de premsa i propaganda de l'agrupació local de la Garriga. Per altra banda, entre 1951 i 1952 va ser secretari d'Acció Catòlica de la Garriga.
En l'àmbit polític, Cuspinera va ser conseller sindical durant els anys 1948-1949; 1952, 1954 i 1955 i, des de l'agost de 1970 fins a l'octubre de 1975, alcalde de la Garriga.
El 1970, dins del context del desarrollismo franquista, van entrar en funcionament les primeres empreses del polígon Congost. Per altra banda, però, calgué engegar campanyes de mobilització ciutadana per a la protecció del patrimoni arquitectònic del poble arran de la demolició d'edificis emblemàtics.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cuspinera i Llanas, Joaquim». Diccionari biogràfic d'Alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental. Museu de Granollers. [Consulta: 4 febrer 2014].
# Joaquim Degollada i Capdaigua

Joaquim Degollada i Capdaigua (Barcelona, 19 de maig de 1877 - febrer de 1951) fou un advocat i polític català.

## Biografia

Fill de Domingo Degollada i Vidal, advocat natural de Puigcerdà i de Narcisa Capdaigua i Dispés natural de Camallera. Llicenciat en dret i militant de la Lliga Regionalista, el 1906 fou vicepresident de l'Associació de Propietaris de l'Eixample de Barcelona, el 1913 vicepresident del Casino Liberal Democràtic, el 1915 del Centre Industrial, Comercial i Agrícola de l'Hospitalet de Llobregat, el 1922 vicepresident del Reial Cercle Artístic de Barcelona i a les eleccions municipals de 1920 fou escollit regidor de l'ajuntament de Barcelona pel districte Sis.
En 1926 assolí certa notorietat en defensar en judici Josep Garriga, un dels militants de Bandera Negra implicats en el complot del Garraf. El 1930 fou novament regidor de l'ajuntament de Barcelona i el 1935 fou president de l'Ateneu Autonomista de la Lliga Catalana. Amb Maria Teresa Pont i Font va tenir dues filles Francesca i Maria Teresa Degollada i Pont.

## Referències

* ↑ «esquela de Joaquin Degollada y Capdaigua». La Vanguardia, 15-02-1951, pàg. 14.
* ↑ «esquela de Narcisa Capdaigua y Dispés». La Vanguardia, 27-01-1915, pàg. 2.
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.151. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ Joan Crexell i Playà. El Complot de Garraf. Edicions de l'Abadia de Montserrat, 1988, p.131.
# Joaquim Llansó i Figa

Joaquim Llansó i Figa (Navata, 1886 – Barcelona, 1968) fou un enginyer català.

## Biografia

Fill del metge del poble, el 1904 marxà a Madrid a estudiar enginyeria. Des del 1911 treballà com a enginyer de camins i ports al servei de la Diputació de Barcelona i de la Mancomunitat de Catalunya. El 1922 també fou enginyer en cap de la Companyia dels Camins de Ferro del Nord d'Espanya a Barcelona. Pel 1930 es traslladà a Madrid i fou nomenat director de la companyia.
Fou nomenat tinent d'alcalde de l'ajuntament de Barcelona en 1924. Durant el seu mandat fou membre del Consorci de la Zona Franca i tinent d'alcalde. Impulsà l'estació subterrània de la plaça de Catalunya i el soterrament del ferrocarril del carrer de Balmes, les obres per a l'Exposició Internacional de 1929, la urbanització de la muntanya de Montjuïc, i l'agost de 1929 va posar el primer semàfor a Espanya a la cruïlla entre Balmes i Provença o Còrsega.
Quan esclatà la guerra civil espanyola va marxar cap a França, i no va tornar fins que no va acabar la guerra. El 1942 fou nomenat enginyer director de la Companyia Hidrogràfica del Pirineu Oriental i més tard cap de la Divisió Inspectora de Ferrocarrils fins que es va jubilar.

## Referències

* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.186-187. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ Els Llansó. Nissaga d'Enginyers de Camins Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a camins.cat, p. 21
# Puig d'en Morgades

El Puig d'en Morgades és una muntanya de 456 metres que es troba al municipi de Castellví de la Marca, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Caroline Dumas

Caroline Dumas (Casablanca, 15 de gener de 1935) és una soprano francesa considerada com "probablement l'estudiant més emblemàtic del cantant líric Charles Panzéra".

## Biografia

Nascuda a Casablanca, després d'obtenir tres primers premis al Conservatori de París, va ser contractada per l'Òpera de París on es va distingir com a solista durant quinze anys, sota la batuta de Georges Prêtre i d'altres prestigiosos directors. Al Palais Garnier on va començar, entre els papers pels quals era coneguda, primer sota el nom de Micheline Dumas i després Caroline Dumas, hi havia els de Frasquita (el 1962, 1964, 1966) a la Carmen de Bizet, Marceline a Fidelio de Beethoven (el 1968), Micaëla a Carmen (1969, 1970) i Marguerite (a Faust (Gounod)).
També ha actuat durant més de trenta anys a molts teatres d'òpera de tot el món. Professora de cant a l'École Normale de Musique de Paris, és convidada regularment a classes magistrals a Egipte, el Marroc, la Xina, Rússia i Geòrgia. La seva discografia inclou diversos enregistraments amb Gabriel Bacquier (en particular el famós "duo de l'escarpolette" a Véronique d'André Messager).
El 8 de desembre de 2013 va actuar, amb el baix baríton Mourad Amirkhanian i el violoncel·lista Dominique de Williencourt, a la sala Gaveau de París, en un recital titulat "Merci la France! És Armènia que recorda - 25 anys després ... El terratrèmol a Armènia".
El 2017 va ser un dels membres fundadors de l'Inter Hallier Center.

## Discografia

* Lyric Horizons - En directe amb Léo Schneydermann, piano. Obres de Francesco Paolo Tosti, Jules Massenet, Giacomo Puccini, Francis Poulenc, Umberto Giordano, Henri Duparc, Edvard Grieg, Gabriel Fauré, Georges Bizet, Giuseppe Verdi, Franz Lehár - Maguelone, 2000.

## Notes

* ↑ BNF 14625259k
* ↑ Piano ma non solo, Jean-Pierre Thiollet, Anagramme éditions, 2012, p. 57
* ↑ Mourad Amirkhanian Salle Gaveau le 8 décembre 2013 Concert Exceptionnel 25 ans après...
* ↑ Hallier ou l'Edernité en marche, Jean-Pierre Thiollet, Neva éditions, 2018, p. 167. ISBN 978-2-35055-247-7

## Enllaços externs

* https://www.youtube.com/watch?v=-TZVJnaUrTQ// (You Tube)
# Caroline Ellen Furness

Caroline Ellen Furness (Cleveland, 24 de juny de 1869 - Nova York, 9 de febrer de 1936) va ser una astrònoma estatunidenca que va ensenyar al Vassar College a principis del segle xx. Va estudiar amb Mary Watson Whitney al Vassar College i va ser la primera dona a obtenir un doctorat en astronomia a Columbia.
Furness va néixer el 24 de juny de 1869 a Cleveland, Ohio. El seu pare era professor de ciències de secundària i va animar el seu primer interès per la ciència. Es va graduar a Vassar el 1887 i va seguir els passos del seu pare convertint-se en professora de ciències de secundària, però el seu veritable interès era la investigació i després de tres anys va tornar a Vassar com a assistenta d'investigació de Mary Watson Whitney. Amb Whitney va participar en un programa d'observació de cometes i planetes de gairebé una dècada. El 1896 va començar a treballar a la Universitat de Colúmbia amb Harold Jacoby i va publicar la seva dissertació de doctorat Catalogue of stars within one degree of the North pole and optical distortion of the Helsingfors astro-photographic telescope deduced from photographic measures (Catàleg d'estrelles dins d'un grau del pol nord i distorsió òptica del telescopi astrofotogràfic Helsingfors deduïda a partir de mesures fotogràfiques) allà el 1900. El 1903 va tornar a Vassar com a instructora.
Va col·laborar en observacions d'estrelles variables amb Whitney des de 1909 fins a 1911. El 1915, va ser autora del llibre de text autoritzat Introduction to the Study of Variable Stars (Introducció a l'estudi d'estrelles variables).
Es va convertir en fellow de la Royal Astronomical Society el 1922.
Va morir el 9 de febrer de 1936 a la ciutat de Nova York.
Va ser una defensora de l'educació de les dones, especialment en altres països; va escriure diversos articles sobre la situació de l'educació superior de les dones al Japó; va ser un membre important de la branca local de l'Aliança Nacional de Dones Unitàries.

## Referències

* 1 2 3 4 Creese, 1998, p. 227-228.
* ↑ Larsen, Kristine. «Caroline Ellen Furness (1869-1936)» (en anglès). Cambridge University Press.
* ↑ Hockey, Thomas R. Biographical Encyclopedia of Astronomers (en anglès). Springer, p. 396-397. ISBN 9780387304007.
* ↑ «Caroline E. Furness» (en anglès). Vassar College Encyclopedia.
* ↑ Makemson, 1936, p. 233-238.

## Bibliografia

* Creese, Mary. «Observers, "Computers", Interpreters and Popularizers: Women In Astronomy». A: Ladies in the Laboratory? (en anglès). The Scarecrow Press, 1998. ISBN 0-8108-3287-9.
* Makemson, Maud W. «Caroline Ellen Furness» (en anglès). Popular Astronomy, 44(5), maig 1936. Bibcode: 1936PA.....44..233M.
# Psychoda grisescens

Psychoda grisescens és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Fa 1,5 mm de longitud corporal i 2 mm llargària alar.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa (les illes Britàniques, França, Bèlgica, els Països Baixos, les illes Fèroe, Alemanya, Txèquia, Noruega, Letònia, Itàlia, Hongria i Bulgària) i l'Àfrica del Nord (Algèria).

## Observacions

La femella adulta pol·linitza la flor de l'àrum maculat.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ecology of Commanster (anglès)
* ↑ List of British Diptera (anglès)
* ↑ The Flora and Fauna of the Northwich Woodlands (anglès)
* ↑ List of UK diptera Arxivat 2012-08-08 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ The Diptera of Rye Bay Arxivat 2015-09-30 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ G. H. Satchell, 1947. The larvae of the British species of Psychoda (Diptera: Psychodidae). Parasitology, 38, pp. 51-69.
* ↑ The Essex Field Club Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Espèces de Belgique (francès)
* ↑ Catàleg d'espècies dels Països Baixos (neerlandès)
* ↑ Moth flies (Diptera, Psychodidae) from the Faroes (anglès)
* ↑ Wagner, R., 1990. Fami1y Psychodidae. Pàgs. 11-65 "a" Soós, Á & Papp, L. (eds.). Catalogue of Palaearctic Diptera. 2. Psychodidae - Chironomidae. Akadémiai Kiadó, Budapest.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ Díaz, A. & G. C. Kite, 2002. A comparison of the pollination ecology of Arum maculatum and Arum italicum in England. Watsonia. 24: 171–181.

## Bibliografia

* Ježek, J., 1990. Redescriptions of nine common palaearctic and holarctic species of Psychodini End. (Diptera: Psychodidae). Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae. 43:33-83.
* Ježek, J., 1984. Six new genera of the tribe Psychodini End. (Diptera, Psychodidae). Acta faunistica entomologica Musei Nationalis Pragae. 17:133-153.
* Joachim Haupt, Hiroko Haupt: Fliegen und Mücken. Beobachtung, Lebensweise. 1. Auflage. Naturbuch-Verlag, Jena i Stuttgart, 1995. ISBN 3-89440-278-4.
* Satchell, G. H., 1947. The ecology of the British Species of Psychoda (Diptera: Psychodidae). Annals of Applied Biology, 34: 611-621.
* G. H. Satchell, 1948. The respiratory horns of Psychoda pupae (Diptera: Psychodidae). Parasitology, 39: pàgs. 43-52.

## Enllaços externs

* Flickr (anglès)
* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Joan Mas

Joan Mas és el nom dels següents personatges:
* Joan Mas (mestre d'obres) (Reus 1564 - ?)
* Joan Mas i Bauçà (1928-1992), escriptor mallorquí.
* Joan Mas i Cantí, economista català.
* Joan Mas i Ramon, pintor català nascut a Barcelona.
* Joan Mas Verd (Montuïri, 1899 - Palma, 1936), polític mallorquí, batle de Montuïri durant la II República.
* Joan Mas i Vives (Maria de la Salut, Mallorca, 14 de juliol de 1951) crític literari, filòleg i escriptor mallorquí.
* Francesc Joan Mas, filòsof valencià nascut a Vila-real.
* Joan Mas Llobera (Palma, 1953), futbolista mallorquí.
# Carrer Nou (Guàrdia de Noguera)

El Carrer Nou és una via pública de Castell de Mur (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carrer medieval amb portals d'accés al nucli més antic del poble. S'encreua perpendicularment amb un altre carrer de les mateixes característiques tipològiques, formant una mena de "cardus" i "decumanus". Les façanes són de planta baixa, més dos pisos, amb portalades medievals o renaixentistes que tenen arcades de pedra de mig punt. Els murs són reblats de pedra o arrebossats.

## Història

Del 1580 hi ha la Casa Bonet. Del 1739 hi ha registrada la Casa Iusepe Gassa. El 1798 hi ha constància de la Casa del Forn Vell.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carrer Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Castlelyons

Castlelyons (en irlandès Caisleán Ó Liatháin) és un llogaret d'Irlanda, al comtat de Cork, a la província de Munster. També és una parròquia en la baronia de Barrymore. El nom deriva d'una fortalesa dels Uí Liatháin, un regne de l'alta edat mitjana. Es troba a 6 km al sud de Fermoy. Segons el cens de 2002 tenia 211 habitants.
Dos ponts de pedra creuen el riu Bride, un una petita passarel·la i l'altre un pont que formava part de l'entrada a la Castell de Barrymore, antiga seu dels comtes de Barrymore. La parròquia compta amb dues esglésies a Bridesbridge i Coolagown, i també compta amb un castell, dues abadies, un mausoleu, dos pous sagrats, i molts altres llocs d'interès històric.

## Història

La parròquia catòlica és una àrea rica en jaciments històrics. La parròquia de Castlelyons avui es divideix en tres districtes: Coolagown, Britway i Castlelyons/Bridesbridge. Tres barris de la parròquia s'estenen al llarg dels marges del riu Bride.
Durant la Guerra Civil Anglesa la Batalla de Castlelyons en 1645 va tenir lloc vora la vila.

## Personatges

El matemàtic, i primer president de la Royal Society, William Brouncker (1620-1684) era nadiu d'aquesta vila.
L'escriptor Peadar Ua Laoghaire, autor de la famosa novel·la en gaèlic irlandès Séadna, fou el capellà de la parròquia de Castlelyons des de 1891 fins a la seva mort en 1920.
Thomas Kent va viure a Castlelyons, va prendre part en l'Aixecament de Pasqua de 1916 i després fou capturat i executat a les antigues casernes de Cork. L'estació de ferrocarril de Cork rep el seu nom en honor seu.

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland. Caisleán Ó Liatháin Verified 2011-02-11.
* ↑ Placenames Database of Ireland Arxivat 2013-02-17 at Archive.is Civil parish of Castlelyons.

## Enllaços externs

* Cementiri de St. Nicholas, Castlelyons
# Catàleg de música clàssica

Un catàleg de música clàssica (alguns cops anomenat simplement catàleg musical -tot i que aquesta denominació correspondria a un àmbit més extens- o també catàleg temàtic -amb la mateixa dificultat-) és el recull sistemàtic, fet per un expert musicòleg, del conjunt d'obres d'un compositor o d'una part d'aquestes que corresponen a un tipus determinat.
Alguns compositors mai van utilitzar números d'opus i altres van fer-ne un ús irregular. En alguns casos, obres a les quals el compositor no havia assignat número es van publicar després de la seva mort i també es dona la circumstància d'obres que han estat descobertes força més tard.
Per aquestes diverses raons, ha estat freqüent l'elaboració, per part de musicòlegs, de catàlegs sobre les obres d'un compositor determinat, donant un número a cadascuna i sovint incorporant-hi informacions diverses, consideracions sobre l'atribució de les obres i altres detalls.
Quan es dona una grau suficient d'acceptació d'un catàleg, la numeració corresponent, precedida de les inicials o abreviatura que l'identifiquen, esdevé una manera estàndard de referir-se i identificar cada composició.
# Castell d'Haro

El castell d'Haro és un castell renaixentista del segle xv situat en el terme del municipi espanyol de Villaescusa de Haro (Conca).
L'edifici original va ser construït al segle xiii per Diego López d'Haro i posteriorment destruït per Sanç IV de Castella. Va ser reconstruït al segle xv per l'Orde de Sant Jaume. Conserva la seua distribució original, amb planta quadrada i cubs circulars a les cantonades. Encara conserva dos dels murs de l'edifici principal. Envoltant el castell hi havia un mur amb reforços circulars a les cantonades i troneres.

## Referències

* 1 2 «Visita Castillo de Haro | TCLM». www.turismocastillalamancha.es. [Consulta: 27 maig 2018].
# Rafael Cabezas Montemayor

Rafael Cabezas Montemayor (Màlaga, 1815 - Madrid, 1899) fou un polític, financer i escriptor espanyol, germà de Miguel Cabezas Montemayor.
Va intervenir en la formació de nombroses empreses ferroviàries, i durant el sexenni democràtic va declarar-se partidari de la restauració borbònica. Havia estat membre dels consells d'administració del Banco de Castilla (1871), del Banco Hispano Colonial (1876), del Crédito General de Ferrocarriles i representant a Madrid del Banc de París. Fou elegit diputat del Partit Liberal Conservador a les eleccions generals espanyoles de 1867 pel districte de Lugo i pel de Tremp a les eleccions generals espanyoles de 1876, 1879, 1881, 1884, 1886, 1891, 1893 i 1896. A les eleccions de 1898 fou derrotat i fou nomenat senador per dret propi. De 1895 a 1898 fou president del Tribunal de Comptes del Regne.

## Obres

* Venganza por un desprecio (1876) drama

## Notes

* ↑ José Varela Ortega. El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923), p.724.

## Enllaços externs

* Joan Palomas i Moncholi, El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans 1875-1885 Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine., p. 575
* Fitxa del Senat
* Tribunal de Comptes Arxivat 2010-03-26 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Puras

Puras és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 72 | 63 | 62 | 63 |

## Referències

Viccionari
# Qanun (desambiguació)

«Qanun» té aquests significats:
* Qanun, instrument de corda
* Qanun (llei), codi tradicional de regions islàmiques i d'Europa de l'est
* Zij, tauletes astronòmiques
# Publi Furi Fil (cònsol)

Publi Furi Fil (en llatí Publius Furius SP. F. M. N. Philus) va ser un magistrat romà del segle iii aC. Formava part de la gens Fúria, una gens romana d'origen patrici de gran antiguitat.
Va ser elegit cònsol l'any 223 aC amb Gai Flamini i junts van fer una campanya contra els gals al nord d'Itàlia. Fou nomenat pretor el tercer any de la Segona Guerra Púnica (216 aC) amb la jurisdicció inter cives romanos et peregrinos (entre els romans ciutadans i peregrins). Després de la batalla de Cannes, junt amb el pretor Marc Pomponi Mató va urgir al senat romà a prendre mesures defensives.
Poc després va rebre el comandament de la flota de Marc Claudi Marcel amb la que va anar a Àfrica, però com que va ser ferit en un combat a alta mar, va tornar a Lilibèon. El 214 aC era censor amb Marc Atili Règul. Durant la censura van tractar amb severitat a les persones que no havien complert els seus deures durant els anys anteriors de guerra i molts joves nobles que havien volgut sortir d'Itàlia (entre els quals Luci Cecili Metel, qüestor el 214 aC) foren reduïts a eraris. Com que Metel va sortir elegit tribú de la plebs pel 213 aC va intentar portar a judici als censors, però no va tenir el suport dels altres tribuns.
Publi Furi Fil va morir al començament del 213 aC abans de poder fer les cerimònies de purificació del lustrum i com era habitual l'altre censor Règul va dimitir. Al temps de la seva mort era un dels àugurs.

## Referències

* 1 2 3 «P. Furius Sp. F. M. N. Philus». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Quint Servili Fidenat (tribú el 402 aC)

Quint Servili Fidenat (llatí: Quintus Servilius Q. f. P. n. Fidenas) va ser un magistrat romà. Era fill de Quint Servili Prisc Fidenat. Formava part de la gens Servília, i era de la família dels Servili Prisc.
Va ser sis vegades tribú amb potestat consular: el 402 aC, 398 aC, 395 aC, 390 aC, 388 aC i 386 aC. L'any 387 aC va ser nomenat interrex.
Titus Livi diu que Gai Servili, que va ser tribú amb potestat consular el 418 aC, era fill del conqueridor de Fidenes, però el 418 aC el tribú amb potestat consular era Gai Servili Estructe Axil·la i en tot cas no correspon a Quint Servili Fidenat que va ser realment el fill del conquistador.

## Referències

* ↑ «Q. Servilius Q. f. P. n. Fidenas». Digital Prosopography of the Roman Republic. [Consulta: 19 novembre 2020].
* ↑ Quintus Servilius Priscus Fidenas, segons Smith.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 528.