OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cultura de Dadiwan

La cultura de Dadiwan (xinès: 大地灣文化; pinyin: Dàdìwān) (5850-5350 aC) va ser una cultura neolítica de la qual s'han trobat restes principalment a les províncies de Gansu i Shaanxi, a la Xina. La cultura pren el nom del primer estrat trobat al lloc de Dadiwan. Aquesta cultura compartia unes quantes similituds amb les cultures de Cishan i Peiligang.
L'indret de Dadiwan va ser descobert al comtat de Qin'an, Gansu, i es va excavar des del 1975 fins al 1984. Dadiwan es va construir sobre el pendent d'una muntanya al sud del riu Qingshui, prop del riu Wei. L'estrat més antic d'aquest indret pertany a la cultura de Dadiwan, l'estrat del mig a la cultura de Yangshao i l'estrat més recent a la cultura de Longshan. El lloc cobreix una àrea de més d'un milió m². Les excavacions han descobert fins avui els fonaments de 240 cases, 35 forns de ceràmica, porcions de 12 séquies, 71 tombes, 325 forats per a emmagatzematge i rebuig, i més de 8.000 artefactes.
Els fonaments d'una gran edificació de 290 m² (420 m², incloent-hi el pati exterior), foren descoberts a Dadiwan. L'edifici, conegut com a F901, és descrit pels arqueòlegs xinesos com una sala de reunió comunal i es va bastir sobre una plataforma de terra pilonada, anivellada amb argila cuita.
L'agricultura és representada pels primers espècimens de collita de conreu de secà. Les restes de ji carbonitzat (una classe de mill antic), desenterrats durant la primera fase, són contemporanis dels que s'han trobat a Grècia i demostren que els primers conreus en aquesta àrea van ser ji, abans que es popularitzés el su (mill).
# Arthroleptella villiersi

Arthroleptella villiersi és una espècie de granota que viu a Sud-àfrica.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Minter, L., Channing, A. & Harrison, J. 2004. Arthroleptella villiersi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 20 d'abril del 2008.
# Quadratura de Clenshaw-Curtis

La quadratura de Clenshaw–Curtis i les quadratures de Fejer són mètodes d'integració numèrica basats en l'expansió de l'integrant en termes dels polinomis de Txebixev. Un resum breu de l'algoritme és el següent: la funció $f(x)$ que s'ha d'integrar és avaluada als extrems o arrels dels polinomis de Txebixev i aquests valors es fan servir per construir una aproximació polinòmica de la funció; aquesta és integrada exactament per donar una aproximació de la integral exacta que busquem. El càlcul dels pesos d'integració es pot fer mitjançant una DCT, que a través de la FFT es poden obtenir amb $O(n\log n)$ operacions.

## Introducció general

El mètode consisteix a avaluar la funció en $n+1$ nodes determinats, que anomenarem $x_{j}$, amb $j=0,\ldots ,n$. Llavors, el mètode es pot resumir en la següent equació:
   $\int _{-1}^{1}f(x)\mathrm {d} x\approx I_{N}[f]=\sum _{i=0}^{n}w_{i}f(x_{i})$
on els coeficients $w_{i}$ cal determinar-los en funció de la distribució dels nodes $x_{i}$.

## Fórmules explícites

Es poden obtenir fórmules explícites de la quadrature de Clenshaw-Curtis i de Fejer I i II. Tot i que són poc útils a nivell computacional, ja que fan falta $O(n^{2})$ operacions per calcular-los, tenen la seva importància teòrica i a nivell didàctic.

### Quadratura de Clenshaw-Curtis

Pel cas de la quadratura de Clenshaw-Curtis, els nodes on s'avaluarà la funció són:
   $x_{k}=\cos \theta _{k}\equiv \cos \left({\frac {k\pi }{n}}\right),\quad k=0,\ldots ,n$
Per altra banda, els pesos d'integració són:
   $w_{k}={\frac {c_{k}}{n}}\left(1-\sum _{j=1}^{\lfloor n/2\rfloor }{\frac {b_{j}}{4j^{2}-1}}\cos(2j\theta _{k})\right),\quad k=0,\ldots ,n$
On els coeficients $b_{j}$ i $c_{j}$ tenen la següent expressió:
   $b_{j}=\left\{{\begin{array}{l l}1,&j=n/2\\2,&j<n/2\end{array}}\right.\qquad c_{k}=\left\{{\begin{array}{l l}1,&k=0,n\\2,&\mathrm {altrament} \end{array}}\right.$
# Saint-Rémy-lès-Chevreuse

Saint-Rémy-lès-Chevreuse és un municipi francès, situat al departament d'Yvelines i a la regió de Illa de França. L'any 2007 tenia 7.879 habitants.
Forma part del cantó de Maurepas, del districte de Rambouillet i de la Comunitat de comunes de la Haute Vallée de Chevreuse.

## Demografia

El 2007 tenia 7.879 habitants. Hi havia 2.709 famílies, que vivien en 2.982 habitatges (2.765 habitatges principals, 78 segones residències i 139 desocupats). 2.508 eren cases i 469 eren apartaments.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 4.901 persones, 3.487 eren actives i 1.414 eren inactives. De les 3.487 persones actives 3.313 estaven ocupades.
Hi ha uns tres cents establiments, entre d'altres empreses extractives, empreses alimentàries, fàbriques de material elèctric i altres productes industrials, empreses de construcció, comerç i reparació d'automòbils, 1 transport, hotels i restaurants,empreses d'informàtica….
L'any 2000 a Saint-Rémy-lès-Chevreuse hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia un hospital de tractaments de curta durada i dos hospitals de tractaments de seguiment i rehabilitació, dues escoles maternals i tres escoles elementals, així com un centre de formació no universitària superior de formació sanitària.

## Fills il·lustres

* Amédée Rousseau Beauplan (1790-1853) músic i literat.
* Geneviève Termier (1917-2005), paleontòloga i geòloga

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
# Robert I de Borgonya

Robert I de Borgonya, dit el Vell (1011 – Fleury-sur-Ouche, 1076), fou príncep de França i duc de Borgonya (1032-1076).

## Orígens familiars

Fill quart del rei Robert II de França i la seva tercera esposa, Constança d'Arles. Era net per línia paterna d'Hug Capet i Adelaida d'Aquitània, i per línia materna de Guillem I de Provença i Adelaida d'Anjou. Fou germà dels reis Hug II de França i Enric I de França.

## Ascens al Ducat de Borgonya

El 1026, amb la mort del seu germà gran Hug Magne, ell i el seu germà, el futur Enric I de França, es van rebel·lar contra el seu pare derrontant-lo a París.
A la mort del pare, Robert es va rebel·lar contra el seu germà i nou rei Enric I. La pau fou aconseguida el 1032 gràcies a la concessió del títol de Duc de Borgonya a Robert I. La seva presa de possessió del ducat fou testimonial, ja que realment no tenia cap control sobre els senyors de la regió.

## Núpcies i descendents

Es casà el 1033 amb Hèlia de Semur, la qual fou repudiada el 1055. D'aquesta unió nasqueren:
* l'infant Hug de Borgonya (1034-1059), mort en batalla
* l'infant Enric de Borgonya (1035–v 1074), pare d'Hug I de Borgonya
* l'infant Robert de Borgonya (1040-1113)
* l'infant Simó de Borgonya (1045-1087)
* la infanta Constança de Borgonya (1046-1093), casada el 1081 amb Alfons VI de Castella
Es casà, en segones núpcies, vers el 1048 amb Ermengarda d'Anjou, filla de Folc III d'Anjou i Elisabet de Vendome. D'aquesta unió nasqué una filla:
* la infanta Hildegarda de Borgonya (v 1056-1104), casada el 1068 amb el duc Guillem VIII d'Aquitània (v 1025-1086).
Robert I de Borgonya morí el 21 de març de 1076 a Fleury-sur-Ouche, sent enterrat a Sémur i succeït pel seu net.
# Ammó d'Eleàrquia

Ammó (grec antic: Ἄμμων; llatí: Ammon) fou un bisbe d'Eleàrquia, a la Tebaida (Egipte), de final del segle iv i començament del segle v. Teòfil d'Alexandria li va dirigir una carta canònica que en la seva versió llatina es titula De Vita et Conversatione SS. Pachomii et Theodori.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Ammon». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 145.
# Gobionellus microdon

Gobionellus microdon és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf de Califòrnia fins a Panamà.

## Referències

* ↑ Girard, C. F. 1858. Notes upon various new genera and new species of fishes, in the museum of the Smithsonian Institution, and collected in connection with the United States and Mexican boundary survey: Major William Emory, Commissioner. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 10: 167-171.
* ↑ «Gobionellus microdon». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. i D.R. Robertson 1994. Fishes of the tropical eastern Pacific. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 332 p.

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1953. Ten new American gobioid fishes in the United States National Museum, including additions to a revision of Gobionellus. J. Wash. Acad.Sci., 43(1):18-26.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Hugg, D.O. 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Pezold III, F. L., 1984. A revision of the gobioid fish genus Gobionellus. Ph.D. diss., University of Texas: 269 pp.
* Pezold III, F.L., 2004. Redescription and synonymies of species of the American-West African genus Gobionellus (Teleostei, Gobiidae) with a key to species., Copeia, 2:281-297.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ca l'Alrani

Ca l'Alrani és una masia del municipi de les Franqueses del Vallès (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta rectangular, orientada a migdia. Barri tancat que encercla la façana principal. A la cara Est s'hi ha afegit una nova edificació, damunt la porta d'accés al barri. A la cara Nord hi ha adossada una altra masia que aprofita un tros de Ca L'Alrani; s'observa obertures tapiades que aprofita l'altra casa. Coberta a dues vessants i el carener és paral·lel a la façana, esdevenint, aquesta, rectangular. Portal adovellat d'arc de mig punt en el centre i una gran finestra gòtica al seu damunt. Aquesta és d'arc conopial, i es representen dos caps a la imposta i dos caps en els calats ornamentals. A la base castells.

## Història

L'arxiu parroquial conserva documentació on s'esmenta la casa amb anterioritat al s. XIII. En el fogatge de 1553 apareix Joan Alrani de la Riera. Possiblement la construcció de la casa és d'aquest mateix segle, tal com ens ho indiquen les característiques constructives i l'estil arquitectònic. La casa va pertànyer a la família Trias de Bes fins fa pocs anys. Aquesta fou adquirida pels Rocabella; la casa és habitada per masovers.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Alrani». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Opening

En el món de l'anime, l'opening és la cançó d'obertura que s'emet abans de començar un episodi de la sèrie. Aquest transcorre juntament amb seqüències d'imatges o vídeos que fan referència a la sèrie a la qual pertany.
Gairebé sempre són imatges heroiques, de combats, paisatges onírics on els personatges posen mostrant alhora la seva vulnerabilitat emocional, records dels personatges o inici de viatges, aventures, presentacions de personatges nous, etc.
Se sol abreujar amb les seva dues lletres inicials en majúscules; OP.
En convencions del manga i l'anime és freqüent que es realitzi un karaoke en el qual els otakus interpreten les cançons que més els agraden.
Alguns exemples d'openings són els següents:
* Asterisk, D-Tecnolife, Ichirin no Hana, Tonight Tonight Tonight, Rolling Star, Alones, After Dark, Chu-Bura, Velonica i Shōjo S de Bleach
* Dress (Bloody Trinity Mix) de Trinity Blood
* Tank! de Cowboy Bebop
* KYARADAMON!! de Koni Chan
* COSMIC LOVE de Rosario + Vampire
* DISCOTHEQUE de Rosario + Vampire Capu 2
* Tsubasa Wa Pleasure Line de Chrno Crusade
* Moonlight Densetsu i Sailor Star Song de Sailor Moon
* Great Mazinger de Mazinger Z
* Pegasus Fantasy, Soldier Dream, Chikyuugi, Megami no Senshi ~Pegasus Forever~ de Saint Seiya
* Dan Dan Kokoro Hikareteku de Bola de Drac GT
* Cha La Head Cha La de Dragon Ball Z
* Sakura Saku de Love Hina
* Catch you catch me i Platina de Card Captor Sakura
* Sobakasu, 1/2, Kimi ni fureru Dake de de Rurouni Kenshin
* Rocks, Haruka Kanata, Kanashimi wo Yasashisa ni, Go!!, Seishun Kyosokyoku No Boy, No Cry remember i yura yura de Naruto
* Hero's Come Back!!, Distance, Blue Bird, Closer i Hotaru no Hikari de Naruto Shippudden
* Yakusoku wa Iranai de La visión de Escaflowne
* Egao ni Aitai de Marmalade Boy
* Jajauma ni Sasenaide de Ranma 1/2
* Zankoku na tenshi no teeze (La tesi de l'àngel cruel) de Neon Genesis Evangelion
* Kōga Ninpō Chō de Basilisk: Kōga Ninpō Chō
* Bouken Desho, Desho? de Suzumiya Haruhi no Yuutsu
* Let Me Be With You de Chobits
* Motteke! Sailor Fuku de Lucky ☆ Star
* We Are, Brand New World, Crazy Rainbow de One Piece
* Waratte Kyandi de Candy Candy
* Northern Lights de Shaman King
* Butter-fly de Digimon
* Together de Pokémon
* Mellisa,Ready Steady Go, Undo i Rewrite de Full Metal Alchemist
Viccionari
# Raijin

Raijin (雷神, raijin) és un déu dels llampecs, trons i tempestes en la religió sintoista i la mitologia japonesa.
El seu nom és derivat de les paraules japoneses rai (雷, significant ‘tro’) i shin (神, ‘déu’). Ell és típicament representat com un dimoni timbalejant un tambor per crear trons, en general amb el símbol tomoe dibuixat en el tambor.

## Referències

* ↑ Ashkenazi, Michael. Handbook of Japanese Mythology. ABC-CLIO, 2003, p. 236. ISBN 978-1-57607-467-1 [Consulta: 16 desembre 2008].
# Llengua tama (Colòmbia)

El tama és una llengua extingida que pertanyia al grup occidental de la família de les llengües tucanes. Havia estat parlada als marges del riu Orteguaza. Els habitants de la zona van adaptar el koreguaje, i la pròpia llengua tama podria ser un dialecte del koreguaje.

## Referències

* ↑ Lewis, M. Paul, Gary F. Simons, and Charles D. Fennig (eds). «Tama». A: Ethnologue: Languages of the World, Seventeenth edition. Dallas, Texas: SIL International, 2013.
# Contes

«Contes» té aquests significats:
* Contes (francès) o Còntes (occità), municipi francès al departament dels Alps Marítims (regió de Provença – Alps – Costa Blava)
* Contes (Pas de Calais), municipi al departament del Pas de Calais (regió dels Alts de França)
* Contes, plural de conte, gènere literari
* Contes, plural de conte de fades, mena de conte de caràcter popular i d'autor desconegut
# Ammó el Geòmetra

Ammó el Geòmetra (en grec antic: Ἄμμων, en llatí: Ammon) va ser un geòmetra romà d'origen incert, segurament grec, que va mesurar les muralles de Roma en temps de la primera invasió dels gots dirigits per Alaric l'any 410, i va obtenir un resultat de 21 milles de circuit.

## Referències

* ↑ Ammon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 145
# Tsutomu Isobe

Tsutomu Isobe (磯部 勉, Isobe Tsutomu) és un seiyū i actor japonès nascut el 13 d'octubre de 1950.

## Rols interpretats

Els personatges principals estan en negreta

### Anime
#### 2000

* Saiyuki com Li Touten

#### 2003

* Gungrave com Harry MacDowel

#### 2004

* MONSTER com Inspector Lunge

#### 2005

* Tsubasa: RESERVoir CHRoNiCLE com Pare de Kurogane

#### 2006

* Black Lagoon com Dutch
* Black Lagoon: The Second Barrage com Dutch

#### 2007

* Nagasarete Airantou com Pare d'Ikuto

#### 2008

* One Outs com Hiromichi Kojima

### OVA

* Mobile Suit Gundam MS IGLOO 2: Jūryoku Sensen com Herman Yandel (ep.2)

### Pel·lícules

* Cowboy Bebop: The Movie com Vincent Volaju
* JoJo's Bizarre Adventure: Phantom Blood com Jorge Joestar I
* Magnetic Rose com Heinz
* Naruto la pel·lícula: ¡El rescat de la princesa de la neu! com Dotou Kazehana
* Utsunomiko com Hirotari Kantoku

### Cine

* Dragonball Evolution com Kamesennin

## Referències

* ↑ «Tsutomu ISOBE - Anime News Network» (en anglès). [Consulta: 26 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Tsutomu Isobe a Anime News Network
# Pepe "el hincha"

Pepe, el "hincha" és un personatge de ficció de còmic creat per José Peñarroya. Es va publicar per primera vegada el 1964, al número 166 de la revista Tío Vivo (2a època).

## Argument

Pepe, el "hincha" fa honor al seu nom, és un afeccionat al futbol i un seguidor acèrrim i incondicional del seu equip el Pedrusco F.C. La moral de Don Pepe és molt alta, per què malgrat que el seu equip perd quasi sempre, ell no es desanima i continua animant l'equip. ! El seu equip ¡
L'aspecte físic de Don Pepe, És el d'un home d'estatura mitjana, cabell abundant, sota el nas punxegut, llueix un bigotet, estil Charles Chaplin. Treballa d'oficinista, això el situa un esglaó per sobre de l'obrer (es publica als anys seixanta) per tant es pot considerar de classe mitjana. Està casat, i l'ofici de la seva senyora és "Sus labores" té un fill que es diu Quique. El seu vestit habitual és, camisa blanca, corbata, americana de franel·la i en algunes ocasions un barret, tipus borsalino. Don Pepe és un home, d'estar mol a casa, de caràcter afable, senzill, en definitiva una persona pacifica. Això sempre que no es parli de la seva gran afecció que és el futbol, en aquest cas es torna una bèstia, egoista i mal carat. És soci del Pedrusco F.C. i la seva vida gira al voltant del club i del futbol. Molta moral ha de tenir Don Pepe, per què l'equip del Pedrusco, té el costum de perdre gairebé tots els partits que juga. Tota regla té la seva excepció i la del Pedrusco podrien ser el partit que va guanyar el dia del casament del protagonista de la sèrie i el dia que Don Pepe, va despistar al porter de l'equip rival, precisament el dia que El Pedrusco, hauria cobrat una no pas menyspreable quantitat de diners, per perdre el partit.

## Trajectòria editorial

José Peñarroya Peñarroya (El Forcall, 1910 – Barcelona, 1975) l'autor del personatge era un gran afeccionat al futbol, amb aquesta sèrie va delectar als lectors amb els entrellats del món del futbol. Tant dels equips com dels afeccionats més radicals d'aquest esport.
Pepe el Hincha es va publicar per primera vegada a la revista Tio Vivo segona època (06-III-1961 - 23-II-1981). El personatge també aparegué a Pulgarcito (Bruguera, 1952-1981); Sacarino, Super / Sacarino (Bruguera, 1975) ; Mortadelo Especial (Bruguera, 1975); Rompetechos, Super (Bruguera, 1978) ; El DDT (Bruguera, 1977); i a Clasicos del humor. (RBA, 2009) numero 38.

## Referències

* 1 2 3 Antoni Guiral. Los Tebeos de Nuestra Infancia:La Escuela Bruguera (1964- 1986). Ediciones El Jueves,S.A., 2008. Pag 182 a 185.
* 1 2 «Pepe, el "hincha"». Fundación Gin. [Consulta: 26 desembre 2020].
# Saint-Germain-Nuelles

Saint-Germain-Nuelles és un municipi nou francès, creat l'1 de gener de 2013, situat al departament del Roine i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. En la data de la seua creació té 1.972 habitants.
Aquest municipi nou resulta de la fusió de Saint-Germain-sur-l'Arbresle i Nuelles.

## Referències

* ↑ «Arrêté du 12 novembre 2012 portant création de la commune nouvelle de Saint-Germain-Nuelles». Journal officiel de la République française, 21-12-2012.
# Arseni de Constantinoble

Arseni de Constantinoble anomenat Arseni Autorià, va ser un religiós romà d'Orient que va viure al segle xiii.
Es va educar en un monestir a Nicea del que després en va ser l'abat, però es va retirar per portar una vida d'asceta i va anar al Mont Atos.
Cap a l'any 1255 l'emperador Teodor II Làscaris el va nomenar patriarca de Constantinoble i a la mort de l'emperador el patriarca i el gran domèstic Jordi Muzaló van ser nomenats tutors del seu fill Joan (Joan IV Ducas Làscaris). Muzalon volia trair al príncep i Arseni en desacord, es va retirar, va renunciar al càrrec de Patriarca i se'n va anar a un monestir.
L'any 1261, després de recuperar Constantinoble als llatins, l'emperador Miquel Paleòleg va convidar a Arseni a la capital i li va demanar que exercís altre cop com a Patriarca, però al cap d'uns mesos va fer cegar a Joan Ducas Làscaris, el fill encara infant de Teodor II Lascaris, que era coemperador, i Arseni el va censurar públicament per aquest acte i el va excomunicar. Miquel va implorar el perdó i com que no el va obtenir, va convocar un concili de bisbes, on es van fer acusacions falses contra Arseni, que va ser deposat i condemnat a l'exili al Proconnesos on va sobreviure alguns anys. La data de la seva mort no es coneix, però Fabricius la situa l'any 1264. Quan encara era monjo va escriure una sinopsi de la llei divina (Synopsis Canonum), recollida dels escrits dels pares de l'Església i dels decrets dels concilis.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Arsenius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 15 setembre 2022].
# L'Hôpital

«L'Hôpital o Hôpital» té aquests significats:
* Regla de L'Hôpital, teorema utilitzat per determinar límits desenvolupat pel marquès de l'Hôpital
* Guillaume François Antoine, Marquis de L'Hôpital
* Toponímia:
** L'Hôpital (Mosel·la), municipi francès al departament de Mosel·la
** Lhôpital, municipi francès al departament de l'Ain
** Hôpital-Camfrout, municipi francès al departament de Finisterre (regió de Bretanya)
** L'Hôpital-du-Grosbois, municipi francès al departament del Doubs
** L'Hôpital-le-Grand, municipi francès al departament del Loira
** L'Hôpital-le-Mercier, municipi francès al departament de Saona i Loira
** L'Hôpital-Saint-Blaise, municipi d'Iparralde al territori de Zuberoa, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió d'Aquitània).
** L'Hôpital-Saint-Lieffroy, municipi francès al departament del Doubs
** L'Hôpital-sous-Rochefort, municipi francès al departament del Loira
** Grayan-et-l'Hôpital, municipi francès al departament de la Gironda i a la regió de l'Aquitània
** Grugé-l'Hôpital, municipi francès al departament de Maine i Loira
** Nesle-l'Hôpital, municipi francès al departament del Somme
** Neuilly-l'Hôpital, municipi francès al departament del Somme
** Paris-l'Hôpital, municipi francès al departament de Saona i Loira
** Rosnay-l'Hôpital, municipi francès al departament de l'Aube
** Saulgé-l'Hôpital, municipi francès al departament de Maine i Loira
** Villers-l'Hôpital, municipi francès al departament del Pas-de-Calais
# Ammó (desambiguació)

Ammó (en grec antic: Ἄμμων; en llatí: Ammon) és un nom d'origen egipci derivat del déu Ammó:
* Ammó d'Adrianòpolis, bisbe d'aquesta ciutat l'any 400
* Ammó el Geòmetra, geòmetra romà
* Ammó d'Eleàrquia, bisbe d'Eleàrquia, a la Tebaida (Egipte), a final del segle iv

## Vegeu també

* Ammoni
* Ammon (desambiguació)