OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hillside (Nova York)

Hillside és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 882 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hillside tenia 882 habitants, 336 habitatges, i 276 famílies. La densitat de població era de 405,4 habitants per km².
Dels 336 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74,7% hi vivien parelles casades, en un 4,5% dones solteres, i en un 17,6% no eren unitats familiars. En el 16,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 3,6% entre 18 i 24, un 20,4% entre 25 i 44, un 31,2% de 45 a 60 i un 19,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 80.095 $ i la renda mediana per família de 88.061 $. Els homes tenien una renda mediana de 67.361 $ mentre que les dones 50.536 $. La renda per capita de la població era de 38.809 $. Cap de les famílies i el 0,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hillside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hillside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Stoiberita

La stoiberita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom de Richard Edwin Stoiber (1911-2001), vulcanòleg i professor de geologia de la Universitat de Dartmouth, a Hannover, Nou Hampshire.

## Característiques

La stoiberita és un fosfat de fórmula química Cu₅(VO₄)₂O₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1979. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la stoiberita pertany a «08.BA: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: ambligonita, montebrasita, tavorita, triplita, zwieselita, sarkinita, triploidita, wagnerita, wolfeïta, stanĕkita, joosteïta, hidroxilwagnerita, arsenowagnerita, holtedahlita, satterlyita, althausita, adamita, eveïta, libethenita, olivenita, zincolibethenita, zincolivenita, auriacusita, paradamita, tarbuttita, barbosalita, hentschelita, latzulita, scorzalita, wilhelmkleinita, trol·leïta, namibita, fosfoel·lenbergerita, urusovita, theoparacelsita, turanita, fingerita, averievita, lipscombita, richel·lita i zinclipscombita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al Volcà d'Izalco, situat al departament de Sonsonate, a El Salvador. També ha estat descrita a l'escombrera Lichtenberg Absetzer del dipòsit d'urani de Ronneburg, a la localitat de Gera, a la regió de Turíngia, Alemanya. Es tracta dels dos únics indrets on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Stoiberite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r octubre 2017].
# Hooper Bay

Hooper Bay és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 1.014 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hooper Bay tenia 1.014 habitants, 227 habitatges, i 187 famílies La densitat de població era de 45,1 habitants/km².
Dels 227 habitatges en un 61,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 34,4% hi vivien parelles casades, en un 30% dones solteres, i en un 17,6% no eren unitats familiars. En el 15,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 0,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 49,2% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 11,5% de 45 a 60 i un 5,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 18 anys. Per cada 100 dones hi havia 98,8 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 116,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.667 $ i la renda mediana per família de 27.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 32.083 $. La renda per capita de la població era de 7.841 $. Aproximadament el 28,4% de les famílies i el 27,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hooper Bay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hooper Bay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Eleccions parlamentàries finlandeses de 1962

Les eleccions parlamentàries finlandeses del 1962 es van celebrar els dies 4 i 5 de juliol de 1962. El partit més votat fou la Lliga agrària i el seu cap Ahti Karjalainen fou nomenat primer ministre de Finlàndia.

## Resultats

Resum dels resultats electorals de 5 de juliol de 1962 al Parlament finlandès
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| | Lliga Agrària | 528.409 | 22,95 | 53 | +5 |
| | Lliga Democràtica Popular Finlandesa | 506.829 | 22,02 | 47 | -3 |
| | Partit Socialdemòcrata de Finlàndia | 448.930 | 19,50 | 38 | -10 |
| | Partit de la Coalició Nacional | 346.638 | 15,06 | 32 | +3 |
| | Partit del Poble de Finlàndia | 146.005 | 6,34 | 13 | +5 |
| | Partit Popular Suec | 140.689 | 6,11 | 13 | - |
| | Unió Socialdemòcrata de Treballadors i Petits Propietaris | 100.396 | 4,36 | 2 | -1 |
| | Partit dels Petits Grangers Finlandesos | 49.773 | 2,16 | - | - |
| | Lliga Liberal | 12.000 | 0,52 | 1 | +1 |
| | Representants de les Illes Aland | 7.261 | | 1 | |
| | Total (participació 85,1%) | 2.301.998 | 100.0 | 200 | |
| Font: Eduskuntavaalit 1927–2003 Arxivat 2007-10-02 a Wayback Machine. ||||||
# Theo Kojak

El tinent Theodopolus Kojak, conegut com Theo Kojak, és un personatge de ficció. És el protagonista de la sèrie original de 1973 Kojak (protagonitzada per Telly Savalas) i obres derivades d'aquesta, i es va convertir en una icona televisiva d'aquella època.
Es tracta d'un tinent detectiu del departament de policia de la ciutat de Nova York, a Manhattan sud, un policia cínic i dur. A causa de les pressions del moviment antitabac als Estats Units d'aquell moment va deixar de fumar i va adoptar el costum de menjar xupa-xups.

## Vegeu també

* Kojak (caramel)
* Sherlock Holmes
* Columbo
* 1 2 «Vin Diesel serà el nou Kojak». Ara, 21-06-2015 [Consulta: 19 desembre 2022].
* ↑ LoBrutto, Vincent. TV in the USA: A History of Icons, Idols, and Ideas (en anglès). Santa Barbara (Califòrnia): Greenwood, 2008, p. 46-47 [Consulta: 19 desembre 2022].
* ↑ Mejino, Lorenzo. «KOJAK: El policía alopécico más famoso de la televisión» (en castellà). 10/5/2013. El Diario Vasco. [Consulta: 18 desembre 2022].
# Alícia Masriera González

Alícia Masriera González (Barcelona, 1940) és una espeleòloga i alpinista catalana.
Membre del Grup d'Exploracions Subterrànies del Club Muntanyenc Barcelonès, ha estat vocal del seu comitè executiu. Ha realitzat expedicions espeleològiques centrades en la recerca geològica de les regions sud-pirinenques de Catalunya.
L'any 1969 va guanyar la plaça de conservadora tècnica del Museu de Geologia (Museu Martorell) i el 1985 en va ser nomenada directora, càrrec que va ocupar fins que es va jubilar, el desembre de 2005. Ha dedicat la seva activitat científica a la col·laboració en diversos treballs dirigits al millor coneixement geològic dels terrenys mesozoics i terciaris del Pirineu català i aragonès, i n'ha publicat els resultats com a coautora en diferents revistes de l'especialitat i, des de 1990, assíduament a ‘Treballs del Museu de Geologia de Barcelona’, publicació de la qual ha estat directora. Entre les seves publicacions es troba el llibre Museu Martorell, 125 anys d'història natural (1878-2003), publicat el 2004.
Des del seu vessant d'alpinista, l'any 1961 va formar part de la primera cordada íntegrament femenina que va pujar al Cavall Bernat, juntament amb una de les pioneres de l'escalada i l'alpinisme a Catalunya, la barcelonina Elisabeth Vergés Costa.

## Referències

* 1 2 3 «Alícia Masriera González». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Masriera González, Alícia». Bioexplora - WikiCollecta. Museu de Ciències Naturals de Barcelona. [Consulta: 26 setembre 2019].
* ↑ «Mor Elisabeth Vergés, pionera de l'escalada a Catalunya Va fer escalades que van passar a la història per ser les primeres ascensions d'una dona». Diari ARA, 26-09-2019 [Consulta: 26 setembre 2019].
# Wilwisheim

Wilwisheim (en alsacià Wílse) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 680 habitants.
Forma part del cantó de Bouxwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Pays de la Zorn.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 457 | 479 | 483 | 512 | 600 | 680 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Pierre Fuchs | |
# I promessi sposi (desambiguació)

«I promessi sposi» té aquests significats:
* I promessi sposi, novel·la històrica escrita per Alessandro Manzoni publicada el 1827
* I promessi sposi (Ponchielli), òpera composta per Amilcare Ponchielli i llibret de Giuseppe Aglio i Cesare Stradivari, estrenada el 1856 i basada en la novel·la de Manzoni
* I promessi sposi (sèrie de televisió), drama de televisió de 1967 produït per la RAI, basat en la novel·la de Manzoni
# Stoeber

Stoeber és el nom dels següents personatges:
* Adolphe Stoeber (Estrasburg, 1810 - Mulhouse, 1892), religiós i escriptor alsacià
* Auguste Stoeber (Estrasburg, 1808 - Mulhouse, 1884), escriptor alsacià
* Ehrenfried Stoeber
* Georg Stoeber (Freising, 1879 - 1926), pianista i compositor alemany
# Pau Ferran

Pau Ferran (Barcelona - Barcelona, 1649) fou un cavaller i mecenes català.

## Biografia

L'any 1619 o 1620 fou nomenat rector de la Universitat de l'Estudi General. L'any 1639 pagà a l'escultor Domènec Rovira l'erecció d'un retaule dedicat a Sant Pau i Sant Felip Neri a Santa Maria del Mar. A la seva mort deixà un llegat per a la construcció de la Casa de Convalescència de Barcelona.
El 1678 es publicà l'obra Corona evangèlica triumphal, a la qual va col·laborar.

## Bibliografia

* Fernández Luzón. La Universidad de Barcelona en el siglo XVI. Publicacions i Edicions de la Universitat de Barcelona, 2005.

## Referències

* ↑ «Pau Ferran». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Eleccions parlamentàries finlandeses de 1936

Les eleccions parlamentàries finlandeses del 1936 es van celebrar els dies 1 i 2 de juliol de 1936. El partit més votat fou el socialdemòcrata, però es formà un govern de coalició dirigit primer pel centrista Kyösti Kallio i després pel progressista Aimo Kajander com a primer ministre de Finlàndia.

## Resultats

Resum dels resultats electorals de 2 de juliol de 1936 al Parlament finlandès
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| | Partit Socialdemòcrata de Finlàndia | 452.751 | 38,59 | 83 | +5 |
| | Lliga Agrària | 262.917 | 22,41 | 53 | - |
| | Partit Popular Suec | 131.440 | 11,20 | 21 | - |
| | Partit de la Coalició Nacional | 121.619 | 10,36 | 20 | +2 |
| | Moviment Patriòtic Popular | 97.891 | 8,34 | 14 | - |
| | Partit Nacional Progressista | 73.654 | 6,28 | 7 | -4 |
| | Partit dels Petits Propietaris | 23.159 | 1,97 | 1 | -2 |
| | Partit Popular de Finlàndia | 7.449 | 0,63 | 1 | -1 |
| | Altres | 2.502 | 0,21 | - | - |
| | Total (participació 62,9%) | 1.173.389 | 100.0 | 200 | |
| Font: Eduskuntavaalit 1927–2003 Arxivat 2007-10-02 a Wayback Machine. ||||||
# Hospital de urgencia

Hospital de urgencia és una pel·lícula dramàtica espanyola dirigida el 1956 per Antonio Santillán amb guió del propi Santillán i Joaquina Algars. Fou seleccionada al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1956.

## Argument

Considerat una pel·lícula coral freda i distanciada ambientada en un hospital on s'entrecreuen diferents històries. Un metge format a l'estranger, el doctor Villanueva, torna a un hospital d'Espanya i hi descobreix que l'esposa del cirurgià és la seva antiga promesa, que el va abandonar sense donar-li explicacions.

## Referències

* ↑ Pel·lícules en competició 1956
* ↑ Hospital de urgencia a videomercury.com
* ↑ Àngel Comas Diccionari de llargmetratges: el cinema a Catalunya durant la Segona República, la Guerra Civil i el Franquisme (1931-1975), p. 138
# Holiedre

En matemàtiques, un holihedre és un tipus de cos geomètric tridimensional: un poliedre on cadascuna de les seves cares conté com a mínim un forat de forma poligonal, i on els límits dels forats no comparteixen cap punt amb els límits de la cara.
Aquest concepte va ser introduït per primer cop per en John Conway; el propi terme "holiedre" va ser creat per en David W. Wilson el 1997 com una broma sobre poliedres i forats. Conway va oferir un premi de 10.000 dòlars, dividits pel número de cares, a qui en trobés un primer exemple tot preguntant:
    Hi ha algun poliedre en l'espai tridimensional euclidi que no tan sols té un número de cares planes finitt, sinó que cadascuna és un subconjunt connectat d'un pla apropiat on l'interior relatiu és connectat de forma múltiple?
Fins al 1999 no se'n va trobar cap. Llavors, Jade P. Vinson en va presentar un exemple, amb 78.585.627 cares;. Més endavant se'n va trobar un altre exemple, gràcies a Don Hatch, que va presentar un holiedre amb 492 cares el 2003, de tal forma que la recompensa va ser d'uns 20,33 dòlars.

## Referències

* 1 2 Weisstein, Eric W., «Holyhedron» a MathWorld (en anglès).
* ↑ Pickover, Clifford A. The math book, 2009. ISBN 978-1-4027-5796-9.
* ↑ Demaine, Erik D.; O'Rourke, Joseph «Computational geometry column 37». ACM SIGACT News, vol. 30, 3, 01-09-1999, pàg. 39–42. DOI: 10.1145/333623.333625.
* ↑ Peterson, Ivars «Punctured Polyhedra». , December 11, 2002.
* ↑ Vinson, J. «On holyhedra». Discrete & Computational Geometry, vol. 24, 1, 2000, pàg. 85–104. DOI: 10.1007/s004540010033.

## Més informació

* Don Hatch's 492-face holyhedron
# Ariegilatita

L'ariegilatita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de l'arctita.

## Característiques

L'ariegilatita és un nesosilicat de fórmula química BaCa₁₂(SiO₄)₄(PO₄)₂F₂O. Químicament és similar a la zadovita. Cristal·litza en el sistema trigonal. És l'anàleg amb fòsfor de la dargaïta. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, a Moscou (Rússia), amb el número de catàleg 4956/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la formació Hatrurim, al desert del Nègueb, a Israel. Aquest indret, la localitat tipus d'aquesta espècie mineral, es l'únic indret on ha estat descrita. Totes les espècies que pertanyen al grup de la nabimusaïta, al qual hi pertany també l'ariegilatita, han estat trobades en aquest mateix indret o ben a prop.

## Referències

* ↑ «Ariegilatite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juny 2020].
# Societat de Protecció Mútua de Teixidors de Cotó de Barcelona

La Societat de Protecció Mútua de Teixidors de Cotó de Barcelona o Asociación de Tejedores de Algodón va ser el primer sindicat obrer de Catalunya i d'Espanya, Va ser fundada el 10 de maig de 1840. Va ser dirigida per Joan Muns, Josep Sort Rull, Josep Sugrañes, Vicente Martínez i Pedro Vicheto.
La legislació liberal espanyola considerava contrària a la llibertat de contractació qualsevol normativa que regulés les relacions laborals.
A Catalunya, cap a 1840, la decisió dels fabricants tèxtils d'augmentar la mida de les peces fabricades sense modificar la remuneració dels treballadors va comportar l'inici de les protestes obreres. Per coordinar les accions de protesta i negociar amb els patrons es van elegir comissions de representants. D'aquest moviment de protesta van néixer, el 1840, la Societat de Teixidors (encarregada de les reivindicacions laborals) i l'Associació Mútua de Teixidors de Barcelona (amb un caràcter de societat mutualista).
La societat de teixidors impulsà la constitució de la Junta Central Directiva de les Associacions de Socors Mutus de Barcelona. Totes aquestes societats foren prohibides (per pressió dels empresaris) mitjançant un decret de la Regència Provisional de Madrid de 9 de desembre de 1841. Malgrat aquest decret, la intervenció de l'Ajuntament de Barcelona va fer que la prohibició no fos aplicada. El 16 de gener de 1843 en un ban del Capità General de Catalunya -Antonio Seoane Hoyos- la prohibició va ser reafirmada i la societat de teixidors dissolta.
El primer sindicat català lluitava per la millora dels jornals, per establir borses de treball, una cotització setmanal per part dels associats, el boicot al treball dels no associats i la vaga com a eina de lluita principal. Van fundar un sistema de socors per als acomiadats i, fins i tot uns anys més endavant, van crear tallers de fabricació pròpia, per pal·liar la manca de feina en moments de crisi.
Van anar creant-se altres sindicats per a altres sectors productius (filadors, blanquejadors, impressors, etc.). Els obrers afiliats pagaven una quota, que a més de dedicar-se a aspectes de protecció social també anava destinada a mantenir una caixa de resistència per a pagar el jornal en cas de vaga.

## Referències

* ↑ «Societat de Protecció Mútua de Teixidors de Cotó de Barcelona». Veu Obrera [Consulta: 15 gener 2018].
* ↑ «El primer sindicat català: la Societat de Protecció Mútua de Teixidors del Cotó de Barcelona». Ab Origine Magazine [Consulta: 15 gener 2018].
* ↑ «Les primeres organitzacions obreres a l'Espanya del segle XIX». Sapiens [Consulta: 15 gener 2018].

## Vegeu també

* Història de la indústria algodonera a Catalunya
# Pau Figueres Cabacés

Pau Figueres Cabacés (Barcelona, 7 de juliol de 1989) és un músic, guitarrista, productor i compositor català que beu de les tradicions de la guitarra clàssica, flamenca i moderna.

## Trajectòria artística

Va començar a tocar als 7 anys i a treballar com a músic de directe i d'estudi als 16, des de llavors ha participat en sessions de gravació i ha col·laborat amb artistes molt diferents en estil i context musical. Ha actuat com a solista clàssic, solista amb orquestra quartets de corda, grups de música de càmara, bandes de rock, com a músic acompanyant de cantants, en grups de jazz, pop, folk i flamenc. Va estudiar guitarra clàssica des dels 8 anys i va finalitzar la carrera a l'Escola Superior de Música de Catalunya (ESMUC) amb Zoran Dukic.
El seu primer treball discogràfic el va publicar el 2015 amb el títol homònim Pau Figueres, amb el qual guanyà el Premi Enderrock 2016 de la crítica al millor disco de folk del 2015. El 2018 publicà el seu segon disc com a solista: Nada nuevo bajo el sol.
Com a instrumentista ha col·laborat en discos de molt diferents artistes i ha estat productor de l'elepé de la cantant estatunidenca Hayley Reardon «In The Good Light» (Tone Tree Music, 2022), en el segon i tercer àlbums de Judit Neddermann «Un segon» (Satélite-K, 2016) i «Nua» (Satélite-K, 2018), el primer disc de Gemma Humet «Si canto enrere» (Satélite-K, 2015), en el projecte de Nacho Melús de Flamenco-Gospel «Heaven & Earth», i ha co-produït el disc de jazz-mediterrània de Carles Gutiérrez «Tot és ara» (Microscopi, 2022). Des del 2019 al 2022 va acompanyar a Alejandro Sanz durant tota "LaGira" del seu disc "El disco".
A més de guitarrista acompanyant a concerts a un gran número d'artistes, Pau Figueres lidera el quartet instrumental "Pau Figueres Quartet" que comparteix amb Darío Barroso (guitarra), Ismael Alcina (baix elèctric) i el seu germà Arnau Figueres (percussió). Ha tocat dues vegades a la cerimònia dels Premis Grammy Llatins a Las Vegas, el 2019 amb Alejandro Sanz i el 2021 amb C. Tangana. El 2023 va aparèixer en la popular sèrie de vídeos de concerts Tiny Desk, organitzats per NPR, acompanyant a la cantautora portuguesa Maro.

## Discografia com a solista

* Pau Figueres [2015].
* Nada nuevo bajo el sol [2018].
* Latido [2024].

## Referències

* ↑ Maestros de la Guitarra - Pau Figueres
* ↑ Enderrock.cat - Una guitarra i un camí per fer
* ↑ Enderrock.cat - Pau Figueres, millor disc de folk del 2015
* ↑ Cancioneros.com - «Nada nuevo bajo el sol», el segundo trabajo de Pau Figueres (en castellà)
* ↑ Discogs - Pau Figueres com a instrumentista
* ↑ Infobae - Alejandro Sanz volverá a la Argentina en 2020 (en castellà)
* ↑ Lanza Digital - Pau Figueres Quartet’ inaugura el ciclo de conciertos del III Festival Arte entre Gigantes de Campo de Criptana (en castellà)
* ↑ El 9 Nou - Forjats a Sant Esteve
* ↑ «MARO: Tiny Desk Concert». [Consulta: 17 juliol 2023].
# Eleccions parlamentàries finlandeses de 1945

Les eleccions parlamentàries finlandeses del 1945 es van celebrar els dies 17 i 18 de març de 1945. El partit més votat fou el socialdemòcrata i es formà un govern de coalició dirigit per Juho Kusti Paasikivi com a primer ministre de Finlàndia.

## Resultats

Resum dels resultats electorals de 18 de març de 1945 al Parlament finlandès
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| | Partit Socialdemòcrata de Finlàndia | 425.948 | 25,08 | 50 | -35 |
| | Lliga Democràtica Popular Finlandesa | 398.618 | 23,47 | 49 | - |
| | Lliga Agrària | 362.662 | 24,24 | 49 | -7 |
| | Partit de la Coalició Nacional | 255.394 | 21,35 | 28 | +3 |
| | Partit Popular Suec | 134.106 | 7,90 | 14 | -4 |
| | Partit Nacional Progressista | 87.868 | 5,17 | 9 | +3 |
| | Partit dels Petits Grangers | 20.061 | 1,18 | - | -2 |
| | Esquerra Sueca | 8.192 | 0,48 | 1 | +1 |
| | Partit Popular Radical | 1.623 | 0,10 | - | - |
| | Altres | 3.904 | 0,23 | - | - |
| | Total (participació 74,9%) | 1.698.376 | 100.0 | 200 | |
| Font: Eduskuntavaalit 1927–2003 Arxivat 2007-10-02 a Wayback Machine. ||||||
# Tomás Zardoya Muñoz

Tomás Zardoya Muñoz (Vigo, 1945 - Madrid, 10 de març de 2008) va ser un productor de televisió espanyol, vinculat a Televisió Espanyola.
Va començar a TVE amb el programa Nosotros, per passar a coordinador de producció de Directísimo (1975-1976), subdirector de Más vale prevenir i guionista de La segunda oportunidad (1978). Militant del PSOE, quan el seu amic Ramón Gómez Redondo fou nomenat director de programes de TVE el 1983, Zardoya va ser nomenat Director de Retransmissions i Programes Esportius. Durant el seu mandat va posar en marxa una autèntica renovació de la política esportiva amb la incorporació d'esports com el ciclisme en directe, el Mundial de motociclisme, el golf i altres esports amb aleshores menor presència. El 1987 passa a ser nomenat productor executiu de RTVE. Vinculat a l'Acadèmia de les Ciències i les Arts de Televisió d'Espanya, fou seva la proposta que els noms dels premis de l'Acadèmia s'anomenessin Premis Iris. El 2006 va rebre el Premi Talento de l'ATV Va morir el 10 de març de 2008 després d'una llarga malaltia.

## Referències

* ↑ Empleados de TVE denunciaron posibles irregularidades en retransmisiones, El País, 10 de setembre de 1984
* ↑ Fallece el profesional de TVE Tomás Zardoya Muñoz, formulatv, 11 de març de 2008
* ↑ Fallece Tomás Zardoya, impulsor del deporte en TVE, La voz de Barcelona, 12 de març de 2008
* ↑ Los galardones anuales de la Academia de Televisión cambian de nombre, El País, 18 de maig de 2012
* ↑ «Premis Talento 2006». Arxivat de l'original el 2020-06-12. [Consulta: 12 febrer 2020].