OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jéssica Lechuga i Godínez

Jéssica Lechuga Godínez (Barcelona, 16 de juliol de 1987) és una jugadora de corfbol catalana.
Formada al CK Badalona La Rotllana, va aconseguir l'ascens a la primera divisió catalana el 2007. La temporada 2009-10 va fitxar pel CK Vallparadís amb el qual va guanyar tres Europa Shield, cinc Lligues catalanes, sis Copes de Catalunya i tres Supercopes catalanes. Amb la selecció catalana ha sigut internacional en trenta-nou ocasions des de l'any 2010. Hi va participar en els Campionats del Món de 2015 i 2019, i als d'Europa de 2014, 2016 i 2018, destacant la medalla de bronze aconseguida a l'Europeu de 2016.
Entre d'altres reconeixements, va ser escollida com millor jugadora de corfbol a la Gala de la Federació Catalana de Korfbal del 2015.

## Palmarès
### Clubs

* 3 Europa Shield de corfbol: 2008-09, 2010-11, 2012-13
* 5 Lligues Catalanes de corfbol: 2010-11, 2013-14, 2014-15, 2015-16, 2016-17
* 6 Copes de Catalunya de corfbol: 2006-07, 2013-14, 2014-15, 2015-16, 2016-17, 2018-19
* 3 Supercopes Catalanes de corfbol: 2014-15, 2016-17, 2017-18

### Selecció catalana

* 1 medalla de bronze al Campionat d'Europa de corfbol: 2016

## Referències

* ↑ «Jéssica Lechuga i Godínez». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «L'Assessoria Vallparadís no té rival i revalida el títol de Lliga per quart any consecutiu». Canal Terrassa, 13-06-2017. [Consulta: 24 octubre 2020].
* ↑ Gallén, Carles. «Catalunya se cuelga un bronce histórico en el Europeo absoluto» (en castellà). Mundo Deportivo, 31-10-2016. [Consulta: 24 octubre 2020].
* ↑ «Jessica Lechuga i Jose Luis Jurado, escollits millors jugadors de korfbal | La torre del Palau». LaTorre, 22-06-2015. [Consulta: 24 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jessica Lechuga Godínez - IKF (anglès)
# Jérôme Simon

Jérôme Simon (Troyes, 5 de desembre de 1960) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1982 i 1993. El seu principal èxit esportiu fou una victòria d'etapa al Tour de França de 1988.
És germà dels també ciclistes, Regis, Pascal i François Simon.

## Palmarès

* 1980
** 1r a la Ruta de França
* 1986
** 1r al Tour de Vaucluse
** Vencedor d'una etapa del Tour del Mediterrani
* 1988
** 1r al Gran Premi de Canes
** 1r a Briénon
** 1r a Puy l'Evêque
** Vencedor d'una etapa del Tour de França i 1r del Premi de la Combativitat
** Vencedor d'una etapa de la Ruta del Sud
** Vencedor d'una etapa de la Midi Libre
* 1989
** 1r a la Midi Libre i vencedor d'una etapa
* 1991
** 1r al Tour d'Armòrica

### Resultats al Tour de França

* 1984. 36è de la classificació general
* 1985. 24è de la classificació general
* 1987. 42è de la classificació general
* 1988. 19è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. 1r del Premi de la Combativitat
* 1989. 18è de la classificació general
* 1990. 22è de la classificació general
* 1991. 23è de la classificació general
* 1992. 27è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1993. 44è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Jérôme Simon a sitiodeciclismo.net
# Kali Nadi Oriental

Kali Nadi o Kali Nadi Oriental (East Kali Nadi, pròpiament Kalindi, deformat pels escriptors perses a Kali Nadi que vol dir Riu Negre) és un riu d'Uttar Pradesh, Índia, al nord-oest de l'estat, passant pels districtes de Muzaffarnagar, Meerut, Ghaziabad, Bulandshahr, Aligarh, Etah i Farrukhabad. Neix amb el nom de Nagan al districte de Muzaffarnagar a 29° 19′ N, 77° 48′ E﻿ / ﻿29.317°N,77.800°E﻿ / 29.317; 77.800, i inicialment el llit és ben definit i de vegades sec, sent perenne a partir del districte de Bulandshahr quan agafa el nom de Kali Nadi. El seu curs sud canvia a sud-est fins a arribar al Ganges prop de Kanauj a 500 km del seu naixement.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# José Suárez Carreño

José Suárez Carreño (Guadalupe, Monterrey, Mèxic, 1915 - Madrid, Espanya, 20 de desembre de 2002) fou un escriptor i guionista hispà-mexicà.

## Biografia

Va néixer a Guadalupe (Mèxic) el 1915, però d'adolescent es va traslladar a viure a Madrid amb la seva família. Es va donar a conèixer amb el premi Adonais de poesia, que va rebre el 1943 per la seva obra Edad del hombre, compartit amb Vicente Gaos per Arcángel de mi noche i Alfonso Moreno per El vuelo de la carne.
El 1949 guanyà el premi Nadal de novel·la amb Las últimas horas. Aquesta novel·la marca, al costat de La colmena de Camilo José Cela i La noria de Luis Romero, el punt de partida per a una nova etapa dins de la novel·la social espanyola. La crítica va ser unànime en el seu elogi a Proceso personal, novel·la publicada el 1955. Amb la seva obra dramàtica Condenados (1951) va rebre el premi Lope de Vega de teatre.
Desenvolupà també la seva activitat creativa com a guionista de cinema, en pel·lícules originals i en altres en què adaptà les seves pròpies novel·les a la gran pantalla.
En l'àmbit polític, el 1956 col·laborà amb Joaquín Ruiz-Giménez en la fundació del Partit d'Acció Democràtica (PADE).

## Obres
### Poesia

* La tierra amenazada, 1943
* Edad del hombre, 1944, premi Adonáis de poesia

### Novel·la

* Las últimas horas, 1949, premi Nadal
* Proceso personal, 1955

### Teatre

* Condenados, 1951, premi Lope de Vega

### Guió cinematogràfic

* Cabaret (1952), dirigida per Eduardo Manzano amb guió de José Suárez Carreño i d'Eduardo Manzano.
* Condenados (1953), dirigida per Manuel Mur Oti, amb el guió de la seva obra teatral homònima.
* Fulano y mengano (1955), dirigida per Joaquín Romero Marchent; adaptació al cine de la seva novel·la Proceso personal, amb guió de José Suárez Carreño i de Jesús Franco.
* Juicio final (1955), dirigida per José Ochoa; adaptació de la seva novel·la Las últimas horas, amb guió de José Suárez Carreño i de José María Ochoa.
* Juanillo, mamá y papá (1957), de José Suárez Carreño i Giovanni d'Eramo.
* Proceso a la conciencia (1964), dirigida per Agustín Navarro, amb guió de José Suárez Carreño i d'Agustín Navarro.
* Llovidos del cielo (1962), dirigida per Arturo Ruiz Castillo i guió de José Suárez Carreño i d'Arturo Ruiz Castillo.

## Referències

* ↑ País, Ediciones El «José Suárez Carreño, escritor y luchador por la democracia» (en castellà). El País [Madrid], 27-12-2002. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Biografia de José Suárez Carreño». [Consulta: 5 gener 2020].
* ↑ León, Diario de. «La penumbra del triunfador» (en castellà). [Consulta: 5 gener 2020].
* ↑ «José Suárez Carreño comentado por Miguel Delibes | Crítica de Libros». [Consulta: 5 gener 2020].
* ↑ «José Suárez Carreño - Biografía» (en castellà-es). [Consulta: 5 gener 2020].
# José Suárez Montero

José Suárez Montero (1906 - 1941) va ser un policia i militar espanyol.
Comerciant de professió, després de la proclamació de la Segona República s'hauria integrat en el Cos de Seguretat i Assalt. Durant el període de la republicà es va afiliar al Partit Comunista d'Espanya (PCE), i a les Joventuts Socialistes Unificades (JSU). Quan es produeix l'esclat de la Guerra civil es trobava en la zona revoltada, aconseguint tornar al territori controlat per la República. Va ingressar en el batalló «Octubre», format per efectius procedents del Cinquè Regiment. Al llarg de la contesa va ostentar el comandament de la 30a Brigada Mixta i de la 2a Divisió. Al març de 1939 va ser detingut per les forces casadistes, que poc després —al final de la guerra— el lliurarien als franquistes. Jutjat i condemnat a mort, va ser afusellat a Madrid el 3 de juliol de 1941.

## Referències

* ↑ Engel, 1999, p. 42, 198.
* 1 2 Núñez i Rojas, 1997, p. 150, 234.

## Bibliografia

* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Núñez, Mirta. Consejo de guerra: los fusilamientos en el Madrid de la posguerra (1939-1945). Madrid: Compañía Literaria, 1997.
# Kauffenheim

Kauffenheim (en alsacià Kafem) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 239 habitants.
Forma part del cantó de Bischwiller, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes del Pays Rhénan.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 112 | 120 | 136 | 176 | 202 | 239 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Rémy Bubel | | |
# Kennebec (Dakota del Sud)

Kennebec és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 286 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kennebec tenia 286 habitants, 120 habitatges, i 80 famílies. La densitat de població era de 129,9 habitants per km².
Dels 120 habitatges en un 24,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,8% hi vivien parelles casades, en un 4,2% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 4,2% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 20,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.875 $ i la renda mediana per família de 50.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.161 $ mentre que les dones 17.813 $. La renda per capita de la població era de 20.815 $. Entorn del 3,9% de les famílies i el 8,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kennebec». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kennebec». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kabocha

Kabocha (カボチャ, La carbassa) és una pel·lícula japonesa muda de comèdia dirigida per Yasujirō Ozu i estrenada el 1928.
La pel·lícula i el seu guió es consideren perduts.

## Sinopsi

Una comèdia sobre un jove i les seves desventures femenines.

## Repartiment

* Tatsuo Saitō: Tōsuke Yamada
* Yurie Hinatsu : Kanako, la seva esposa
* Hidemaru Handa : Kazuo, llur fill petit
* Yōko Kozakura : Chieko, la seva filla
* Takeshi Sakamoto

## Notes i referències

* ↑ (japonès) Kabocha a Japanese Movie Database
* ↑ «カボチャ Kabocha» (en japonès). shochiku.co.jp. [Consulta: 16 octubre 2021].
* 1 2 Donald Richie. Ozu. Traducció: Pierre Maillard. Lettre du blanc, 20 juliol 1980, p. 287. OCLC 417413792.
# Kenta Fukasaku

Kenta Fukasaku (深作 健太, Fukasaku Kenta, nascut el 15 de setembre de 1972 a Tòquio) és un cineasta i guionista japonès. És fill del director de cinema Kinji Fukasaku i de l'actriu Sanae Nakahara.

## Biografia

Va fer el seu debut com a escriptor a la popular pel·lícula de culte japonesa Battle Royale, que va dirigir el seu pare. Va escriure el guió de la seqüela, Battle Royale II: Requiem, i es va fer càrrec dirigint quan el seu pare va morir de càncer. La pel·lícula es va estrenar al Japó durant l'hivern de 2003.
El 2005, va dirigir una pel·lícula anomenada Under the Same Moon (同じツキみている, Onaji tsuki o miteiru) protagonitzada pel protagonista de Battle Royale Tarō Yamamoto. La seva adaptació del manga Sukeban Deka es va estrenar el 2006, sota el títol Yo-Yo Girl Cop. També va dirigir la pel·lícula de terror X-Cross.

## Filmografia
### Actor

* The Challenge (1982)

### Guionista

* Battle Royale (2000)
* Battle Royale II: Requiem (2003)

### Director

* Battle Royale II: Requiem (2003)
* Under the Same Moon (2005)
* Yo-Yo Girl Cop (2006)
* X-Cross (2007)
* Rebellion: The Killing Isle (2008)
* Black Rat (2010)
* We Can't Change the World. But, We Wanna Build a School in Cambodia. (2011)
* My Summertime Map (2013)
* Ken to Merii: Ameagari no Yozora ni (2013)

## Referències

* ↑ «Alright already, enough is enough. 'Battle Royale' being converted to 3D». Bloody Disgusting, 17-05-2010.

## Enllaços externs

* Kenta Fukasaku a Japanese Movie Database (japonès)
# Kazan (recipient)

Un kazan (turc) és un recipient gran, caldera o marmita, utilitzat per cuinar menjar per a molta gent. El kazan turc generalment és fabricat de coure i gairebé sempre té dues nanses i no té tapa. Actualment, la majoria de vegades, només s'usa en àpats cerimonials com el keşkek i l'aşure, a les cerimònies de matrimoni o circumcisió i en altres festes de la Turquia rural. A les ciutats es pot utilitzar com un article de decoració.

## Referències

* ↑ NiŞanyan, Seva,. «kazan». The Etymological Dictionary of Contemporary Turkish.
# Kazan (desambiguació)

«Kazan» té aquests significats:
* Biografies:
** Elia Kazan (1909 - 2003), director i guionista estatunidenc
** Emperador Kazan (Kazan-Tennō, 968 - 1008), emperador del Japó
* Esports:
** FC Rubin Kazan, equip de futbol de Kazan, Rússia
** UNICS Kazan, club professional de basquetbol rus de la ciutat de Kazan, Rússia
* Toponímia:
** Kanat de Kazan, estat medieval tàtar que ocupava el territori de l'antiga Bulgària del Volga entre 1438 i 1552
** Kazan, capital de Tatarstan, i una de les ciutats més importants de Rússia
* Recipients de cuinar
** Kazan, marmita o caldera a la cuina turca.
# Julia Guarino

Julia Guarino Fiechter (Eboli, Província de Salern, Itàlia, 17 de juliol de 1897-Montevideo, Uruguai, 1985) va ser una dibuixant, professora i la primera arquitecta a rebre's a Uruguai.
En 1923 va culminar els seus estudis en la Facultat d'Arquitectura de la Universitat de la República amb notes d'excel·lent, convertint-se així en la primera arquitecta de l'Uruguai i d'Amèrica del Sud. Ho va destacar la premsa com un triomf del feminisme conquistant valuoses posicions.
En 1924 va participar en un concurs d'avantprojectes per a la construcció del Frigorífic i Escorxador Municipal, obtenint el segon lloc en 35 propostes d'arquitectes provinents de diferents països. Anys després va obtenir el primer premi en el concurs per a la construcció de l'Escola Pública de Toledo, Canelones.
Es va exercir com a tècnica en el Ministeri d'Obres Públiques on va arribar al càrrec de Sotsdirectora fins passats els setanta anys.
Va impartir classes en els instituts d'educació secundària i a la Universitat de la República. Va ser sòcia fundadora i va integrar la Directiva de l'Associació de Dones titulades de la Universitat de la República, filial de la Federació Internacional de Dones Titulades que estudiava i proposava solucions a problemes de salut pública, benestar social i el paper que la dona universitària havia d'exercir-hi.
Va ser militant del Partit Colorado d'Uruguai on va arribar a ser candidata a la Càmera de Senadors en 1958.
El 9 d'octubre de 1998 l'Administració Nacional de Correus d'Uruguai va emetre un segell amb el seu nom. També a Montevideo –al barri Atahualpa– un carrer porta el seu nom, ja que va construir en aquest barri moltes cases.

## Referències

* ↑ La República. «Día Internacional de la mujer las uruguayas presentes». [Consulta: 15 juny 2011].
* ↑ Barrio Atahualpa. «Arquitecta Julia Guarino Fiechter». [Consulta: 15 juny 2011].
* ↑ ANC. «Mujeres Destacadas». [Consulta: 15 juny 2011].
* ↑ INE «Mapa de barrios de Montevideo» Consultado el 12 de diciembre de 2013
# Julia González

Julia González, més coneguda com a Sonido Tupinamba (Mendoza, Argentina) és una DJ, col·leccionista de discos, curadora musical i presentadora radiofònica argentina.
Procedent de Mendoza, Argentina, i establerta a Barcelona, Sonido Tupinamba és curadora musical i presentadora radiofònica de Ràdio Primavera Sound i Dublab. Investigadora dels ritmes africans a Amèrica, ha actuat a les principals sales i centres culturals de Barcelona, i també en diversos espais musicals de culte com ara Glastonbury, Hotel Pikes i el Festival Pohoda. Treballa en l'àmbit de la gestió cultural i acadèmica, i és també organitzadora d'esdeveniments musicals.
DJ, col·leccionista de discos i presentadora radiofònica en dublab.es, Tupinamba ha begut de les influències exòtiques i selvàtiques de la música africana i llatinoamericana, barrejant la calor tropical amb els sons més ballables del disco, el funk i el boogie creat pels afroamericans en els setanta i els vuitanta.

## Referències

* ↑ «Sonido Tupinamba». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB) [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ «Julia González». Revista Idees. Centre d'Estudis de Temes Contemporanis de la Generalitat de Catalunya, Núm. 47, 2019 [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ «L'Eufònic de les donesː Sonido Tupinamba». Surtdecasa, 22-08-2017 [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ «Sonido Tupinamba». MondoSonoro [Consulta: 24 juliol 2020].
# Koteniovka

Koteniovka - Котенёвка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 200 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Kelly Smith

Kelly Smith es una davantera de futbol internacional exinternacional amb Anglaterra amb 117 internacionalitats. Entre 1995 i 2015 va jugar 2 Mundials i 4 Eurocopes, participant en el subcampionat europeu del 2009. Aquell any va ser 3a al FIFA World Player, on va entrar al top 10 tots els anys entre 2005 i 2010. També va jugar els Jocs Olímpics de Londres amb Gran Bretanya. El 2010 va esdevenir la màxima golejadora de la selecció al marcar el seu gol número 41.
A nivel de clubs ha repartit la seva carrera entre el Arsenal i diversos equips dels Estats Units. Amb les gunners va guanyar la Lliga de Campions 2006/07.

## Trajectòria

| Anys | Equip | Títols | Selecció (fases finals) |
| 94/95 - 95/96 | Wembley FC | |
| 96/97 | Arsenal FC | 1 Lliga |
| 1997 - 1999 | Seton Hall Pirates |
| 1999 - 2000 | New Jersey Lady Stallions |
| 2001 - 2003 | Philadelphia Charge | | Eurocopa 2001 (1a fase) |
| 2004 | New Jersey Wildcats |
| 05/06 - 08/09 0 0 | Arsenal FC 0 0 | 1 Lliga de Campions, 4 Lliges, 4 Copes, 2 Copes de la Lliga 0 0 | Eurocopa 2005 (1a fase) Mundial 2007 (quarts) Eurocopa 2009 (subcampió) |
| 2009 - 2012 | Boston Breakers | | Mundial 2011 (quarts) |
| 2012 - act. 0 | Arsenal FC 0 | 1 Lliga, 3 Copes, 3 Copes de la Lliga 0 | Jocs Olímpics 2012 (quarts) Mundial 2015 (3r lloc) |

## Referències

* ↑ Gray, Ashley. «England 2 Germany 6: England couldn't halt the mighty Germans in Women's Euro final». [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ «Marta se lleva el 'FIFA World Player' femenino - MARCA.com». [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ FIFA.com. «Torneos FIFA - FIFA.com» (en castellà). [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ Gray, Ashley. «Smith in a class of her own as England women close in on World Cup finals», 13-09-2010. [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ UEFA
# Kokhma

Kokhma - Кохма (rus) - és una ciutat de l'óblast d'Ivànovo, a Rússia. El 2021 tenia 30.940 habitants. Es troba a la riba de l'Úvod.
# Kidínuides

Els Kidínuides (o Quidínuides) van ser una dinastia que va governar Elam cap a la meitat del segon mil·lenni aC.
El terme dinastia és convencional doncs no es coneixen les relacions entre els cinc reis que la componen i l'ordre de successió i les circumstàncies amb les que van arribar al poder, no es coneixen. Els reis van ser Kidinu, Inshushinaksunkir-Nappipir, Tan-Ruhurater II, Shalla i Tepti-Ahar. Hi ha evidencies d'un trencament entre l'època dels sukkalmahs i els Kidínuides: el títol reial torna a ser "rei de Susa i Anshan" a les inscripcions mesopotàmiques, o d'Anshan i Susa a les elamites, i es fan dir "servidors de Kirwashir" un deu elamita; però l'accadi continua essent la principal llengua a les inscripcions.

## Llista de reis

* Kidinu
* Inshushinaksunkir-Nappipir
* Tan-Ruhurater II
* Shalla
* Tepti-Ahar

## Referències

* ↑ Cameron, George Glenn. History of early Iran. Nova York: Greenwood, 1968, p. 129.
# Khaneus

Els khaneus van ser un grup nòmada tribal que vivia avançat el tercer mil·lenni aC, i que s'havia establert a Mesopotàmia.
El seu ancestre se suposa que va ser Hanu o Khanu nom que es troba a les llistes de reis d'Assíria. Els khaneus o haneus (hanians o khanians) es van establir a Terqa i al desert de la regió d'aquesta ciutat. Sobre ells hi ha documentació als arxius de Mari. Eren tribus que posseïen ramats i es movien per la regió en transhumància. Les paraules que utilitzen les Tauletes de Mari per parlar del seu sistema social són amorrites i no accàdies, cosa que podria indicar un origen amorrita d'aquesta tribu. Alguns membres dels khaneus eren guies de les caravanes que passaven per les estepes i també eren reclutats per l'exèrcit. El govern de Mari els proveïa de productes manufacturats i de vegades els oferia terres. Els acords es formalitzaven amb rituals elaborats, i les Tauletes de Mari fan referència al «sacrifici d'un ase».
Els benjaminites i els bensimalites, ben documentats a les Tauletes de Mari van ser divisions sorgides d'aquesta tribu, que vivien al segle xviii aC- segle xvii aC.

## Referències

* ↑ Kuhrt, Amélie. El Oriente Próximo en la antigüedad: c. 3.000-330 aC, vol I. Barcelona: Crítica, 2000, p. 127-128. ISBN 9788498926880.
* ↑ Pierre Marello, «Vie Nomade». A: “Florilegium Marianum”, Mélanges en l’honneur de Michel Fleury, Mémoires de NABU no 1. París: SEPOA, 1992, p. 115.

## Enllaços externs

* Assyria, per Sebastian Münster, a Google Llibres