OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sokna

El sokna (també sawknah, sukna, nom nadiu: Tasuknit) era una llengua amaziga, que es parlava a la ciutat de Sokna (Isuknan) i a la vila de Fuqaha al nord-est del Fezzan a Líbia.
Segons Václav Blažek (1999), el sokna també es parlava a l'oasi de Tmessa.
Els materials més extensos i recents sobre ells són els de Sarnelli (1924) pel sokna i Paradisi (1963) per El-Fogaha. Tots dos articles informen que l'idioma era parlat aleshores només per un grapat de persones d'edat, pel que generalment es presumeix que s'havia extingit.
Aikhenvald & Militarev (1984) i Blench (2006) consideren que sokna i fezzan són llengües separades. Blench afirma que el Tmessa i Al-Foqaha són dialectes del Fezzan.

## Referències

* ↑ Linguasfera: Tamazic (Berber) Llengües, Literatures i Cultures del Món, [LLCM], Retrieved the 27 October 2015
* ↑ Václav Blažek, "Numerals: Comparative-etymological Analyses of Numeral Systems and Their Implications : Saharan, Nubian, Egyptian, Berber, Kartvelian, Uralic, Altaic and Indo-European Languages", in: Filozofická Fakulta: Opera Universitatis Masarykianae vol. 332, p. 57, Facultas Philosophica - Masarykova Univerzita Brno, 1999 (ISBN 9788021020702)
* ↑ Sarnelli, Tommaso. 1924. "Il dialetto berbero di Sokna: Materiali lessicali, testi manoscritti in caratteri arabi, con trascrizione e traduzione", in Supplemento all'Africa Italiana.
* ↑ Paradisi, Umberto. 1963. "Il linguaggio berbero di El-Fogaha (Fezzan)". Istituto Orientale di Napoli XIII. 93-126.
# Todros ben Yosef Abū-l-'Afiya

Todros ben Yosef Abū-l-'Afiya —טודרוס בן יוסף אבולעפא (hebreu)— (c. 1225-1285) fou un talmudista i poeta hebraic. Era nebot de Meir Abulafia i gran rabí de Castella. És l'autor de l'Otzar HaKavod, un comentari místic sobre l'Aggadah.

## Vegeu també

* Abraham Bedersi

## Referències

* ↑ Shlomo Pereira. Hadrat Melech Biographical Notes. Arxivat 2014-05-02 a Wayback Machine. PDF
# Riu Miera

El riu Miera és un riu del nord d'Espanya, a la regió Cantàbrica, que flueix per la Comunitat Autònoma de Cantabria i desemboca en el Mar Cantàbric a través de la ria de Cubas. Travessa tota la vall de Miera a la qual dona nom. És probable que el seu nom derivi de Magrada o Mégrada citat per Pomponi Mela al segle i.

## Característiques

De recorregut curt, el caràcter torrencial de la seva capçalera exerceix una important erosió en una zona d'origen glaciar amb pendents pronunciades. El volum d'aigua pateix importants crescudes (pics) i caigudes (valls), fruit de la gran desforestació exercida sobre els boscos de la capçalera de la vall antigament per aconseguir carbó vegetal, fonamentalment per abastir els alts forns de la Real Fábrica de Artillería de La Cavada dedicats a la fabricació d'artilleria, i posteriorment per la praticultura ocasionada en els segles XIX i XX. Aquests dos elements han facilitat l'erosió del riu a la vall i a les seves vessants, sobretot a la capçalera. L'absència de massa forestal ha propiciat que, durant les crescudes, la vegetació no retingui l'aigua, cosa que provoca l'arrossegament de sediments en suspensió, a això és degut el color tèrbol de les seves aigües -principalment durant els períodes de fortes precipitacions- i causants de l'acumulació accelerada de sediments, igualment com el rentat del mineral de ferro extret de les antigues mines de Peña Cabarga, de la Badia de Santander. (El riu Miera és la principal aportació d'aigua dolça a la badia).
L'Alt Miera recull les aigües de les zones altes de la regió Cantàbrica, a partir de la cara nord del Castro Valnera, i dels tàlvegs laterals de morfologia glaciar. Una mica més avall, i sobretot a la vall mitjana, que coincideix en bona part amb el municipi de Miera, es troba encaixonat entre els massissos càrstics i els contraforts del Porracolina, a l'est, i Las Enguizas, per l'oest, ambdues pertanyents a la fàcies urgoniana (cretàcia). Les principals aportacions hídriques al riu Miera en aquest tram mitjà procedeixen d'importants corrents subterrànees que surten en general a la superfície de la valle. El curs baix del riu recorre les planes costaneres, amb turons més suaus i planes formades per al·luvions que el mateix riu ha anat deixant des del Terciari.
* Naixement: Portillo de Lunada (1.350 metres) a San Roque de Riomiera i Soba.
* Desembocadura: Ria de Cubas a Marina de Cudeyo i Ribamontán al Mar.
* Principals afluents: Carcabal, Aguanaz, Anaz, Revilla (o Covadal) i Pontones.
* Aportació annual: 301 hm³

## Vegeu també

* Valles Pasiegos: Vall per on passa el riu.
* LIC Riu Miera: Espai Natural Protegit de Cantabria.
# The Conference

The Conference és el nom de les següents obres:
* La conferència, pel·lícula alemanya de 2022
* Konferensen, pel·lícula sueca de 2023
# Federico Carlos Bas Vassallo

Federico Carlos Bas Vassallo (Alacant, 18 d'octubre de 1873 - 23 de desembre de 1938) fou un advocat i polític valencià.

## Trajectòria

Es va llicenciar en dret a Madrid i fou funcionari inspector general del cos de correus en excedència. Era fill de Federico Bas Moró, diputat i alcalde d'Alacant. Inicialment va militar en el Partit Liberal Fusionista, seguidor de José Canalejas y Méndez, i amb aquest partit fou escollit diputat per Castuera (província de Badajoz) a les eleccions generals espanyoles de 1907. Després, però es passà al Partit Conservador, militant amb el sector d'Antoni Maura i Montaner, amb el que fou escollit diputat per Llerena (província de Badajoz) a les eleccions generals espanyoles de 1920. També fou nomenat senador per La Corunya de 1914 a 1915 i per Ourense de 1916 a 1920 i 1923.
De juny a novembre de 1920 fou Governador Civil de Barcelona, en plena efervescència del pistolerisme, càrrec el que es va enemistar amb els patrons en fou substituït per l'aleshores governador militar Severiano Martínez Anido. El 1924 fou nomenat conseller de la Reial Societat de Regs de Llevant, director general del Deute i Classes Passives, subsecretari del ministeri d'Hisenda (1930), i d'agost de 1930 a abril de 1931 fou Governador del Banc d'Espanya.

## Referències

* ↑ Esquela Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. al diari ABC
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Javier Paniagua Fuentes i y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.63. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ La Gatera d'Enrique Cerdán Tato, 1994
* ↑ Llista de governadors del Banc d'Espanya
# Montmartre (Pierre Frondaie)

Montmatre és una comèdia dramàtica en quatre actes de Pierre Frondaie, traduïda al català per Salvador Vilaregut. Estrenada a l'Apolo de Barcelona, el dia 4 d'octubre de 1918.

## Repartiment de l'estrena

Maria Clara: Maria Vila
Susanna: Montserrat Faura
Simona i Anabel·la: Antònia Baró
Liliana de Vergy: Cecília Valero
Gabriela de Montinat: Carme Vinyals
Eva-Adam: Francisca Lliteras
Felicia i Mulata: N. Nugué
La Duquesa i Camila: Maria Matas
Fanny i Julieta: Rosalia Rovira
Carlota i La Florista: Maria Fortuny
Joan Tavernier: Jaume Borràs
Albert Mareschal: Pius Daví
Gastó Logers: Enric Guitart
Saint-Sergi i Enric: Avel·lí Galcerà
Parmén: August Barbosa
Marcel i Claron: Josep Ripoll
Fardel i Municipal: Josep Esteban
Edmond i Robert: Guillem Aróstegui
Alfred i Cyrano: Andreu Guixer
Carles i Estranger: Ramon Cuadreny
Levy Brack: Gastò A. Màntua
Mosso i acomodador: Josep Carbonell
Un Tzigan: Vicenç Daroqui
Groon: el nen Soler
Parelles de balladors, concurrents i mossos de cafè, etc.
Direcció escènica: Jaume Borràs
Direcció escenogràfica: Adrià Gual

## Referències

* ↑ Pierre Frondaie, Montmatre. Barcelona: Impr. Ràfols, 1918
* ↑ Catalanes, Associació Internacional de Llengua i Literatura. Miscel·lània Germà Colón. L'Abadia de Montserrat, 1994, p. 147. ISBN 978-84-7826-583-1.
* ↑ El hogar (en castellà), 1920.
# Bredenbek (Alster)

* Per a altres significats, vegeu «Bredenbek».
El Bredenbek és un afluent del riu Alster a Alemanya. Neix d'un bosc humit Neuer Teich al municipi d'Ahrensburg al districte de Stormarn a l'estat de Slesvig-Holstein. Desemboca a l'Alster a la reserva natural del Rodenbeker Quellental a Ohlstedt, un nucli de Wohldorf-Ohlstedt a Hamburg.
La vall va crear-se per una glacera al darrere edat glacial, fa uns 115.000 anys. Poc després de la font desemboca a un llac Bredenbeker Teich, creat a l'inici del segle XVI per a les monges cistercenques per a la cria de peixos. L'estat gairebé natural del llit i l'absència de pol·lució atreuen una flora i fauna molt rica: ocells com la boscarla, cabusset i el fotja vulgar. Peixos com els acheilognathinae, gardins i misgurnus atreuen el bernat pescaire. De la font fins a la desembocadura, l'aigua va mantenir una puresa que convé per a espècies de la llista vermella com el lota lota, leucaspius delineatus, leuciscus leuciscus i el jonqueter.
El seu nom baix alemany significa rierol (bek) ample (breed).

## Afluents

* Rodenbek
* Lottbek
** Moorbek
** Deepenreiengraben
** Tonradsmoorgraben
* Bach in Teich von Norden
* Bach am Bauhof
* Pont a la reserva natural Rodenbeker Quellndol
* Aiguabarreig amb l'Alster
* L'estany Bredenbeker Teich a Ahrensburg

## Referències

* ↑ Josef Nyáry, Die Bredenbek - der Fluss der vielen Quellen in Hamburger Abendblatt, 9 de setembre 2006
# Sokndal

Sokndal és un municipi situat al comtat de Rogaland, Noruega. Té 3.313 habitants (2016) i la seva superfície és de 294.97 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Hauge.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 24 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Sokndal - Lloc web oficial
# Felbertalita

La felbertalita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom de la vall de Felbertal, a Àustria, on es troba la localitat tipus d'aquesta espècie.

## Característiques

La felbertalita és una sulfosal de fórmula química Cu₂Pb₆Bi₈S$_{19}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1999, sent publicada per primera vegada el 2001. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la felbertalita pertany a «02.JB: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena, amb Pb» juntament amb els següents minerals: diaforita, cosalita, freieslebenita, marrita, cannizzarita, wittita, junoïta, neyita, nordströmita, nuffieldita, proudita, weibul·lita, rouxelita, angelaïta, cuproneyita, geocronita, jordanita, kirkiïta, tsugaruïta, pillaïta, zinkenita, scainiïta, pellouxita, chovanita, aschamalmita, bursaïta, eskimoïta, fizelyita, gustavita, lil·lianita, ourayita, ramdohrita, roshchinita, schirmerita, treasurita, uchucchacuaïta, ustarasita, vikingita, xilingolita, heyrovskýita, andorita IV, gratonita, marrucciïta, vurroïta i arsenquatrandorita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de scheelita de Mittersill, al districte de Zell am See (Salzburg, Àustria). També ha estat descrita en un altre indret a Àustria: Innerfragant, a Caríntia, així com a Romania, Polònia, Portugal, la República Popular de la Xina, el Japó i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Felbertalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 febrer 2022].
# Tina Manning

Tina Manning Trudell fou una activista dels drets de l'aigua paiute-xoixon i esposa de John Trudell, un dels caps de l'American Indian Movement.
Manning era filla d'Arthur i Leah Hicks Manning. El seu pare fou cap tribal de les Tribus Xoixon-Paiute de la reserva Duck Valley. Estudià a la Universitat de Tulsa, on va conèixer per primer cop John Trudell.
Fou assassinada, amb el seu fill no nat (Josiah Hawk), tres altres fills–Ricarda Star, Sunshine Karma, i Eli Changing Sun– i la seva mare en un incendi provocat a la reserva índia de Duck Valley al nord de Nevada el 12 de febrer de 1979. El seu pare va sobreviure al foc però va patir cremades greus.
L'atac va tenir lloc menys de 12 hores després que John Trudell hagués pronunciat un discurs al davant la seu del FBI en la qual va cremar una bandera dels Estats Units.

## Notes

* ↑ Mankiller and Wallis, 209
* 1 2 3 Mankiller and Wallis, 210
* ↑ "John Trudell: A Man of Beautiful Lines." Arxivat 2012-03-05 a Wayback Machine. Unsung Heroes. 2008 (retrieved 13 April 2010)

## Referències

* Hoxie, Fredrick E., Mancall, Peter C. and Merrell, James (2001). American Nations: Encounters in Indian Country, 1850 to the Present. London: Routledge. ISBN 0-415-92750-1
* Mankiller, Wilma and Wallis, Michael. Mankiller: A Chief and Her People. New York: St. Martin's Press, 1999. ISBN 0-312-20662-3.
* Rowell, Andrew (1996). Green Backlash: Global Subversion of the Environment Movement. London: Routledge. ISBN 0-415-12827-7
# Federico Buyolo García

Federico Buyolo García (Elx, 12 de setembre de 1971) és un pedagog i polític valencià, diputat al Congrés dels Diputats en la X Legislatura.

## Biografia

Llicenciat en Pedagogia i màster de Recerca i innovació educativa per la UNED. Militant del PSPV-PSOE, n'ha estat secretari de mobilització i secretari d'organització provincial a Alacant de 2007 a 2011.
Fou elegit regidor de l'ajuntament d'Elx a les eleccions municipals espanyoles de 2003 i 2007. Fou elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 2011 i de 2012 a 2014 fou secretari segon de la Comissió d'Educació i Esport del Congrés dels Diputats. En juliol de 2015 renuncià al seu escó quan fou nomenat Director General de Cooperació i Solidaritat de la Generalitat Valenciana.
L'agost de 2018 va ser nomenat Director General de l'Alt Comissionat per a l'Agenda 2030 que elabora l'estratègia espanyola que traduïsca aquests ambiciosos objectius en un full de ruta aplicable per institucions públiques, ciutadania i sector privat.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del seu càrrec amb la data de nomenament
* ↑ «Hay que hacer de la Agenda 2030 un nuevo contrato social global que no deje a nadie atrás». Fundació Horta Sud, 01-11-2019. [Consulta: 25 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Bloc de Federico Buyolo Arxivat 2015-08-13 a Wayback Machine.
# Montmartin-le-Haut

Montmartin-le-Haut és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 56 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montmartin-le-Haut era de 56 persones. Hi havia 22 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 11 parelles sense fills i 7 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 36 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família, 12 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 36 habitatges eren cases. Dels 23 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montmartin-le-Haut el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 27 persones, 22 eren actives i 5 eren inactives. De les 22 persones actives 18 estaven ocupades (10 homes i 8 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 5 persones inactives 2 estaven jubilades i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses d'hostatgeria i restauració i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'any 2000 a Montmartin-le-Haut hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 918 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montmartin-le-Haut a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montmartin-le-Haut a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Josefa Frau Ribes

Josepa Frau Ribes, coneguda també com a Pepa Frau, (Benissa, Marina Alta, 1950) és una advocada i política valenciana.

## Biografia

Llicenciada en dret per la Universitat de València. Militant del PSOE des de 1980. Membre de l'executiva del PSPV-PSOE, fou primer tinent d'alcalde de Gandia de 1983 a 1991, i alcaldessa de 1991 a 2003. A les eleccions a les Corts Valencianes de 1983 i de 1987 fou escollida diputada. Fou presidenta de la Comissió d'Educació i Cultura de les Corts Valencianes (1983-1987) i presidenta de la Comissió de Política Social i Ocupació (2003-2007).
Fou escollida senadora per la província de València a les eleccions generals espanyoles de 1986 (substituint Enric Sapena Granell), 1989, 1993 i 1996. Ha estat en diverses legislatures membre de la Diputació Permanent del Senat d'Espanya i portaveu de la comissió d'Educació Universitats, Investigació i cultura i de la Comissió Especial d'Investigació de la violència en espectacles esportius (1989-1991).
Tornà novament a les Corts Valencianes a les eleccions de 2003 i 2007, i el 2011 fou destinada al Consell Valencià de Cultura pel PSPV.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 maig 2015].
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes, VI Legislatura». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 13 maig 2015].
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ «Los partidos llenan de políticos los órganos consultivos de la Generalitat». El País, 08-07-2011. [Consulta: 6 març 2012].

## Bibliografia

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.219. ISBN 9788495484802.
Càrrecs públics :
| Precedit per: Salvador Moragues | Alcaldessa de Gandia 1991 - 2003 | Succeït per: José Manuel Orengo Pastor |
# Bredenbek (Rönne)

El Bredenbek és l'únic afluent major del riu Rönne a Alemanya. Neix dels prats humits a Grabenhorst a la frontera dels municipis de Kisdorf i de Henstedt-Ulzburg al districte de Segeberg a l'estat de Slesvig-Holstein. Desemboca al Rönne al l'aiguamoll Wakendorfer Moor una reserva natural a Naherfurth, un nucli de Kayhude, a unes poques desenes de metres abans que aquest es vessa a l'Alster. El seu nom baix alemany significa rierol (bek) ample (breed).
* El riu al nucli Grabenhorst a Kisdorf
* Gual per a bestiar a Wakendorf II
# Soju

Soju (소주; 燒酒) és una beguda destil·lada originària de Corea. Té un gust similar al vodka, però sovint és lleugerament més dolça, ja que s'hi afegeix sucre. Tradicionalment es feia a partir d'arròs. Ara es fa amb altres midons com el de patata, blat, ordi, moniatos o tapioca. El soju és de color clar i amb un grau d'alcohol d'entre el 16,8% i el 53%. És molt consumit a Corea. Etimològicament prové del xinès shaojiu i significa “licor cremat”.

## Referències

* ↑ Miller, Norman «Soju: the most popular booze in the world». The Guardian, 02-12-2013.
* ↑ Park, Eun-jee. «Koreans looking for weaker soju», 19-11-2014.
* ↑ Hall, Joshua «Soju Makers Aim to Turn Fire Water Into Liquid Gold». The Wall Street Journal, 17-10-2014.

## Enllaços externs

* Learn more about Korean Soju Arxivat 2009-07-27 a Wayback Machine.
* Andong Soju
* Doosan Soju
* Jinro Soju's English-language web page Arxivat 2008-09-04 a Wayback Machine.
* Marketplace Report – Soju sidesteps US liquor laws Arxivat 2007-08-02 a Wayback Machine.
# Tossal de Cambrils

El Tossal de Cambrils és una muntanya de 1.802 metres que es troba al municipi d'Odèn, a la comarca del Solsonès.
Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 271089001).

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Maxixe (Moçambic)

Maxixe és un municipi de Moçambic, situat a la província de Inhambane. En 2007 comptava amb una població de 108.824 habitants. la més gran de la província d'Inhambane, encara que la capital d'aquesta i seu del govern província és Inhambane. És de fet la capital econòmica de la província. Té consideració de municipalitat, la qual ocupa una superfície de 278 km².
Es troba a la costa de l'oceà Índia a una de les ribes de la gran badia d'Inhambane, al costat oposat (sud-occidental) a aquesta ciutat (que es troba a la riba sud-oriental). Uns vaixells fan el servei de ferri i uneixen les dues ciutats que per carretera estan separades 60 km.
El seu nom deriva d'un cap africà local, i en va derivar una dansa brasilera anomenada també maxixe. El seu creixement és posterior a la independència. Fou elevada a ciutat el 18 de juliol de 1972.

## Demografia

| Any | Població |
| 1997 | 97 173 |
| 2007 | 105 895 |

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2007-12-19. [Consulta: 19 desembre 2007].
* ↑ «A cidade da Maxixe nasceu aos 43 anos».
* ↑ «Mozambique: largest cities and towns and statistics of their population». World Gazetteer. Arxivat de l'original el 2008-12-31. [Consulta: 18 juny 2008].
# Mural feminista de Gandia

El Mural per la igualtat, també conegut com el Mural feminista de Gandia o Dones en lluita per la igualtat, és una obra pictòrica de Toni Espinar, situada als murs de l'IES Ausiàs March de Gandia. Fou realitzada el febrer del 2019 en el marc del Serpis Urban Art Project.
Al mural hi apareixen diverses personalitats com Hipàcia d'Alexandria, Marie Curie, Emma Goldman, Maria Montessori, Rosa Luxemburg, Clara Campoamor, Victoria Kent, María Zambrano, Simone de Beauvoir, Violeta Parra, les Tretze Roses, Angela Davis, Patti Smith i Maria Mercè Marçal.
El 8 de març del 2020 fou guixat amb una esvàstica, i el 2021 patí un atac vandàlic més greu en el context d'una campanya estatal contra obres d'art feministes. En ambdós casos, el mural fou reparat per l'autor.

## Referències

* 1 2 «Gandia denuncia l’aparició d’una pintada amb simbologia nazi sobre un mural del 8M». À Punt, 09-03-2020. [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ «Gandia Las miradas de las mujeres que lucharon por la igualdad, último mural del Serpis Urban». Levante-EMV, 16-02-2019. [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ «El autor del mural 'Mujeres en lucha por la igualdad' borra la esvástica que pintaron el día de la manifestación». Gente de la Safor. Arxivat de l'original el 2021-05-09. [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ «Atacs contra expressions artístiques feministes amb motiu del 8M». Media.cat, 12-03-2021. [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ «Un mural feminista con Simone de Beauvoir y María Zambrano, pintado con esvásticas en Gandia». El País, 05-03-2021. [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ «El autor repara el mural feminista atacado en Gandia». Levante-EMV, 08-03-2021. [Consulta: 9 maig 2021].