OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Contaminació interplanetària

La contaminació interplanetària és la possible forma de contaminació biològica d'un cos planetari per una sonda o nau espacial, ja sigui de manera intencionada o no. La contaminació interplanetària es divideix en dos tipus de contaminació biològica provocada per espècies invasores de vida microbiana:
Contaminació de sortida (Forward Contamination), que és la transferència de vida microbiana de la Terra a un altre cos celeste (amb hipotètica vida extraterrestre pròpia o sense). En l'actualitat, els acords internacionals cobreixen l'esterilitat de les naus espacials que deixen la Terra sota el tractat de l'espai exterior i les directrius COSPAR per a la protecció planetària.
Contaminació de retorn (Back Contamination), que seria la introducció d'hipotètics organismes microbians extraterrestres a la biosfera de la Terra. La por a la contaminació en tornar de la Lluna va ser el principal motiu dels procediments de quarantena adoptats pel programa de la primera missió Apollo. Els astronautes i les mostres lunars van ser posats en quarantena al laboratori de Recepció Lunar. Actualment, per a les mostres d'una futura missió de retorn de Mart, hi ha el protocol de quarantena per a qualsevol mostra provinent de Mart; el qual es duria a terme en un laboratori de bioseguretat de nivell 4, conegut com el Mars Sample Return Receiving Facility (MSRRF). Aquesta contaminació de retorn pot iniciar-se en la seva primera etapa hipotèticament en el mateix planeta explorat, com una interacció directa entre els astronautes i les hipotètiques formes de vida microscòpiques autòctones.

## Protocols d'ús i prevenció

Actualment, hi ha una guia coneguda com a Planetary protection (protecció planetària), que està dissenyada com un principi rector en el disseny d'una missió interplanetària, amb l'objectiu d'evitar la contaminació biològica de tots dos, el cos celeste blanc i la Terra. Aquesta guia reflecteix tant la naturalesa desconeguda de l'entorn espacial, com el desig de la comunitat científica per preservar la naturalesa prístina dels cossos celestes fins que puguin ser estudiats en detall.

## Referències

* ↑ S.T. Shipley; P.T. Metzger; J.E. Lane. «Lunar Cold Trap Contamination by Landing Vehicles».
* ↑ Purdue University Staff. «Tesla in space could carry bacteria from Earth». phys.org, 27-02-2018.
* ↑ «Planetary protection policy overview and application to future missions». Advances in Space Research, 9, 6, 1989, pàg. 181–184 [Consulta: 11 setembre 2012].

## Vegeu també

* Panspèrmia.
* Terraformació.
* Brossa espacial.
# Heterònim

S'entén per heterònim l'autor fictici o pseudoautor que és també personatge i del qual es valen certs autors reals, anomenats ortònims, per a crear una obra literària paral·lela o diferent de la seva.
Un dels casos més coneguts de producció d'heterònims és el del poeta portuguès Fernando Pessoa, que va crear als autors Ricardo Reis, Álvaro de los Campos, Alberto Caeiro i Bernardo Soares, entre molts altres de menor importància i desenvolupament, alguns d'ells femenins, fins a un nombre total de 70, escrivint una obra poètica per a cadascun i dotant-los de diferents caràcters que forgessin el que ell va anomenar "drama em gente". No es tracta d'un àlter ego de l'autor, sinó d'autèntiques personalitats diferenciades, alienes a la personalitat original.
És indispensable establir la distinció entre pseudònim i heterònim. El pseudònim és el nom fals que un autor utilitza per firmar les seves obres, mentre que l'heterònim indica la creació d'una identitat nova amb què l'individu s'identifica totalment. És a dir, Pablo Neruda no és diferent de Neftalí Reyes sinó que aquest últim és simplement el seu àlies poètic. Ricardo Reis i Fernando Pessoa, en canvi, són força diferents entre si. Per altra banda, Antonio Machado va crear diversos heterònims, que ell va anomenar apòcrifs o complementaris, entre els quals els més importants van ser Juan de Mairena i el seu mestre Abel Martín. Max Aub va crear el fals escriptor i pintor Josep Torres Campalans, per al qual fins i tot va pintar quadres.
A Catalunya, el poeta Carles Fages de Climent va crear l'heterònim lo Gayter de la Muga per signar els seus punyents epigrames, sovint poc apreciats pels destinataris. Un altre cas clar és el de Jaume Sisa, que durant els 10 anys que es va establir a Madrid va adoptar l'heterònim Ricardo Solfa.

## Referències

* ↑ «Ricardo Solfa». [Consulta: 20 setembre 2024].
# Districte de Levice

El districte de Levice - (eslovac) Komárno Nitra - és un dels 79 districtes d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Nitra. Té una superfície de 1.551,14 km², i el 2013 tenia 113.913 habitants. La capital és Levice.

## Llista de municipis
### Ciutats

* Levice
* Tlmače
* Šahy
* Želiezovce

### Pobles

Bajka | Bátovce | Beša | Bielovce | Bohunice | Bory | Brhlovce | Čajkov | Čaka | Čata | Demandice | Devičany | Dolná Seč | Dolné Semerovce | Dolný Pial | Domadice | Drženice | Farná | Hokovce | Hontianska Vrbica | Hontianske Trsťany | Horná Seč | Horné Semerovce | Horné Turovce | Horný Pial | Hrkovce | Hronovce | Hronské Kľačany | Hronské Kosihy | Iňa | Ipeľské Úľany | Ipeľský Sokolec | Jabloňovce | Jesenské | Jur nad Hronom | Kalná nad Hronom | Keť | Kozárovce | Krškany | Kubáňovo | Kukučínov | Kuraľany | Lok | Lontov | Lula | Málaš | Malé Kozmálovce | Malé Ludince | Mýtne Ludany | Nová Dedina | Nový Tekov | Nýrovce | Ondrejovce | Pastovce | Pečenice | Plášťovce | Plavé Vozokany | Podlužany | Pohronský Ruskov | Pukanec | Rybník | Santovka | Sazdice | Sikenica | Slatina | Starý Hrádok | Starý Tekov | Šalov | Šarovce | Tehla | Tekovské Lužany | Tekovský Hrádok | Tupá | Turá | Uhliská | Veľké Kozmálovce | Veľké Ludince | Veľké Turovce | Veľký Ďur | Vyškovce nad Ipľom | Vyšné nad Hronom | Zalaba | Zbrojníky | Žemberovce | Žemliare
# Districte de Lhuntse

El Districte de Lhuntse (antigament coneguda com a Kurtoe) és un dels 20 districtes en que es divideix el regne de Bhutan. Està situat a la part nord-est del país. A la part nord, té frontera amb la regió autònoma xinesa del Tibet, per l'est limita amb el districte de Trashiyangtse, per l'oest amb el districte de Bumthang i pel sud amb el de Mongar. És un dels districtes més aïllats del país, amb zones de grans penya-segats escarpats que sobresurten de les gorges dels rius i densos boscos de coníferes.

## Característiques

El districte està format per 8 municipis, anomenats gewogs (Gangzur, Jaray, Khoma, Kurtoe, Menbi, Metsho, Minjay i Tsenkhar). La superfície del districte és de 2.853,55 km² dels quals el 83% està coberta per boscos.

## Població

Té una població d'uns 17.618 habitants (2015), dels quals 1.175 habitants viuen a la capital, Lhuntse.

## Història i cultura

El districte de Lhuntse, és l'origen de la família reial de Bhutan, de la dinastia Wangchuck, concretament a la zona de Kurtoe.
També allotja una serie de monuments importants sagrats de peregrinació com el Lhuntse Dzong (popularment coneguda com a Lhundub Rinchentse), una fortalesa majestuosa que s'alça sobre el riu Kurichu. L'any 1552, Ngagi Wangchuk hi va construir una petita ermita que posteriorment, Zhabdrung Ngawang Namgyal va transformar fins l'estat actual. Avui en dia és el centre administratiu i religiós del districte.
La regió és coneguda pels teixits anomenats Kishuthara, que són considerats els millors del país, sobretot a les zones de Khoma i Kurtoe, on és la principal font d'ingressos de bona part de la població.

## Festes

La majoria de pobles de la regió tenen festes úniques, entre les quals destaca el Tshechu, que se celebra durant el mes de novembre i atrau un gran nombre d'assistents. Durant aquesta festa, els assistents poden netejar els seus pecats observant balls emmascarats i poden rebre benediccions de les relíquies sagrades que s'exposen al públic.

## Referències

* ↑ «Royal Government of Bhutan - Dzongkhag Administration, Lhuntse» (en anglès). [Consulta: 25 novembre 2017].
* ↑ «National Statistics Bureau» (en anglès). [Consulta: 25 novembre 2017].
* ↑ «National Statistics Bureau» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-11-14. [Consulta: 25 novembre 2017].
* ↑ «Firefoxtours - Guide to Bhutan» (en anglès). [Consulta: 25 novembre 2017].
* ↑ «Tourism Council of Bhutan» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-03-27. [Consulta: 25 novembre 2017].
* ↑ «Tourism Council of Bhutan» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-03-27. [Consulta: 25 novembre 2017].
# Districte de Liberec

El districte de Liberec - (txec) Okres Liberec - és un districte de la regió de Liberec, a la República Txeca. La capital és Liberec.

## Llista de municipis

- Bílá - Bílý Kostel nad Nisou - Bílý Potok - Bulovka - Černousy - Český Dub - Cetenov - Chotyně - Chrastava - Čtveřín - Dětřichov - Dlouhý Most - Dolní Řasnice - Frýdlant - Habartice - Hejnice - Heřmanice - Hlavice - Hodkovice nad Mohelkou - Horní Řasnice - Hrádek nad Nisou - Jablonné v Podještědí - Janovice v Podještědí - Janův Důl - Jeřmanice - Jindřichovice pod Smrkem - Kobyly - Krásný Les - Křižany - Kryštofovo Údolí - Kunratice - Lázně Libverda - Lažany - Liberec - Mníšek - Nová Ves - Nové Město pod Smrkem - Oldřichov v Hájích - Osečná - Paceřice - Pěnčín - Pertoltice - Proseč pod Ještědem - Příšovice - Radimovice - Raspenava - Rynoltice - Šimonovice - Soběslavice - Stráž nad Nisou - Světlá pod Ještědem - Svijanský Újezd - Svijany - Sychrov - Višňová - Vlastibořice - Všelibice - Žďárek - Zdislava
# Dufay (cràter)

Dufay és un cràter d'impacte que es troba en la cara oculta de la Lluna, a prop d'un diàmetre de distància a l'est de la gran plana emmurallada del cràter Mandel'shtam. Al nord-oest apareix el cràter Papaleksi i a l'est es troba Valier.
El brocal del cràter està molt desgastat per successius impactes, amb diversos cràters petits situats al llarg de la vora sud. La paret interna és una mica més ampla en el costat occidental en comparació de l'est i el sud-est. El sòl interior és relativament pla i sense trets distintius.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més prop de Dufay.
| Cràters satèl·lit | Dufay Coordenades Diàmetre A 9° 30′ N, 170° 30′ E﻿ / ﻿9.5°N,170.5°E﻿ / 9.5; 170.5﻿ (Dufay A) 15 km B 8° 30′ N, 171° 00′ E﻿ / ﻿8.5°N,171.0°E﻿ / 8.5; 171.0﻿ (Dufay B) 20 km D 6° 18′ N, 170° 30′ E﻿ / ﻿6.3°N,170.5°E﻿ / 6.3; 170.5﻿ (Dufay D) 32 km X 7° 12′ N, 168° 30′ E﻿ / ﻿7.2°N,168.5°E﻿ / 7.2; 168.5﻿ (Dufay X) 42 km Y 8° 18′ N, 168° 24′ E﻿ / ﻿8.3°N,168.4°E﻿ / 8.3; 168.4﻿ (Dufay Y) 16 km |

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Dufay (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 3 agost 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 21 octubre 2018].
# Duffield

Duffield és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 62 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Duffield tenia 62 habitants, 25 habitatges, i 20 famílies. La densitat de població era de 41,3 habitants per km².
Dels 25 habitatges en un 24% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 20% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 35,5% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.500 $ i la renda mediana per família de 29.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.000 $ mentre que les dones 15.938 $. La renda per capita de la població era de 12.046 $. Cap de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Duffield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Duffield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# E83

La ruta europea E-83 o E83 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Es tracta d'un eix secundari que comença a Salamanca i finalitza a Sevilla, per tant el seu traçat recorre només Espanya. La seva longitud és de 470 km, i coincideix amb l'Autovia Ruta de la Plata o A-66. Comença al sud-oest de Salamanca a l'altura de la intersecció de l'A-66 i l'A-62. Després de 450 quilòmetres arriba a l'ES-30, on acaba.
# Diversibipalium

Diversibipalium és un gènere col·lectiu o "calaix de sastre" de planàries terrestres. S'hi classifiquen totes les espècies de bipalins que no s'han pogut classificar en cap altre gènere per manca d'informació morfològica, habitualment perquè els espècimens eren sexualment immadurs. S'hi assignen les species inquirenda i nomina dubia. El gènere Diversibipalium no conté espècie tipus.
Els Diversibipalium es distribueixen a l'Extrem Orient, a l'Àsia Sud-oriental, i a les illes de l'Indo-Pacífic.

## Taxonomia

Algunes de les espècies conegudes de Diversibipalium són:
* Diversibipalium andrewesi
* Diversibipalium bimaculatum
* Diversibipalium bleekeri
* Diversibipalium boehmigi
* Diversibipalium brauni
* Diversibipalium brunneum
* Diversibipalium cantori
* Diversibipalium catenatum
* Diversibipalium claparedei
* Diversibipalium claviforme
* Diversibipalium delicatum
* Diversibipalium dendrophilum
* Diversibipalium dihangense
* Diversibipalium ellioti
* Diversibipalium engeli
* Diversibipalium expeditionis
* Diversibipalium falcatum
* Diversibipalium fenestratum
* Diversibipalium ferudpoorense
* Diversibipalium flowei
* Diversibipalium fuligineum
* Diversibipalium fulvum
* Diversibipalium fuscocephalum
* Diversibipalium gebai
* Diversibipalium grayi (species inquirenda)
* Diversibipalium maculatum (species inquirenda)
* Diversibipalium multilineatum
* Diversibipalium ruteofulvum
* Diversibipalium trilineatum (species inquirenda)
* Diversibipalium virgatum (species inquirenda)

## Referències

* 1 2 3 Kawakatsu, M., Ogren, R. E., Froehlich, E. M. & Sasaki, G.-Y., 2002. Miscellaneous Papers on Turbellarians, Article II. Additions and corrections of the previous land planarian indices of the world (Turbellaria, Seriata, Tricladida, Terricola). Additions and corrections of the previous land planarian indices of the world - 10. Bull. Fuji Women's Univ., (40), II: 162-177. Kawakatsu’s Home Page. http://www.riverwin.jp/pl/. Land planarian indices series: 2002.
# Dia de la Independència de Finlàndia

El Dia de la Independència de Finlàndia (finès: itsenäisyyspäivä, suec: självständighetsdagen) és una festa nacional que se celebra el 6 de desembre per commemorar la declaració d'Independència de Finlàndia de l'Imperi Rus el 1917.

## Història

La Revolució Russa de 1917, causada per disturbis interns al gegant asiàtic després de les dificultats sorgides arran la intervenció a la Primera Guerra Mundial, va permetre a Finlàndia revocar la llei imperial russa i declarar la Independència de Finlàndia de l'Imperi. Encara que la Declaració d'Independència va ser reconeguda el dia 6 de desembre pel Parlament de Finlàndia, l'acord entre no-socialistes i socialdemòcrates es va realitzar dos dies abans, després d'intenses negociacions sobre qui ostentaria el poder.
La primera celebració del Dia de la Independència va ser el 1917. Tot i així, durant els primers anys de la independència, el 6 de desembre era tan sols una festa minoritària, en detriment de la festa del 16 de maig, què commemora el final de la Guerra Civil de Finlàndia.

## Commemoració

Les primeres dècades d'aquesta celebració estaven marcades per la solemnitat: discursos patriòtics i serveis eclesiàstics commemoratius eren les úniques celebracions. Tot i així, després de la dècada dels 70, la festa va adquirir un caràcter més lúdic i universal, i es va començar a decorar els carrers i les llars i a fer postres especials amb els colors de la bandera.
Tradicionalment, es col·loquen dues espelmes a les finestres fineses per la tarda. Aquesta tradició prové d'una llegenda de l'època de l'ocupació russa, que diu que s'usava un parell de candeles per informar als joves finesos revolucionaris que aquella casa oferia refugi als que fugien de les tropes russes.

## Festivitats Estatals

La festivitat oficial comença amb l'alçament de la bandera al Tähtitorninmäki (Helsinki). També es concerten visites guiades al cementiri i museu de la memòria de la Segona Guerra Mundial.

## Vegeu també

* Història de Finlàndia

## Referències

* ↑ «Finland - The struggle for independence». A: Britannica.
* ↑ «Päiväjärjestys – Torstaina 6 p. joulukuuta» (PDF) (en finès). Eduskunta.fi (Parliament of Finland) p. 70–75. S.20 (1–3), pp. 365–371: Diet of Finland minutes, 6 December 2017. [Consulta: 6 December 2020].
* ↑ Ohto Manninen. Itsenäistymisen vuodet 1917–1920. osa I: Irti Venäjästä (en finès). Helsinki: Valtionarkisto, 1992, p. 227.
* ↑ Kolbe, Laura. «Linnan juhlia vuodesta 1919» (en finès). Tiede, 2011. [Consulta: 29 abril 2016].
* ↑ Snyder, Russell. «Finns celebrate freedom every December». Finland, 2011. [Consulta: 29 abril 2016].
* ↑ «Gunwriters». P. T. Kekkonen. [Consulta: 12 maig 2006].
# Dictiostèlida

Els dictiostèlids (Dictyosteliida) són un grup de fongs mucilaginosos cel·lulars o amebes socials.
Normalment s'alimenten de bacteris i aleshores són amebes individuals, però si manca aliment s'agreguen en un conjunt multicel·lular que s'anomena pseudoplasmodi.
Dictyostelium s'han usat com organisme model en biologia molecular i genètica molecular

## Referències

* ↑ Strassman JE, Zhu Y, and Queller DC. (2000) Altruism and social cheating in the social amoeba Dictyostelium discoideum. Nature
* ↑ Dao DN, Kessin RH, and Ennis HL (2000). Developmental cheating and the evolutionary biology of Dictyostelium and Myxococcus. Microbiology
* ↑ Brännsröm Å and Dieckmann U (2005). Evolutionary dynamics of altruism and cheating among social amoebas. Proceedings of the Royal Society of London B.

## Enllaços externs

* Dictyostelium (2007)
* Low Society (2004) Arxivat 2007-05-26 a Wayback Machine.
* dictyBase Online Informatics Resource for Dictyostelium
* Dictyostelium discoideum Genome Project Arxivat 2019-12-06 a Wayback Machine.
* Dictyostelium discoideum description, life cycle Arxivat 2019-04-15 a Wayback Machine.
# Shisa

Els shisa (シーサー shīsā) són éssers mitològics japonesos típics de la cultura Ryukyu present a la prefectura d'Okinawa. En general es troben representats asseguts o agotnats, i formant parelles, en les quals un d'ells presenta la boca oberta i l'altra tancada, atribuint- se'ls gènere masculí i femení respectivament. Tradicionalment l'exemplar esquerre era anomenat gos guarda, el dret, era, concretament, l'anomenat shisa.
A la cultura de les illes Ryukyu es col·loquen flanquejant les portes d'entrada o sobre la teulada frontal de la casa, on tenen un paper protector com a guardians contra els mals esperits.
Originàriament els shisa es col·locaven sobre les teulades de palaus, temples, i d'altres edificis on s'establien els poders imperials o locals. L'ús de Shisa com talismà es va difondre a la població d'Okinawa a la fi del segle xix, quan es va aixecar la prohibició de l'ús de teules vermelles a plebeus. També és habitual el seu ús als flancs de les portes.
Els shisa són un animal, barreja entre lleó i gos que molt probablement siguin, igual que els koma-inu, una derivació local dels gossos de Fu xinesos, propis del budisme.

## Enllaços externs

* Fotografies de shisas de pedra
* Què és un Shisa? (anglès)
# Shama de carpó blanc

El Shama de carpó blanc (Copsychus malabaricus; syn: Kittacincla malabarica) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) És nativa d'hàbitats amb densa vegetació al subcontinent indi i al sud-est d'Àsia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
La seva popularitat com a ocell de gàbia i el seu cant han portat a la seva introducció a altres indrets.
A la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.2, 2021) se'l considera al gènere Copsychus. Tanmateix, el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (desembre 2019) se'l classifica dins del gènere Kittacincla (K. malabarica), juntament amb altres cinc espècies de shamas.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «shama de carpó blanc». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 24 desembre 2021].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 693. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-rumped Shama. Kittacincla malabarica» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].