OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Halterofília als Jocs Olímpics d'estiu de 1928 - pes lleuger

Halterofília als Jocs Olímpics d'estiu de 1928 :
| −60 kg | homes |
| −67.5 kg | homes |
| −75 kg | homes |
| −82.5 kg | homes |
| +82.5 kg | homes |
| < 1924 1932. > |||
La competició del pes lleuger, amb un pes dels aixecadors inferior a 67,5 kg, va ser una de les cinc proves d'halterofília que es disputà durant els Jocs Olímpics d'Amsterdam de 1928. La prova es disputà el 28 de juliol i hi van prendre part 16 aixecadors en representació d'11 nacions.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Kurt Helbig (GER) Hans Haas (AUT) | No es concedí | Fernand Arnout (FRA) |

## Resultats

| Pos. | Aixecador | Impuls | Impuls | Impuls | Arrancada | Arrancada | Arrancada | Dos temps | Dos temps | Dos temps | Total |
| Pos. | Aixecador | 1. | 2. | 3. | 1. | 2. | 3. | 1. | 2. | 3. | Total |
| 1 | Hans Haas (AUT) | 77.5 | 82.5 | 85 | 97.5 | 102.5 | X (105) | 130 | 135 | X (137.5) | 322.5 |
| 1 | Kurt Helbig (GER) | 85 | 90 | X (92.5) | 90 | 95 | 97.5 | 125 | 130 | 135 | 322.5 |
| 3 | Fernand Arnout (FRA) | 80 | X (85) | 85 | 90 | X (95) | 97.5 | 115 | 120 | X (125) | 302.5 |
| 4 | Albert Aeschmann (SUI) | 80 | 85 | 87.5 | 90 | X (95) | X (95) | 115 | 120 | X (125) | 297.5 |
| 5 | Willi Reinfrank (GER) | X (85) | 85 | 90 | 90 | X (95) | X (95) | 120 | X (125) | X (125) | 295 |
| 6 | Jules Meese (FRA) | 85 | 90 | X (92.5) | 82.5 | X (87.5) | 87.5 | 110 | X (115) | 115 | 292.5 |
| 7 | Anton Hangel (AUT) | X (77.5) | X (77.5) | 77.5 | X (90) | 90 | X (97.5) | 120 | X (130) | X (130) | 287.5 |
| 8 | Gastone Pierini (ITA) | 85 | 90 | X (92.5) | X (82.5) | X (82.5) | 82.5 | 105 | X (110) | 110 | 282.5 |
| 9 | Joseph Jaquenoud (SUI) | 75 | 80 | X (82.5) | X (82.5) | 82.5 | X (87.5) | 100 | 107.5 | 112.5 | 262.5 |
| 10 | Cor Tabak (NED) | 72.5 | X (77.5) | 77.5 | 77.5 | 82.5 | X (85) | 110 | 115 | X (117.5) | 270 |
| 11 | Josef Matějček (TCH) | 75 | 80 | 82.5 | 72.5 | 77.5 | X (80) | 100 | X (107.5) | 107.5 | 265 |
| 12 | V. Van Hamme (BEL) | 77.5 | - | - | 75 | X (80) | 80 | 105 | X (107.5) | - | 262.5 |
| 13 | Menotti Pozzacchio (LUX) | 70 | 75 | X (77.5) | 75 | 80 | X (82.5) | X (105) | 105 | X (110) | 260 |
| 14 | Gerrit Roos (NED) | 75 | X (80) | X (80) | X (75) | 75 | X (80) | 105 | X (110) | X (110) | 255 |
| 15 | Helge Sjögren (SWE) | 65 | 70 | X (75) | 77.5 | X (82.5) | X (82.5) | X (105) | X (105) | 105 | 252.5 |
| 16 | Henry Nissen (DEN) | 65 | 70 | X (75) | 70 | 75 | X (80) | 95 | X (100) | 105 | 245 |
# Blanquicos

Els blanquicos són un tipus de llonganisses de la tradició culinària pied-noir. Com totes les xarcuteries de la cuina pied-noir, té un origen ibèric, com es pot veure pel nom en castellà (blanquico ve de blanco amb el diminutiu -ico). Els blanquicos estan fets de carn de porc o vedella, sal, pebre, nou moscada i canyella. Durant la fase de fabricació són cuits dins d'un court-bouillon. A l'hora de cuinar-los, o bé es torren, o s'incorporen com ingredient a plats com el potatge.

## Bibliografia

* Moréno, Amédée. Vents contraires. Le parler des Pieds Noirs d'Oran et d'Oranie. 2, 1999, p. 349. ISBN 2910953106. .
* Moréno, Amédée. Éditions J. Gandini. Le parler d'Oran & d'Oranie, 1995, p. 311. ISBN 2906431222. .
* Mazzella, Léon. Rivages. Le parler pied-noir, 1989, p. 116. .

## Enllaços externs

* Les blanquicos
* «Recette des blanquicos». [Consulta: 19 juliol 2014]..
# Pedro de Novo y Fernández Chicarro

Pedro de Novo y Fernández Chicarro (Madrid, 6 de desembre de 1884 - 3 de gener de 1953) fou un enginyer i biòleg espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Biografia

Era fill del militar i acadèmic Pedro de Novo y Colson. Va estudiar a l'Escola Especial d'Enginyers de Mines, en la que el 1929 en fou professor de geologia, i estudià geologia amb Lucas Mallada y Pueyo, cap de la Comissió del Mapa Geològic, amb qui va fer treballs de camp a la província d'Alacant i a Andalusia. El 1924 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, i hi ingressà l'any següent amb el discurs El velo de Isis en la síntesis geológica. El 1934 participà en l'expedició que va fer el primer mapa geològic de la Guinea Espanyola.
Després de la guerra civil espanyola fou nomenat director del Museu Nacional de Ciències Naturals d'Espanya. També fou membre corresponsal de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona, de la Real Academia de Ciencias, Bellas Letras y Nobles Artes de Córdoba, de l'Acadèmia de Ciències de Lisboa i de l'Institut de Coïmbra. De 1943 a 1950 fou president de la Reial Societat Geogràfica d'Espanya.

## Obres

* Reseña geológica de la provincia de Alicante
* Hidrología subterránea de las provincias de Alicante y Murcia
* Rectificación del Mapa Geológico de la provincia de Huelva y de Alemtejo (Portugal)
* La faz de la tierra (traducció de Der Antlitz der Erde, d'Eduard Suess, 1923)
* De Sierra Morena a Sierra Nevada (Reconocimiento orogénico de la región bética) (1926).
* Diccionario de voces usadas en geografía física (1949)

## Referències

* ↑ Biografia Arxivat 2016-06-03 a Wayback Machine. al web de la RAC
* ↑ Pedro de Novo y Fernández Chicarro a mcnbiografias
* ↑ «Inventari de la RACAB». Arxivat de l'original el 2016-04-15. [Consulta: 30 abril 2016].
* ↑ «Presidents de la Societat». Arxivat de l'original el 2016-03-14. [Consulta: 1r maig 2016].
# Pedro de Silva Cienfuegos-Jovellanos

Pedro de Silva Cienfuegos-Jovellanos (Gijón, 18 d'agost de 1945) és un polític socialista asturià expresident del Principat d'Astúries. Era fill de Pedro de Silva Sierra, degà dels advocats de Gijón. En la seva joventut, va estudiar al Col·legi de la Immaculada (promoció de 1962), de la Companyia de Jesús. Amb l'arribada de la democràcia a Espanya el 1975 funda el partit Democràcia Socialista Asturiana (DSA), que més tard s'integraria en el PSP per a acabar formant part de la Federació Socialista Asturiana del PSOE el 1978. Fou elegit diputat per Astúries a les eleccions generals espanyoles de 1979 i el 1982 fou Secretari Segon de la Comissió de Pressupostos del Congrés dels Diputats. Fou reescollit diputat a les eleccions generals espanyoles de 1982, però el 1983 renuncià a l'escó per presentar-se a les eleccions asturianes.
En maig de 1983 va resultar vencedor de les eleccions a Astúries, amb el que va ser elegit president del Principat. Va repetir triomf en la següent convocatòria, mantenint-se en el càrrec fins a maig de 1991. Aquest any es va retirar de la pràctica de la política activa.
Des de llavors centra la seva activitat en la creació literària. Prova d'això és que col·labora de forma habitual amb diverses publicacions periòdiques i revistes. Ha guanyat el premi "La sonrisa vertical" pel seu llibre de relats Kurt, el 1998. Està casat amb Asunción Marbán Miranda i tenen 3 fills.

## Obres
### Assajos

* El regionalismo asturiano
* Asturias, realidad y proyecto
* El druida del bosque
* Miseria de la novedad
* Las fuerzas del cambio

### Novela

* Proyecto Venus letal
* Dona y Deva
* "Una semana muy negra"
* "El tranvía"

### Poesia

* La ciudad
* La Luna es un instrumento de trabajo

## Referències

* ↑ Fallece a los 91 años Pedro de Silva Sierra, ex decano de los abogados gijoneses, elcomercio.es
* ↑ "Pedro dejó la Presidencia del Principado, vino a verme y me dijo "no tengo trabajo", La Nueva España,., 20 de març de 2014
* ↑ Fitxa de Diputat, I legislatura
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, II Legislatura
* ↑ Pedro de Silva y el poder del erotismo, El País, 31 de març de 1998
# Museu Diocesà

«Museu Diocesà» té aquests significats:
* Museu Diocesà de Barcelona
* Museu de Lleida Diocesà i Comarcal
* Museu Diocesà i Comarcal de Solsona
* Museu Diocesà de Tarragona
* Museu Diocesà d'Urgell
* Museu Diocesà de Mallorca
# Muntanyes Nutzotin

Les Muntanyes Nutzotin (en anglès Nutzotin Mountains) són una petita serralada que es troba entre l'Estat d'Alaska i l'estat del Yukon. Tenen una superfície de 829 km² formen un subgrup de la serralada d'Alaska, a l'extrem sud-est. Al vessant estatunidenc es troben dins el Parc i Reserva Nacionals Wrangell - Saint Elias. Reben el nom de la població indígena Nutzotin que vivia a la regió.

## Referències

* ↑ «Nutzotin Mountains - Geographic Names Information System». [Consulta: 1r novembre 2022].
# Muntanyes Philip Smith

Les muntanyes Philip Smith (en anglès Philip Smith Mountains) són una serralada d'Alaska, als Estats Units. Formen part de la serralada Brooks i s'estenen des del riu Sagavanirktok i el riu North Fork Chandalar, al sud-oest, fins al riu Canning i el riu East Fork Chandalar, al nord-est. El punt més alt és l'Accomplishment Peak, de 2.452 metres.
La serralada va rebre el nom el 1950 en honor a Philip Sidney Smith (1877-1949), geòleg en cap d'Alaska de l'USGS entre 1925 i 1946.

## Referències

* 1 2 «Geographic Names Information System». edits.nationalmap.gov. [Consulta: 24 novembre 2021].
* ↑ «Philip Smith Mountains - Peakbagger.com». [Consulta: 27 octubre 2022].
# Federació d'Escoltisme Valencià

La Federació d'Escoltisme Valencià és una associació d'agrupaments escoltes catòlics del País Valencià. Forma part del Moviment Scout Catòlic.
El Moviment escolta al País Valencià és una de las entitats juvenils més importants del territori valencià. La Federació d'Escoltisme Valencià amb Scouts Valencians-ASDE agrupen a més de 6.500 joves, integrats en 70 agrupaments, dedicats a l'educació en valors de la infància i adolescència amb activitats d'oci i temps lliure, en contacte amb la natura.
La Federació agrupa tres associacions diocesanes d'escoltisme del País Valencià (Scouts de Castelló, Moviment Escolta de València i Scouts de Alicante).
L'any 2021 va rebre la Distinció de la Generalitat Valenciana al Mèrit per Accions a favor de la Igualtat i per a una Societat Inclusiva com a reconeixement al seu compromís amb la igualtat, la consecució d'una societat inclusiva i la visibilitat de la diversitat social que desenvolupen la seua activitat al País Valencià.

## Vegeu també

* Escoltes de Menorca
* Minyons Escoltes i Guies de Catalunya
* Moviment Escolta i Guiatge de Mallorca

## Referències

* 1 2 «Qui som – ScoutsFEV | Federació d'Escoltisme Valencià». [Consulta: 10 octubre 2021].
* ↑ «Distinciones de la Generalitat 9 d'Octubre 2021». [Consulta: 10 octubre 2021].
* ↑ «DECRET 150/2021, de 6 d’octubre, del Consell, de concessió de la Distinció de la Generalitat per les accions a favor de la igualtat i per a una societat inclusiva al moviment scout, representat per Scouts Valencians-ASDE i la Federació d’Escoltisme Valencià.». DECRET 150/2021, de 6 d’octubre.

## Enllaços externs

* Federació d'Escoltisme Valencià - Lloc web oficial
# Fin de réveillon

Fin de réveillon, també conegut en anglès com Seeing Things, va ser un curtmetratge mut de comèdia francès del 1910 dirigit per Georges Méliès.

## Trama

Un fester (interpretat per Méliès) torna a casa molt borratxo, i descobreix que la seva borratxera li fa veure dos de tot.

## Estrena i recepció

La pel·lícula va ser estrenada per la Star Film Company de Méliès i està numerada 1460–1466 als seus catàlegs. The New York Mirror va donar el filma una breu ressenya després del seu llançament estatunidenc com a Seeing Things el desembre de 1909, dient que "el tema posseeix una bona quantitat d'interès divertit".
Actualment es presumeix que la pel·lícula és perduda.

## Referències

* ↑ Malthête & Mannoni 2008, p. 275
* 1 2 Seeing Things, 11 December 1909, p. 17
* 1 2 Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 355, ISBN 9782732437323

## Enllaços externs

* Fin de réveillon a Internet Movie Database (anglès)
# Màrsies

* Aquest article tracta sobre el personatge mitològic. Vegeu-ne altres significats a «Màrsies (desambiguació)».
Màrsies o també Màrsias (en grec antic Μαρσύας Marsyas) va ser un sàtir que va néixer a Celea (Frígia), a la font principal del riu Meandre. Els seus pares serien Olimp (o potser Eagre) i Hiagnis.
Màrsies era un expert tocant l'aulos, una espècie d'oboè doble fabricat amb canya. Havia trobat l'instrument a terra, on el va llançar la seva inventora Atena, després que els altres déus es burlessin de com inflava les galtes en tocar-lo, i va amenaçar amb els càstigs més terribles a qui el recollís.
Màrsies delectava els camperols frigis amb el so de la flauta i aquests van afirmar que ni el mateix Apol·lo era millor músic. Com que Màrsies, inconscientment, no els va contradir, es va guanyar la ira del déu. Apol·lo que tocava la lira i Màrsies es van enfrontar en un concurs musical en el qual el guanyador podria tractar el perdedor com volgués. Amb les Muses i Mides de jurat, ambdós van tocar de forma tan perfecta que les Muses no van poder decretar un vencedor, llavors Apol·lo va reptar el sàtir a tocar el seu instrument de cap per avall. Apol·lo va donar la volta a la seva lira i va tocar. Evidentment Màrsies no podia fer el mateix amb la flauta i les Muses van declarar guanyador a Apol·lo. Després de derrotar a Màrsies, Apol·lo es va venjar d'ell, pel seu hibris (orgull) en desafiar un déu, suspenent-lo d'un pi i espellant-lo viu. Apol·lo va clavar llavors la pell de Màrsies en un arbre, a prop del llac Aulocrene, i la seva sang va formar el riu Màrsies (afluent del Meandre, que desemboca en aquest a prop de Celea). Altres versions afirmen que el riu va néixer de les llàgrimes dels seus amics. El suplici de Màrsies és un tema recurrent en l'art hel·lenístic.
Babis, fill de Meandre i germà de Màrsies, tocava també la flauta, però, per la seva falta d'habilitat, no va ser castigat per Apol·lo com ho fou el seu germà.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 341. ISBN 9788496061972.
# Myangad

Els myangad ('els milers') de persones són un grup ètnic mongol Oirat. Viuen a la suma de Myangad, a la província de Khovd, Mongòlia. N'hi ha 5.993, un 0,2% de la població de Mongòlia. Apareixen documentats per primera vegada al segle xvi.

## Referències

* ↑ Mongolia Guide. «Myangad» (en anglès). [Consulta: 30 gener 2021].
# Mount Airy (Carolina del Nord)

Mount Airy és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 8.484 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Airy tenia 8.484 habitants, 3.667 habitatges i 2.130 famílies. La densitat de població era de 390,4 habitants per km².
Dels 3.667 habitatges en un 24,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,6% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 41,9% no eren unitats familiars. En el 38,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 25,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.910 $ i la renda mediana per família de 33.412 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.299 $ mentre que les dones 24.830 $. La renda per capita de la població era de 17.237 $. Entorn del 17,4% de les famílies i el 19,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Airy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Airy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Mount Arlington

Mount Arlington és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2007 tenia 5.698 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Arlington tenia 4.663 habitants, 1.918 habitatges, i 1.262 famílies. La densitat de població era de 853,3 habitants/km².
Dels 1.918 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,5% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 34,2% no eren unitats familiars. En el 27,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 35,5% entre 25 i 44, un 26,5% de 45 a 60 i un 10,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 67.213 $ i la renda mediana per família de 79.514 $. Els homes tenien una renda mediana de 53.049 $ mentre que les dones 40.417 $. La renda per capita de la població era de 32.222 $. Aproximadament el 2,3% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Arlington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Arlington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Andragati

Andragati (Andragathius), mort el 388, va ser un general romà i home de confiança de Magne Clement Màxim.
Va participar activament en l'eliminació de Gracià el 383. Durant la guerra entre Màxim i Teodosi (388) va manar la flota de Màxim amb la missió d'interceptar Valentinià II, que intentava tornar a Itàlia i frenar un possible desembarcament teodosià al sud d'Itàlia. Com que no es va produir, i després de conèixer la notícia de la derrota de Màxim l'agost de 388, es va suïcidar llançant-se al mar.

## Referències

* ↑ Arrian's History of Alexander's expedition, Volume 2, Flavi Arrià, printed for R. Lea, 1814, pg. 123.
* ↑ Andragathius, Universal Historical Dictionary, Volume 1, George Crabb, Baldwin and Craddock, 1833, pg. 76.
# Mutzig

Mutzig (en alsacià Mützig) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 5.584 habitants.Limita amb Dorlisheim, Rosenwiller, Gresswiller, Dinsheim-sur-Bruche, Dangolsheim i Soultz-les-Bains.
Forma part del cantó de Mutzig, del districte de Molsheim i de la Comunitat de comunes de la Regió de Molsheim-Mutzig.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 3.087 | 3.703 | 3.891 | 4.174 | 4.552 | 5.584 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1993-2001 | André Courtes |
| 2001-2008 | Roger Niggel |
| 2008-2014 | Raymond Bernard |
| 2014-2020 | Jean-Luc Schickele |

## Personatges il·lustres

* Louis François Antoine Arbogast (1759-1803), matemàtic.
# Muusa Dama

Muusa Dama (Parakou, 1 de gener de 1996) és un jugador de bàsquet beninès que pertany a la plantilla del Club Bàsquet Prat. Amb 2.06 d'alçada, el seu lloc natural a la pista és el de pivot.

## Carrera esportiva

Va realitzar el seu període d'institut al Maranatha High School de Pasadena a Califòrnia. Més tard, durant la seva etapa universitària es formaria a cavall entre els William Jewell Cardinals (2014-2015), Moberly Àrea Community College (2015-2016) i Eastern Illinois Panthers (2016-2018). Amb els Eastern Illinois Panthers va aconseguir el títol de campió del NJCAA D1 District IV l'any 2016.
Després de no ser draftejat el 2018 va debutar com a professional a les files del Sorgues BC de la Nationale Masculine 1 francesa, amb el qual jugaria els primers 9 partits de lliga de la temporada 2018-19. En el mes de novembre de 2018 fitxa pel Club Bàsquet Prat de la Lliga LEB Or després de l'allau de baixes que va patir el club, deslligant-se del club a començaments del mes de gener.

## Referències

* ↑ «Muusa Dama Player Profile» (en anglès). RealGM. [Consulta: 10 gener 2019].
* ↑ «El CB Prat incorpora Muus Dama, un joven pero poderoso pívot Nigeriano» (en castellà). FEB, 21-11-2018 [Consulta: 10 gener 2019].
* ↑ «Muusa Dama també arriba a un acord amb el CB Prat i es baixa per avui mateix». CB Prat, 11-01-2019 [Consulta: 12 gener 2019].
# Ficarra

Ficarra (sicilià Ficarra) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2005 tenia 1.724 habitants. Limita amb els municipis de Brolo, Naso, Sant'Angelo di Brolo i Sinagra.

## Administració

* Nunzio Ferraloro (1946 - 1947)
* Biagio Mancuso (1947 - 1952)
* Gaetano Milio (1952 - 1956)
* Pietro Pizzuto (1956 - 1962)
* Raffaele Antonino (1962 - 1967)
* Giuseppe Marchese (1967 - 1975)
* Francesco D'Amico (1975 - 1980)
* Giuseppe Marchese (1980 - 1981)
* Salvatore Pizzuto (1981 - 1983)
* Rosetta Casella (1983 - 1985)
* Carmelo Fallo (1985 - 1988
* Commissario straordinario - (1988 - 1989
* Carmelo Catena (1989 - 1990
* Antonio Mancuso (1990 - 1991
* Commissario straodinario (1991 - 1993
* Giuseppe Ridolfo (1993 - 1997
* Antonio Mancuso (1997 - 2000
* Carmelo Catena (2000 - 2006)
* Basilio Ridolfo (2006 -)
# Felipa d'Anglaterra

Felipa d'Anglaterra (4 de juny de 1394 – 5 de gener de 1430), també coneguda com a Felipa de Lancaster i de manera anacrònica Felipa Plantagenet, fou la reina de Dinamarca, Suècia i Noruega des de 1406 a 1430. Fou la consort d'Eric de Pomerània, que va regnar als tres regnes. La reina Felipa fou de fet la regent de Suècia el 1420 i la regent de Dinamarca i Noruega de 1423 a 1425.

## Infància i casament

Felipa va néixer del que seria el rei Enric IV d'Anglaterra i la seva esposa Mary de Bohun, al castell de Peterborough el 1394. El 1401 el ja rei Enric IV va suggerir a la reina Margarida I de Dinamarca que es podia establir una aliança entre Anglaterra i la Unió de Kalmar amb un casament entre l'hereu de la corona anglesa amb Caterina, germana de l'hereu dels trons nòrdics. Margarida no va acceptar les condicions angleses per al casament, en canvi va proposar i dur a terme el casament entre Felipa i Èric i fou proclamada reina el 1405.
Es va casar el 26 d'octubre de 1406 amb Eric de Pomerània a la catedral de Lund. Felipa és la primera reina de la història que es documenta en un casament amb un vestit blanc durant la cerimònia, en concret vetia una túnica amb una capa en seda blanca, brodada amb pells d'ermini i esquirol. Felipa va rebre grans parts de Suècia com a dot. Durant els primers anys de casament la parella va viure a Kalmar, Suècia, i Felipa va passar la majoria del seu regnat a Suècia. Es va decidir que ella era la garantia per als feudataris de Suècia. La seva dama de companyia, la noble sueca Katrina Knutsdotter, neta de Santa Brígida de Suècia a través de Märta Ulfsdotter, antiga dama de companyia de Margarida I de Dinamarca. Fou una gran benefactora de l'Abadia de Vadstena, on sovint es va hostatjar.

## Notes i referències

* ↑ Norway Heads of State and Territorial Leaders (Worldwide Guide to Women in Leadership)
* ↑ «The History of Matrimony». Arxivat de l'original el 2018-10-27. [Consulta: 5 setembre 2013].