OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lexington Avenue

Lexington Avenue és una avinguda de New York, situada a Manhattan. Té una llargada de 8,9 km, i travessa Harlem, l'Upper East Side, Midtown i passa davant el Carnegie Hall. És situada entre la Third Avenue i Park Avenue.
Samuel Ruggles va anomenar la secció sud, sota el carrer 20, que es va obrir el 1833, en honor al seu amic Washington Irving. La secció nord, que es va obrir tres anys més tard, el 1836, i va rebre el nom de la Batalla de Lexington a la Revolució Americana.

## Gratacels de Lexington

* El Chrysler Building, a la intersecció amb el carrer 42, és l'edifici més cèlebre de l'avinguda, fins i tot de la ciutat de New York, en tot cas el més estimat de nombrosos americans.
* El Citigroup Center situat al 601 de Lexington Avenue entre els carrers 53 i la 54.

## Referències

* ↑ DK Eyewitness Travel Guide New York City (en anglès). Dorling Kindersley Limited, 2016-10-14, p. 268. ISBN 978-0-241-29527-4.
* ↑ Moscow, Henry. The Street Book: An Encyclopedia of Manhattan's Street Names and Their Origins (en anglès). Fordham University Press, 1990, p. 69. ISBN 978-0-8232-1275-0.
* ↑ Stravitz, David. The Chrysler Building: Creating a New York Icon, Day by Day (en anglès). Princeton Architectural Press, 2002-09. ISBN 978-1-56898-354-7.
* ↑ Dunford, Martin; Keeling, Stephen; Rosenberg, Andrew. The Rough Guide to New York (en anglès). Rough Guides UK, 2011-01-20. ISBN 978-1-4053-8851-1.

## Enllaços externs

* Curta història de Lexington Avenue
# Sekigahara

Sekigahara (関ヶ原町, Sekigahara-chō) és una vila japonesa localitzada al Districte de Fuwa, Prefectura de Gifu, Japó.
El 2003 s'estimava que tenia 8.802 habitants i una densitat de població de 178,58 persones per quilòmetre quadrat. L'àrea total és 49,29 km².
La important batalla de Sekigahara esdevenir en aquest lloc.

## Enllaços externs

* Sekigahara Town Arxivat 2008-03-29 a Wayback Machine.(japonès)
# Sagina nivalis

Sagina nivalis és una espècie de planta de distribució principalment àrtica. Es troba per exemple, al nord dels Estats Units, Alaska, Canadà, Islàndia i Svalbard.
Té les flors blanques amb 4 pètals i creix en ambients més aviat humits. La seva principal característica és la de tenir bandes porpra/violades en lesfulles del calze les quals també tenen marges membranosos. Les fulles són de forma acicular. La plata rarament fa més de 5 cm d'alt.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ iceland.net
# L'Índia en flames

L'Índia en flames (títol original en anglès: Northwest Frontier) és una pel·lícula britànica dirigida per J. Lee Thompson, estrenada el 1959. Titulada als EUA Flame over India, i a Austràlia Empress of India. Ha estat doblada al català.

## Argument

El Maharajà és assassinat pels musulmans revoltats. Per sostreure el seu fill de cinc anys a l'odi dels seus enemics, que serà cridat un dia a convertir-se en el cap polític i religiós de centenars de milers d'hindús és confiat a un capità anglès, Scott, amb la missió de conduir el nen amb seguretat a Kalapur. Comença llavors per al jove príncep hereu i els que l'acompanyen, entre els quals la seva mare (Lady Windham), la seva majordoma americana (Catherine Wyatt), el secretari del palau (Bridie), un fabricant d'armes (Peters), el capità anglès, un periodista (Van Leyden), un periple perillós a través d'un país a foc i a sang. Però el major perill de mort per al jove príncep es troba al si de la seva escorta...

## Repartiment

* Kenneth More: Capità Scott
* Lauren Bacall: Catherine Wyatt
* Herbert Lom: Van Layden
* Wilfrid Hyde-White: Bridie
* I.S. Johar: Gupta
* Ursula Jeans: Lady Windham
* Eugene Deckers: Peters
* Ian Hunter: Sir John Wyndham
* Jack Gwillim: Brig. Ames
* Govind Raja Ross: príncep Kishan
* Basil Hoskins: L'ajuda de camp

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1960: BAFTA a la millor pel·lícula
* 1960: BAFTA a la millor pel·lícula britànica
* 1960: BAFTA al millor guió per Robin Estridge

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, n° 310 (anglès)
* Cahiers du cinéma, Número 108, juny 1960 (francès)

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'Índia en flames. esadir.cat.
* ↑ «Northwest frontier». The New York Times.
* ↑ http://www.imdb.com/title/tt0053126/awards?ref_=tt_awd

## Enllaços externs

* L'Índia en flames al Screenonline del British Film Institute (anglès)
# Petroica fumada

La petroica fumada (Peneothello cryptoleuca) és un ocell de la família dels petròicids (Petroicidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc de les muntanyes de l'oest de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Petroica fumada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Santa Maria de l'Obac

Santa Maria de l'Obac és una ermita del poble d'Erinyà, al municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Toralla i Serradell.
Està situada al sud-oest del poble d'Erinyà, a la dreta del riu de Serradell, al principi de la pujada del camí que des d'Erinyà mena a Toralla. Es troba a l'extrem de llevant de l'Obac d'Erinyà.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Seki

El seki, o també baseke, sheke o sekiana, és una llengua autòctona de Guinea Equatorial que es parla a diferents poblacions del nord, des d'Utonde fins a Êtembo. També es parla als països fronterers, el Camerun i el Gabon, però els seus parlants nadius han començat a abandonar-la pel castellà, el fang, i el kombe, de major difusió.

## Referències

* ↑ Seki referència a Ethnologue (16th ed., 2009)
* ↑ Jouni Filip Maho, 2009 New Updated Guthrie List Online Arxivat 2018-02-03 a Wayback Machine.
# Kvanefjeldita

La kvanefjeldita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom de la muntanya Kvanefjeld (Groenlàndia), on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

La kvanefjeldita és un silicat de fórmula química Na₄(Ca,Mn)(Si₃O₇)₂(OH)₂. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1984. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kvanefjeldita pertany a «09.DP - Estructures transicionals ino-filosilicats» juntament amb els següents minerals: melifanita, leucosfenita, prehnita, amstal·lita, lemoynita, natrolemoynita i altisita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit d'urani de Kvanefjeld, dins d'una zona anomenada "jaciment de kvanefjeldita". Aquest dipòsit es troba a l'altiplà de Kuannersuit, dins el Complex d'Ilímaussaq, a la localitat de Narsaq (Kujalleq, Groenlàndia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kvanefjeldite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 juliol 2019].
# Cuzcurrita de Río Tirón

Cuzcurrita de Río Tirón és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta. És travessat pel riu Tirón assentant-se als peus de la forest El Bolo.

## Història

El document més antic del qual es té constància, data de 1062 i és una Real Cèdula emesa pel monarca Sanç IV de Navarra en la qual cedia diverses cases realengues de Zarratón al noble Garcia Garces. En aquest apareix el topònim "Coscorrita". En 1086, en el relat d'un miracle de Santo Domingo de Silos, és nomenat un natural de Cuzcurrita anomenat Servando. El fur de Miranda de Ebro relacionava a la fi del segle xi, l'existència de "Quosquorrita".
El 15 de novembre de 1367, el monarca Enric II de Castella recompensava a Juan Martínez de Rojas, lliurant-li el Senyoriu de Cuzcurrita amb tots els seus territoris i drets. En el segle xvi, regnant Felip II d'Espanya, Pedro Velasco, novè Senyor de Cuzcurrita, pel seu matrimoni amb Marta de Rojas i Osorio, van fundar maioratge, esculpint les seves armes en la porta d'entrada del castell tal com actualment pot observar-se. Aquest castell va ser construït pels Suárez de Figueroa a la fi del segle xiv o començaments del segle xv. En el segle xix, després de les lleis que van abolir senyorius i mayorazgos, va seguir pertanyent durant uns anys als descendents de la família Velasco-Rojas. Posteriorment es va veure sotmès a successives compres i vendes, fins al 1945 que els seus nous propietaris ho van restaurar i van condicionar per a habitatge. Cuzcurrita, en l'edat mitjana, va ser plaça forta; la vila estava emmurallada, a més de tenir el seu castell extramurs. Pertanyent al partit de Santo Domingo de la Calzada, va formar part de la província de Burgos fins a la creació de la nova província de Logronyo (Reial decret del 30 de novembre de 1833). Un any més tard, dividida la província en nou partits judicials, va quedar inclòs en el d'Haro (Reial decret del 21 d'abril de 1834).

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Perelli

Perelli (en cors I Perelli) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 2006 tenia 114 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 187 | 158 | 114 | 100 | 102 | 110 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1995-2001 | Sauveur Vinciguerra | | |
| 2001- | Jean-Hyacinthe Vinciguerra | | |
# Alfonso Ungría Ovies

Alfonso Ungría Ovies (Madrid, 30 de març de 1943) és un director de cinema espanyol. Ha simultanejat el seu treball en Televisió Espanyola (TVE) amb espaiades produccions de cinema.

## Biografia

Va estudiar Ciències Econòmiques a Madrid, però al tercer curs va deixar la carrera. Primer es va dedicar al teatre dins del Teatro Español Universitario, participant en obres de Fernando Arrabal i Eugene O'Neill, i després va passar al cinema. El 1967 va rodar el seu primer curtmetratge (Querido Abraham), que va participar en alguns festivals, i el 1970 va rodar el primer llargmetratge, El hombre oculto, alhora que començava a treballar al NO-DO. Va obtenir bones crítiques a la 31a Mostra Internacional de Cinema de Venècia, però a Espanya va tenir problemes amb la censura. Des d'aleshores ha alternat produccions de sèries i pel·lícules per a TVE, entre les que va destacar Gatos en el tejado (1988), amb llargmetratges. En cinema ha destacat La conquista de Albania (1983) sobre l'expedició de Carles II de Navarra a Albània i que va obtenir el Premi Especial del Jurat al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià, i Ehun metro, basat en el llibre de Ramón Saizarbitoria.

## Filmografia

| Any | Pel·lícula o sèrie |
| 2004 | ¡Hay motivo! |
| 2002 | El deseo de ser piel roja |
| 2002 | Ehun metro |
| 1996 | África |
| 1996 | Hasta luego cocodrilo (TV) |
| 1988 | Gatos en el tejado (TV) |
| 1984 | La conquista de Albania |
| 1996 | Cuentos eróticos (un episodi) |
| 1981 | Cervantes (TV) |
| 1977 | Soldados |
| 1976 | Gulliver |
| 1971 | Tirarse al monte |
| 1970 | El hombre oculto |

## Referències

* ↑ Alfonso Ungría a biografiasyvidas.com
* ↑ 'La conquista de Albania', de Alfonso Ungría, es un filme sobre el amor y la amistad en el siglo XIV, El País, 23 de gener de 1984
* ↑ Alfonso Ungría, Auñamendi Eusko Entziklopedia

## Enllaços externs

* Notícies sobre Alfonso Ungría a El País
# Grau evolutiu

En la taxonomia alfa, un grau es refereix a un tàxon units per un nivell de complexitat morfològica o fisiològica. El terme va ser encunyat pel biòleg britànic Julian Huxley, per contrastar amb clade, una unitat estrictament filogenètic.

## Referències

* ↑ Huxley J. 1959. Clades and grades. In Cain A.J. (ed) Function and taxonomic importance. Systematics Association, London.
# Sekka tomurai zashi

Sekka tomurai zashi (雪華葬刺し, La dona tatuada) és una pel·lícula de drama eròtic japonesa dirigida per Yōichi Takabayashi del 1981, basada en una novel·la de Baku Akae.

## Argument

Akane és una jove de pell molt clara que vol complir el desig fetitxista de la seva parella amorosa Fujeda i d'ella mateixa, un gran Tatuatge Irezumi (un esperit d'aigua en batalla amb un drac) decorat a l'esquena i les natges. És per això que ella va a Kyōto en nom seu, a un mestre d'aquest art antic qui ha desenvolupat la seva pròpia tècnica molt especial al llarg dels anys i només accepta si l'Akane hi està d'acord. Segons la seva opinió, el cos i, per tant, també la pell del seu "objecte d'art" femení només es relaxa a la seva absoluta satisfacció si és penetrada per un home durant el seu treball i es manté en la postura anomenada dona dominant. El jove Harutsune, aprenent del mestre tatuador Kyogoro, abraça l'Akane amb força i tendresa mentre el vell està devotament ocupat amb el seu art. Vol crear la seva darrera obra mestra d'aquest tipus i ja sent que està a prop de la mort. Sota la tortura permanent amb les agulles, però, no només la pell d'Akane canvia cada cop més: la jove aviat comença a gaudir dels dolors i de la seva creixent luxúria i a partir d'aleshores també canvia mentalment, fins i tot abandona parcialment la submissió total al seu amant Fujeda.
Tanmateix, entrellaçat en aquesta història a tres bandes hi ha un drama familiar que afecta el mestre i el seu alumne. Fa molts anys, el vell havia embellit la seva pròpia dona Haruna en circumstàncies semblants, violant-la i deixant-la embarassada, després de la qual cosa restà ferit per sempre. Ara l'aprenent Harutsune resulta ser el seu propi fill que, després de descobrir les circumstàncies reals, vol venjar la vergonya que va patir la seva mare en aquell moment.

## Repartiment

* Tomisaburō Wakayama: Mestre Kyogoro
* Masayo Utsunomiya: Akane
* Masaki Kyōmoto: Alumne Harutsune
* Yūsuke Takita: Fujeda
* Naomi Shiraishi: Haruna
* Harue Kyō: Katsuko
* Taiji Tonoyama: Horiatsu

## Recepció

Fou presentada a la Quinzena de Cineastes del 35è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Referències

* ↑ Japanase "Spirit of Tatoo" per Vicent Canby, The New York Times, 19 de març de 1983
* ↑ «Sekka Tomurai Zashi». quinzaine-realisateurs.com..

## Enllaços externs

* Primera part de sis a YouTube
# Kushyar ibn Labban

Kushyar ibn Labban (persa: کوشیار دیلمی) (Gilan, 971 - Bagdad, 1029), de nom complet Abul-Hasan Kūshyār ibn Labbān ibn Bashahri Daylami i també conegut com Kushyar Gilani va ser un matemàtic persa del segle XI dC.

## Vida i obra

Poc es coneix de la seva vida. Va néixer i créixer a la província de Gilan (a tocar del mar Caspi). Després va anar a Rayy, a la vora de Teheran, on va estar en contacte amb els cercles intel·lectuals d'Al-Battaní i, finalment es va desplaçar a Gurgan on els sultans locals impulsaven les activitats culturals i científiques.
Va escriure les seves obres en àrab, que era la llengua franca del seu temps. Les seves obres més notables son un tractat sobre los operacions d'aritmètica, decimals i sexagesimals, amb nombres indis (avui coneguts com aràbics), un tractat d'astrologia i un tractat sobre els astrolabis.
Però la seva obra més important son unes taules astronòmiques titulades al-Zij al-Jami (Astronomia Comprehensiva) en quatre volums, dels quals el primer i el quart son la part matemàtica, mentre el segon i el tercer son les taules i la descripció de l'univers. El llibre es basa en la tradició ptolemaica, però introdueix algunes innovacions que després es convertiren en usuals a les taules astronòmiques àrabs i perses.

## Referències

* ↑ Bagheri, 2019, p. 188.
* ↑ Bunt, Jones i Bedient, 1988, p. 229.
* ↑ Lowe i Yasuhara, 2017, p. 125.
* ↑ Bagheri, 2019, p. 188-189.
* ↑ Bagheri, 2019, p. 189.
* ↑ van Dalen, 2021, p. 1 i ss.
* ↑ van Brummelen, 1998, p. 279.

## Bibliografia

* Bagheri, Mohammad «Kushyar ibn Labban’s Glossary of Astronomy» (en anglès). SCIAMVS, Vol. 7, 2006, pàg. 145-174. ISSN: 1345-4617.
* Bagheri, Mohammad «Kushyar ibn Labban’s Account of Calendars in his Jami Zij» (en anglès). Journal for the History of Arabic Science, Vol. 14, 2008, pàg. 69-. ISSN: 0379-2927.
* Bagheri, Mohammad. «Kushyar ibn Labban's Scientific Legacy». A: Sona V. Farmanyan (ed.). Astronomical Heritage of the Middle East (en anglès). Astronomical Society of the Pacific conference series, 2019, p. 185-190. ISBN 9781583819272.
* Bunt, Lucas N.H.; Jones, Phillip S.; Bedient, Jack D. The Historical Roots of Elementary Mathematics (en anglès). Dover Publications, 1988. ISBN 978-0-486-25563-7.
* Lowe, Roy; Yasuhara, Yoshihito. The Origins of Higher Learning (en anglès). Rouledge, 2017. ISBN 978-1-138-84482-7.
* van Brummelen, Glen «Mathematical Methods in the Tables of Planetary Motion in Kūshyār ibn Labbān's "Jāmi$^c$ Zı̄j"» (en anglès). Historia Mathematica, Vol. 25, Num. 3, 1998, pàg. 265-280. DOI: 10.1006/hmat.1997.2184. ISSN: 0315-0860.
* van Dalen, Benno. Ptolemaic Tradition and Islamic Innovation: The Astronomical Tables of Kūshyār Ibn Labbān (en anglès). Brepols, 2021. ISBN 9782503593418.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Kushyar ibn Labban» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Saidan, A.S. «Kushyar Ibn Labban BashahrĪ, Abu-’l-Ḥasan, Al-Jili» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 3 abril 2024].
# Avió coet

* No s'ha de confondre amb Coet.
Un avió coet és una aeronau que usa un coet com a propulsió, de vegades juntament amb un reactor. Els avions coet poden arribar a velocitats molt més altes que els avions de mida similar, però en la majoria de casos només amb uns minuts de funcionament del coet, funcionant després com un planador. Sense obstacles per la necessitat d'oxigen de l'atmosfera, són adequats per al vol a gran alçada. També són capaços de lliurar una acceleració molt més gran i uns enlairaments més curts.

## Antecedents històrics

La primera aeronau que va funcionar amb un coet va ser la Lippisch Ente, que va volar el 1928. L'únic avió coet que va ser produït en cadena va ser el Messerschmitt Me 163 el 1944, un dels diferents intents d'avió coet de l'Alemanya de la Segona Guerra Mundial.
El primer avió coet que va tenir realment èxit va ser el North American X-15, que es va usar durant diversos anys i va aconseguir trencar la velocitat Mach 6.0. El desenvolupament de l'SpaceShipOne, que va volar el 2003, i l'EZ-Rocket de XCOR Aerospace, suggereix que els avions coet poden esdevenir més comuns.

## Referències

* ↑ The Rocket. Taylor & Francis, p. 260–. GGKEY:E85U2Y9RUEN [Consulta: 21 maig 2012].
* ↑ Matthew A. Bentley. Spaceplanes: From Airport to Spaceport. Springer, abril 2008, p. 7–. ISBN 978-0-387-76509-9 [Consulta: 21 maig 2012].
# Hibari Misora

Hibari Misora (美空ひばり Misora Hibari, 29 de maig del 1937 – 24 de juny del 1989) fou una cantant japonesa d'estil enka guanyadora de nombrosos premis, actriu i tresor vivent nacional.
Sovint ha estat considerada com una de les millors cantants de tots els temps, i fou la primera dona al Japó en rebre el Premi d'honor del poble (国民栄誉賞), que li fou atorgat per les seves destacades contribucions a la indústria musical. Hibari Misora també és una de les artistes musicals amb més èxit comercial del món, i a l'hora de la seva mort, havia gravat unes 1.200 cançons i venut 68 milions de discs. Pòstumament, la demanda per les seves gravacions cresqué considerablement, i l'any 2001 portava venuts més de 80 milions de discs. La seva cançó més coneguda Kawa no nagare no yō ni (川の流れのように) és representada sovint per artistes i orquestres com a homenatges, entre els quals execucions notables d'Els Tres Tenors, Teresa Teng, Mariachi Vargas de Tecalitlan i la Twelve Girls Band.

## Referències

* ↑ http://www.hmv.co.jp/news/newsDetail.asp?newsnum=311040086
* ↑ http://www.hmv.co.jp/news/newsdetail.asp?newsnum=611280059
* ↑ http://www.hyou.net/ka/eiyosho.htm
* ↑ http://query.nytimes.com/gst/fullpage.html?res=950DE7DA1E3EF936A15755C0A96F948260
* ↑ http://columbia.jp/company/en/corporate/history/index.html
* ↑ http://www.bk1.jp/product/02060223 Arxivat 2012-02-20 a Wayback Machine.
# Sant'Anna d'Alfaedo

Sant'Anna d'Alfaedo és un municipi italià, dins de la província de Verona. L'any 2007 tenia 2.600 habitants. Limita amb els municipis d'Ala (TN), Avio (TN), Dolcè, Erbezzo, Fumane, Grezzana, Marano di Valpolicella i Negrar.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Valentino Marconi | Llista cívica |
# Universal City (Texas)

Universal City és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 14.849 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Universal City tenia 14.849 habitants, 5.995 habitatges, i 4.220 famílies. La densitat de població era de 1.014,7 habitants per km².
Dels 5.995 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,3% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 29,6% no eren unitats familiars. En el 24,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.501 $ i la renda mediana per família de 59.109 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.762 $ mentre que les dones 26.755 $. La renda per capita de la població era de 23.189 $. Aproximadament el 5,9% de les famílies i el 7,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Universal City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Universal City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Damasip (militar)

Damasip (en llatí Damasippus, en grec antic Δαμάσιππος) fou un militar macedoni que després d'haver assassina al membres del synedrion o assemblea de Phacus, una ciutat macedònia, va fugir amb la seva dona i els seus fills.
Després va servir com a mercenari a l'exèrcit enviat per Ptolemeu VIII Evergetes II Fiscó (170-163 aC) a Grècia, i el va acompanyar a Creta i a Líbia, segons diu Polibi.

## Referències

* ↑ Damasippus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 932