OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Normògraf

Un normògraf és un tipus especial de plantilla utilitzada per escriure caràcters uniformes. Es compon d'una làmina de plàstic o d'un altre material amb les lletres de l'alfabet tallades així com altres formes utilitzades especialment per al dibuix tècnic. Durant dècades han estat essencials per a la retolació de textos i altres formes, en els rètols de plànols i dibuix es poden generar de forma ràpida i bastant uniforme.
Es van utilitzar especialment fins a la popularització i ús massiu de l'ordinador i dels programes de CAD, i la seva relativa facilitat per a l'edició i impressió de caràcters de diferents tipus, sent una eina indispensable d'arquitectes i il·lustradors tècnics en general, per a la retolació i descripció dels plànols dels projectes, en els quals era una bona pràctica utilitzar un normògraf per aconseguir uns textos ben escrits i uniformes.
Un normògraf també podia ser utilitzat per persones analfabetes o semi-analfabetes per aprendre a escriure o millorar la seva lletra. Per ajudar a les persones amb dificultats en l'escriptura, alguns polítics, com Bettino Craxi han realitzat en el curs de la història política, normògrafs específics de cartró amb la seqüència de caràcters del seu cognom, perquè poguessin ser modelats en les votacions.

## Referències

* ↑ «normografo - Treccani» (en italià). [Consulta: 20 març 2024].
* ↑ «Normógrafo – Trazoide» (en castellà), 18-09-2015. [Consulta: 20 març 2024].
* ↑ «Lettering guides: Clean technical drawing in accordance with DIN standards» (en anglès americà). [Consulta: 1r abril 2024].
* ↑ «Spini: il normografo è lecito purché il voto resti segreto» (en italià). La Repubblica [Roma], 20-03-1992 [Consulta: 10 agost 2011].

## Vegeu també

* Disseny gràfic
* Gravat en fusta
* Utensilis de dibuix tècnic
* Xilografia
# Reineke

Reineke (en rus: Рейнеке) és un poble (possiólok) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 22 habitants. Es troba a l'illa Reineke, a 25 km de Vladivostok.

## Referències

* ↑ «Административно-территориальное управление Первомайского района г. Владивостока». Arxivat de l'original el 2017-06-11. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Boiga dendrophila

Boiga dendrophila és una espècie de serp de la família Colubridae pròpia dels Sud-est asiàtic.

## Característiques

És de color negre i groc brillant i té el cap ample i curt, com altres serps d'ullals posteriors. És un serp prima que assoleix de mitjana longituds d'1,6 a 2 metres i pot arribar fins als 2,5. Les femelles són una mica més grans que els mascles i els joves tenen els mateixos colors dels adults.

## Història natural

Viu en boscos pluvials tropicals i manglars, i és activa al capvespre i de nit i durant el dia s'amaguen al fullatge espès o en troncs buits. Habita prop de l'aigua i pot nedar bé, però rarament baixa terra. S'alimenta d'ocells i els seus nius, de mamífers, llangardaixos, altres serps i amfibis, que mata amb una mossegada verinosa o estrangulant-los.

## Distribució geogràfica

Indonesia (Bangka, Belitung, Borneo, Java, Sulawesi, Illes Riau, Sumatra), Cambodia, Myanmar, Malàisia (Malaya; Johor), Tailàndia; Vietnam, Filipines (Panay).

## Referències

* 1 2 Reptile Database
* ↑ Schmidt, Karl P.; Iger, Robert F.. Los reptiles. Barcelona: Seix Barral, 1964, pag. 220.
* Ludwig Trutnau. Ungiftige Schlangen, Teil 2. 4a ed.. Stuttgart: Eugen Ulmer GmbH & Co., 2002. ISBN 3-8001-3223-0.
* Günther Nietzke. Die Terrarientiere 3. 4a ed.. Stuttgart: Eugen Ulmer GmbH & Co., 2002. ISBN 3-8001-7459-6.
# La Corbière

La Corbière és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 106 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Corbière era de 106 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 16 eren unipersonals (16 homes vivint sols), 12 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 44 eren l'habitatge principal de la família i 3 eren segones residències. Tots els 47 habitatges eren cases. Dels 44 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 12 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 15 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Corbière el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 67 persones, 50 eren actives i 17 eren inactives. De les 50 persones actives 45 estaven ocupades (26 homes i 19 dones) i 5 estaven aturades (3 homes i 2 dones). De les 17 persones inactives 8 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a La Corbière hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Corbière a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Corbière a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Matmata (Marroc)

Matmata (en àrab مطماطة, Maṭmāṭa; en amazic ⵎⵟⵎⴰⵟⴰ) és una comuna rural de la província de Taza, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 11.928 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tour La Provence

El Tour La Provence és una competició ciclista que es disputa a la regió de la Provença-Alps-Costa Blava durant el mes de febrer. La primera edició es disputà el 2016 i és organitzada pel diari La Provence. Forma part del calendari de l'UCI Proseries, amb una categoria 2.1.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2016 | Thomas Voeckler | Petr Vakoč | Lilian Calmejane |
| 2017 | Rohan Dennis | Mattia Cattaneo | Alexandre Geniez |
| 2018 | Alexandre Geniez | Tony Gallopin | Rudy Molard |
| 2019 | Gorka Izagirre Insausti | Simon Clarke | Tony Gallopin |
| 2020 | Nairo Quintana Rojas | Aleksandr Vlàssov | Aleksei Lutsenko |
| 2021 | Iván Ramiro Sosa Cuervo | Julian Alaphilippe | Egan Bernal Gómez |
| 2022 | Nairo Quintana Rojas | Julian Alaphilippe | Mattias Skjelmose Jensen |
| 2023 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2024 | Mads Pedersen | Axel Zingle | Raúl García Pierna |

## Referències

* ↑ «Tour La Provence: Más de 7.000 metros de desnivel (Previa y dorsales)». biciciclismo.com, 23-02-2016 [Consulta: 24 febrer 2016].

## Enllaços externs

* «Tour La Provence 2016». http://procyclingstats.com/.
# Resolució 1730 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1730 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 19 de desembre de 2006. Després de fer èmfasi en el paper de les sancions internacionals, el Consell va demanar al Secretari General establir un punt focal dins de la Secretaria de les Nacions Unides per assegurar els procediments "justos i clars" per a la col·locació i eliminació de persones i entitats en llistes de sancions.

## Resolució
### Observacions

Reafirmant la importància de les sancions per mantenir la pau i la seguretat internacionals, el Consell insta a tots els Estats membres a aplicar les obligacions que se'ls imposen. Volia garantir que les sancions estiguessin destinades a donar suport a objectius clars i aplicar-se de manera justa, a més de tenir excepcions humanitàries.

### Actes

El Consell de Seguretat va adoptar un procediment d'eliminació de la llista que figura a l'annex de la resolució. Es va demanar als Comitès de Sancions establerts en les resolucions 751 (1992), 918 (1994), 1132 1997), 1267 (1999), 1518 (2003), 1533 (2004), 1572 (2004), 1591 (2005), 1636 (2005) i 1718 (2006) que revisessin les seves directrius en conseqüència.

## Procediment d'eliminació de la llista

Es va demanar al Secretari General que establís un punt focal dins de la Secretaria per rebre sol·licituds d'eliminació de la llista. El punt focal era rebre peticions per a la retirada de la llista que es transmetria als governs de la residència de l'individu. Aquesta eliminació de la llista ha de ser aprovada, rebutjada o sense prendre mesures per part dels governs competents, però es comunicarà al Comitè en tots els casos i, si cal, aprovarà o rebutjarà la sol·licitud. El peticionari seria informat de la decisió.

## Referències

* ↑ «Security Council adopts measures to ensure 'fair and clear' procedures exist for de-listing from sanctions committees». United Nations, 19-12-2006.
* ↑ Andreopoulos, George; Barberet, Rosemary; Levine, James P.. International Criminal Justice: Theoretical and Legal Perspectives. Springer, 2010, p. 164. ISBN 978-1-4419-1101-8.
* ↑ Farrall, Jeremy Matam. United Nations sanctions and the rule of law. Cambridge University Press, 2007, p. 222. ISBN 978-0-521-87802-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2006 - 2008)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# IPod Shuffle

iPod Shuffle és un reproductor d'àudio digital iPod dissenyat i comercialitzat per Apple Inc.. Va ser anunciat a la Macworld Conference Expo l'11 de gener de 2005 amb el lema «Life is random» (La vida és aleatòria). Igual que la resta de la família iPod (exceptuant a l'iPod classic, que ho fa en un disc dur), emmagatzema els arxius en una memòria flash. A més, es diferencia que és l'únic model que no posseeix una pantalla i que es controla amb els botons dels auriculars. Pesa 10 grams.
# La Coromina (Cardona)

La Coromina és una entitat de població del municipi de Cardona. És separada del cap de municipi pel castell de Cardona i es troba a peu del riu Cardener. El 2005 tenia 567 habitants. El nucli antic de la Coromina és un monument que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català. Està format per un conjunt d'edificacions del s.XVI-XVII amb una estructura de carrers estrets paral·lels al riu.

## Història

La Coromina té els seus orígens a l'època medieval; l'Abat i el Vescomte de Cardona hi posseïen dominis «Cum dominio». El lloc és esmentat el 1150. La construcció del pont del Diable de Cardona el segle xv ajudà a millorar els lligams entre la plana agrícola de la Coromina amb Cardona. L'església parroquial de Sant Ramon estava en plena construcció a finals del s. XIV, i a partir d'aquestes dades començà a rebre donacions i al voltant seu va créixer el "carrer de la Coromina"; així l'esmentaven els cònsols de la vila de Cardona l'any 1663. abans de conèixer la gran immigració arran de l'explotació de les mines del Salí, a principis del s. XIX, els habitants de la Coromina es dedicaven gairebé d'una manera exclusiva a les explotacions agropecuàries.

## Vegeu també

* Nucli antic de la Coromina

## Referències

* ↑ 16373 Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català
* ↑ Vila, Marc-Aureli. Catalunya: rius i poblament. L'Abadia de Montserrat, 1998, p. 184. ISBN 978-84-7826-874-0.
# Miquel Bordoy Oliver

Miquel Bordoy Oliver (Felanitx, 23 juny de 1877 - 18 maig de 1953), fill Il·lustre de Felanitx (27/08/1972), fou un historiador i arqueòleg. Nasqué a Felanitx al carrer Quartera el dia 23 de juny de 1877 i morí el 18 de maig de 1953 a l'edat de 76 anys. Es dedicà a la investigació històrica. L'obra més important que va publicar va ser Història de la Ciutat de Felanitx (en tres volums) entre els anys 1919 - 1920. Publicà en el setmanari Felanitx petites biografies de professions que s'exercien a Felanitx (militars, metges, apotecaris, missers, etc.). A vegades signava amb el pseudònim Tácito articles de tipus històric. Ocupà el carrer d'arxivador municipal durant 22 anys quan era regidor de l'Ajuntament de Felanitx.
Dugué a terme excavacions arqueològiques a la comarca de Felanitx (sa Mola) i els objectes que va recuperar a les excavacions formà una petita col·lecció que es troba al Museu de la Fundació mossèn Cosme Bauçà. L'any 1960 l'Ajuntament li dedicà el carrer anomenat a les hores de la Torre.

## Monografies publicades

* Varones ilustres de Felanig y escritores felanigenses (1902 i 1908)
* Biografía del Excelentísimo Sr. Dr. Don Bartolomé Obrador y Obrador. Historia de la comunidat y Esglesia de Agustins de la ciutat de Felanig (1903)
* Vicissituds de la nostra agricultura, industria i comerç (1930)
* Historia del Santuario de Ntra. Sra. de S. Salvador de Felanitx (Mallorca) (1934)
* La Germania de Felanitx (Historia de una revolución) (1943)
* La catástrofe de Felanitx en 1844. La Encontrada (1944)
* Prehistoria y Protohistoria Felanigense (1945)
* Apellidos de Felantix. Notas breves (1948)
* Miscelánea felanigense. Hombres de antaño (1950)

## Bibliografia

* Els Fills Il·lustres i Medalles de la Ciutat de Felantix (Felanitx 2012)
# Tour Femení de Colòmbia

El Tour Femení de Colòmbia és una competició ciclista per etapes de categoria femenina que es disputa a Colòmbia. Creada al 2005 es disputa juntament amb la prova masculina de la Volta del Porvenir de Colòmbia.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2005 | Sandra Gómez | Laura Lozano | Magdally Trujillo |
| 2006 | Marcela Alfonso | Mónica Méndez | Rocio Bernal |
| 2007 | Paola Madriñán | Elizabeth Agudelo | Flor Delgadillo |
| 2008 | Paola Madriñán | Luz Adriana Tovar | Marcela Alfonso |
| 2009 | Paola Madriñán | Natalia Muñoz | Luz Adriana Tovar |
| 2010 | Sérika Gulumá | Luz Adriana Tovar | Natalia Muñoz |
| 2011 | Sérika Gulumá | Luz Adriana Tovar | Liliana Moreno |
| 2012 | Liliana Moreno | Ana Sanabria | Sérika Gulumá |
| 2013 | Liliana Moreno | Rocio Parrado | Ana Milena Fagua |
| 2014 | Ana Sanabria | Luisa Fernanda Naranjo | Leidy Muñoz |
| 2015 | Ana Sanabria | Laura Lozano | Sérika Gulumá |
| 2016 | Ana Sanabria | Lorena Colmenares | Lilibeth Chacón |
| 2017 | Ana Sanabria | Lilibeth Chacón | Jéssica Parra |
| 2018 | Estefanía Herrera | Lorena Colmenares | Vanesa Martínez |
| 2019 | Aranza Villalón | Camila Valbuena | Liliana Moreno |
| 2020 | Lina Hernández | Lorena Colmenares | Aranza Villalón |
| 2021 | Jessenia Meneses | Ana Milena Fagua | Ana Sanabria |

## Vegeu també

* Volta a Colòmbia femenina

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Palmarès a cyclebase.nl
# Renkum

Renkum és un municipi de la província de Gelderland, al centre-est dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 31.801 habitants repartits sobre una superfície de 47,12 km² (dels quals 1,12 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Ede, a l'oest amb Wageningen, a l'est amb Arnhem i al sud amb Overbetuwe.

## Centres de població

* Doorwerth
* Heelsum
* Heveadorp
* Oosterbeek
* Renkum
* Wolfheze

## Administració

El consistori consta de 23 membres, compost per:
* Partit del Treball, (PvdA) 6 regidors
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 5 regidors
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 5 regidor
* GroenLinks, 4 regidors
* Gemeentenbelangten, 2 regidors
* Demòcrates 66, 1 regidor

## Personatges il·lustres

* Rein Baart (1972), futbolista
* Goos Minderman (1962), advocat i polític

## Galeria d'imatges

* Castell de Grunsfort (1638)
* Castell de Doorwerth (1744)
* Molí 'De Hoop'
* Orange Nassau's Oord
* Església catòlica de Renkum
* Església d'Oosterbeek
* L'església més antiga dels Països Baixos (Oosterbeek)
* Memorial de guerra a Oosterbeek

## Enllaços externs

* www.renkum.nl
# Kryptopterus lumholtzi

Kryptopterus lumholtzi és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 21 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'est de Borneo.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bricbarca

El bricbarca (antigament també anomenat corbeta o bergantí-corbeta) és un vaixell, generalment de tres o més pals. Amb el seu aparell format per veles quadrades als dos primers pals a l'estil del bergantí, és a dir, veles disposades en els pals penjant de vergues transversals respecte a l'eix longitudinal de la nau (el que va des de la proa fins a la popa). El pal de messana o mitjana és de dues peces (el pal major i el trinquet són de tres peces) i només porta veles de ganivet.
El bricbarca aparegué a la segona part del segle xvii i es va emprar de forma usual fins al segle xix. Es caracteritzava per la gran superfície vèlica que era capaç de desplegar pel seu desplaçament a l'oceà. Va ser habitual el cas de fragates que esdevenien bricbarques que així simplificaven la maniobra i també podien reduir tripulació.

## El "Pablo Sensat"

Un bricbarca català de gran anomenada fou el "Pablo Sensat" construït per la drassana dels Vieta, a Blanes, el 1878. La seva història va lligada a la del capità del Masnou Salvador Maristany que hi va navegar durant els seus primers quatre anys de vida (1878-1882). El llibre "Els Mars del meu avi: els millors viatges del Pablo Sensat a través dels quaderns de bitàcola del seu capità, Salvador Maristany" escrit per la Sara Masó, recull aquestes primeres singladures a partir del quadern de bitàcola i altres textos.
De nou en nou, el 1878, tornant d'Amèrica va establir un record inimaginable per l'època, fent la travessa de l'Atlàntic -entre el port de Charleston (EUA) i Gibraltar- en 15 dies, una proesa que Emerencià Roig recull a "La Marina catalana del vuit-cents". L'any 1880 sota el comandament del capità Maristany, en un viatge on va fer la volta al món, va ser el primer vaixell espanyol en creuar el canal de Suez. El vaixell va tenir altres capitans i propietaris i també va ser conegut amb altres noms: Villa de Sitges, Maria Soledad, Carbajal i Júlio Orive.

## Referències

* ↑ «La bricbarca Antonieta». Arenyautes.cat. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ Masó, Sara. Els Mars del meu avi. Noray, 2009.
* ↑ «La presentació del llibre 'Els mars del meu avi' omple el Museu Municipal de Nàutica». Ajuntament del Masnou, 02-03-2009. Arxivat de l'original el 2016-11-28. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ Roig, Emerencià. La Marina catalana del vuit-cents. Barcelona : Barcino, 1929. Barcino.
* ↑ «Pablo Sensat' o 'Villa de Sitges». Museus de Sitges. [Consulta: 26 novembre 2016].
Viccionari
# IPlanet

iPlanet és un conjunt de productes de comerç electrònic desenvolupats en aliança per Sun Microsystems i Netscape Communications Corporation.

## Referències

* ↑ «What is iPlanet? - Definition from WhatIs.com» (en anglès). SearchMicroservices.
# Harald Helfgott

Harald Andrés Helfgott Seier (Lima, 25 de novembre de 1977) és un matemàtic peruà. La seva principal àrea de recerca és la relacionada amb la teoria de nombres. El 2015 va publicar dos treballs que demostren la conjectura feble de Goldbach, després de 271 anys de la seva formulació.
Va néixer el 1977 a Lima, Perú. És fill de Michel Helfgott, docent de la Universitat Nacional Major de Sant Marcos i de la Universitat Estatal de Nova York, i d'Edith Seier, estadística que va treballar en aquesta universitat peruana i també en l'INE (actual INEI). El juliol de 2017 va ser escollit membre del Patronat d'Honor de l'Associació Mundial d'Esperanto.

## Referències

* ↑ "El Comercio", Lima, Peruano demostró solución a problema matemático de hace tres siglos, 22 de maig de 2013.
* ↑ Entrevista a Harald Helfgott, investigador del CNRS
* ↑ Historia y pedagogía de la matemática, ISBN 9972-753-69-7
* ↑ «Du novaj membroj de la Honora Patrona Komitato» (en esperanto). Associació Mundial d'Esperanto, 23-07-2017. [Consulta: 23 juliol 2017].
* ↑ «Estrareto respondetis en Seulo» (en esperanto). Libera Folio, 23-07-2017. [Consulta: 23 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Fotografies d'Hugo Passarello Arxivat 2013-10-06 a Wayback Machine., juliol 2013.
# Branko Filip

Branko Filip (Novo mesto, 18 de març de 1975) va ser un ciclista eslovè, professional des del 1997 al 2004. La seva principal victòria fou el Campionat nacional de contrarellotge de 1999.

## Palmarès

* 1998
** 1r a la Volta a Eslovènia
* 1999
** Campió d'Eslovènia en contrarellotge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Rennaz

Rennaz és una ciutat i municipi de Suïssa del cantó de Vaud, al districte d'Aigle.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].