OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Place d'Italie

La place d'Italie és una plaça del 13è districte de París.
Té un diàmetre de dos-cents metres i està situada al punt on es troben els bulevards Vincent-Auriol, de l'Hôpital i Auguste-Blanqui, així com les avingudes des Gobelins, de la Sœur-Rosalie, d'Italie, de Choisy i la rue Bobillot. L'esplanada amb el centre comercial Italie 2 va prendre el nom de place Henri-Langlois el 1995.

## Com arribar-hi

La Place d'Italie està servida per l'estació Place d'Italie, amb les línies .

## Història

Deu el seu nom a la proximitat de l'avenue d'Italie: és el punt de partida de la carretera que uneix París amb Itàlia, que actualment és la carretera nacional N7.
Fins a l'extensió de París duta a terme pel baró Haussmann, la ubicació de la place d'Italie estava ocupada per una barrera del mur des Fermiers généraux, que separava París de Gentilly. Claude-Nicolas Ledoux hi havia construït dos pavellons de recol·lecta d'aranzels que foren incendiats el 1789 però que no van ser destruïts fins al 1877. És allà que el general Bréa va ser arrestat el 25 de juny del 1848 pels insurgents, poc abans de ser executat una mica més enllà, a l'actual avenue d'Italie.
L'annexió dels municipis limítrofs per París i la supressió de la barrera el 1860 van permetre construir una gran rotonda que havia de jugar el paper d'una espècie de place de l'Étoile de la Riba Esquerra. Va prendre l'espai de la barrera, així com d'una part del boulevard des Gobelins, del chemin de Ronde d'Ivry i dels boulevards d'Italie i d'Ivry.
Segons el projecte de l'operació Italie 13 dels anys 60, la place d'Italie havia de delimitar l'extrem d'un barri de gratacels al voltant de l'avenue d'Italie, amb la construcció d'una tour Apogée més elevada que la Tour Montparnasse. Aquest projecte va començar amb la construcció de sis gratacels d'uns cent metres d'alçada a prop de la plaça, però va ser annul·lat en gran part el 1975. Una espècie de màstil multicolor, concebut per l'arquitecte Kenzo Tange, ocupa avui en dia la ubicació prevista per a la tour Apogée.

## El cor del 13è districte

Com que és el punt on es troben els principals barris del districte (Gobelins, el barri asiàtic i Butte-aux-Cailles), la place d'Italie és un pas obligat per la circulació d'automòbils i de la majoria de línies de metro i bus. És un punt de trànsit entre les afores i el centre de París o entre el barri de Montparnasse i la Riba Dreta. Hi ha un dels centres comercials més grans de París.
Finalment, és un lloc amb una important vida nocturna, amb els restaurants i cinemes de l'avenue des Gobelins. Es pot dir que el conjunt del 13è districte convergeix a la place d'Italie, excepte el barri de Paris Rive Gauche, al costat del Sena.
# Moser

«Moser» té aquests significats:
* Moser-Roth, marca alemanya de xocolata produïda per Storck i comercialitzada per Aldi
* Biografies:
** Aldo Moser (Giovo, província de Trento, 1934), ciclista italià que fou professional entre 1954 i 1973
** Alfredo Moser (Uberaba, Minas Gerais), mecànic i inventor brasiler conegut per haver inventat la llum Moser
** Coloman Moser o Kolo Moser (Viena, 1868 - 1918), pintor, dibuixant i dissenyador austríac
** Edvard Moser (1962), neurocientífic i psicòleg noruec, guardonat amb el Premi Nobel de Fisiologia o Medicina
** Enzo Moser (Palù di Giovo, 1940 - 2008), ciclista italià professional entre 1962 i 1967
** Francesco Moser (Giovo, 1951), ciclista italià professional entre 1973 i 1988
** Franz Moser (Viena, 1880 - 1939), compositor austríac
** Johannes Moser (Berlín, 1889 - ?), compositor i musicòleg alemany
** Leo Moser (1921-1970), matemàtic austríac-canadenc
** May-Britt Moser (1963), neurocientífica i psicòloga noruega
** Moreno Moser (Trento, Trentino - Tirol del Sud, 1990), ciclista italià professional des del 2012
** Rudolf Moser (Niederuzwyl, 1892 - Basilea, 1960), compositor suís
** Silvio Moser (1941, Zuric), pilot de curses automobilístiques suís que va arribar a disputar curses de Fórmula 1
* Miscel·lània:
** Teorema de Kolmogórov-Arnold-Moser, resultat de sistemes dinàmics sobre la persistència de moviments quasiperiòdics
# Júlia Serrasolsas

Júlia Serrasolsas (Barcelona, 1 de maig de 1998) és una cantant i compositora catalana.
El seu primer contacte amb la fama va arribar quan l'any 2016 va penjar una cançó a YouTube titulada Libremente juntas (més coneguda com a No somos amigas nos comemos el c***) . Ho va fer de la mà de la seva germana bessona, Mariona Serrasolsas (coneguda artísticament com a Maio), amb qui formen el grup musical Akelarre.
Juntament amb el seu germà Pau Serrasolsas, tots dos veïns de Sant Andreu de Palomar, forma part del grup de música "Ginestà", que s'emportà el guardó al Millor disc de cançó d'autor 2019 pel seu àlbum homònim en els Premis Enderrock 2020. Abans de començar la seva trajectòria amb Ginestà, també amb el seu germà, liderà un altre grup musical anomenat "La Púrria".

## Referències

* ↑ García Mateu, David «Júlia Serrasolsas. La banda andreuenca Ginestà, premiada amb el Millor disc d'autor». L'Expres de Sant Andreu, 06-03-2020 [Consulta: 24 octubre 2020].
* ↑ Cervantes, Xavier «El pop anticapitalista de Ginestà». Diari ARA, 19-02-2020 [Consulta: 24 octubre 2020].
* ↑ Lleonart Fernàndez, Arnau «Ginestà: ‘Les bosses que tenim als ulls són d'anar de bòlit tot el dia’. Pau i Júlia Serrasolsas, cantants de Ginestà, un dels grups revelació que ens deixa el 2020». VilaWeb, 24-10-2020 [Consulta: 24 octubre 2020].
# Can Prat (Llinars del Vallès)

Can Prat és una obra de Llinars del Vallès (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat de planta quadrangular que prové de la reforma i ampliació de l'antiga masia. Al voltant hi ha altres edificis de caràcter agrícola. Es distingeixen tres cossos, el central sobresurt un pis més. Tots dos estan coberts amb teulada a doble vessant. Els laterals tenen una galeria oberta al pis. Les dues façanes tenen un capcer de perfil sinuós i una distribució simètrica d'obertures. La façana està flanquejada per dues torres de planta quadrada i cobertes a quatre vessants.

## Història

La casa actual és fruit d'una reforma i ampliació de finals del segle passat, amb elements formals i decoratius que són representatius del llenguatge eclèctic.
En el fogatge de 1553 apareix esmentat "en Prat" dins el poble de Collsabadell, que forma part actualment del terme municipal de Llinars.

## Referències

* 1 2 3 «Can Prat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 juliol 2018].
# Gneu Octavi (cònsol 165 aC)

Gneu Octavi (en llatí Cnaeus Octavius) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Era fill de Cnaeus Octavius, pretor l'any 205 aC. Formava part de la gens Octàvia, una família romana d'origen plebeu.
A l'hivern de l'any 170 aC va ser enviat a Grècia com a ambaixador, amb Gai Popil·li Laenes i el 169 aC ja retornat a Roma, va ser elegit un dels decemviri sacrorum. L'any 168 aC va ser pretor i va dirigir la flota contra Perseu de Macedònia. Després de la derrota de Perseu a la batalla de Pidna, (168 aC) Octavi va anar a Samotràcia on s'havia refugiat el rei macedoni. Perseu es va rendir a Octavi, el qual el va portar davant del cònsol Luci Emili Paul·le Macedònic, que era a Amfípolis.
L'any 167 aC va tornar a Roma amb el botí fet a la seva campanya i l'1 de desembre d'aquell va celebrar un triomf naval. La riquesa acumulada li va permetre viure amb esplendor i es va construir una gran casa al Palatí, que segons Ciceró va contribuir a la seva elecció com a cònsol. També va construir un pòrtic, anomenat Porticus Octavia.

## Consolat

L'any 165 aC va ser elegit cònsol amb Tit Manli Torquat. Va ser el primer de la família dels Octavii que arribava a aquesta màxima dignitat.
El 162 aC va ser enviat amb dos col·legues, a Síria on hi havia certa confusió i el Senat havia considerar que el moment era propici per reforçar els termes del tractat d'Apamea signat per Antíoc III el Gran, aprofitant la minoria d'Antíoc V Eupator. Però aquesta ambaixada li va costar la vida a Octavi. Era a un gimnàs a Laodicea del Licos quan va ser assassinat per un greco-sirià de nom Leptines. Es va acusar d'instigador el regent Lísies. Una estàtua seva es va posar a la rostra de Roma, que encara es conservava en temps de Ciceró.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 6.
# Nyam-Osoryn Tuyaa

Aquest és un nom mongol. El nom és «Tuyaa», i «Nyam-Osoryn» és un patronímic, no un cognom.
Nyam-Osoryn Tuyaa (mongol: Ням-Осорын Туяa) (Ulaanbaatar, 1958) va ser una política mongola i primer ministre en funcions del 22 al 30 de juliol de 1999. També va ocupar el càrrec de presidenta de la 55a sessió de la Comissió Econòmica i Social de les Nacions Unides per a Àsia i el Pacífic (ESCAP).
Tuyaa va ser la ministra d'Afers Exteriors del govern dirigit pel Partit Democràtic sota la direcció de Janlavyn Narantsatsralt, sent nomenada el 1998. Quan aquest govern es va veure obligat a dimitir l'any següent, es va convertir en primera ministra en funcions per poc temps abans que el parlament elegís Rinchinnyamyn Amarjargal. Després va exercir de ministra d'Afers Exteriors al nou govern fins que va ser derrotat a les eleccions del 2000. Ella mateixa va perdre el seu escó al parlament (per a un districte de la província de Khentii) en les mateixes eleccions, que van fer que el Partit del Poble de Mongòlia guanyès tots els escons menys quatre.

## Referències

* ↑ Rossabi, M. Modern Mongolia: from Khans to Commissars to Capitalists (en anglès). University of California Press, 2005, p. 222. ISBN 9780520938625.
* ↑ «United Nations Information Services; Press Release No. G/17/99, BS/09/99» (en anglès). ESCAP, 28-04-1999. Arxivat de l'original el 2012-09-23. [Consulta: 23 setembre 2020].
# Periophthalmus argentilineatus

Periophthalmus argentilineatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud del Mar Roig fins a Sud-àfrica, les Illes Mariannes, Samoa, les Illes Ryukyu, l'oest d'Austràlia i Oceania.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Georges Le Rumeur

Georges Le Rumeur, conegut com a Mathaliz (Fougères, 1882 - Azay-le-Rideau, Indre i Loira, Centre - Vall del Loira, 1941) fou un escriptor i nacionalista bretó. Fou entronitzat com a bard al Gorsedd bretó de Sant Brieg, el 1907, sota el nom de Mathaliz-Ab- Gwenc'hlan. També fou un dels fundadors el 1911 del Partit Nacionalista Bretó amb Camille Le Mercier d'Erm. Col·laborà amb nombroses revistes bretones.

## Bibliografia

* A c'horsedd Breiz. Keraez, 1913
* Pour les Bretons! : chants de guerre, il·lustrats de dissenys del bard «Mathaliz» d'Alain Gurval. 1914
* Breiz Divarvel, recull de poesies en llengua bretona.
# Comtat d'Augst

El comtat d'Augst o Augstgau era una jurísdicció feudal d'Alemanya al sud del Rin més amunt de Basilea, esmentat el 752 com "in fini Augustinense" i el 897 com "in pago Ougesgouue". El 870 s'esmenta Augstgau com Basalchowa (Baselgau) i es diu el 891 que estava situat "in superiore Argowe" (a l'Aargau o Argòvia superior). Hi havia una altra regió d'Augstgau a Baviera a la vall del Lech esmentada als segles VIII i IX.
Del 891 al 894 s'esmenta un comte anomenat Cadaló o Khadaloh, que és l'únic comte conegut i que manava l'exèrcit d'Arnulf de Caríntia en la guerra contra el rei Rodolf I de Borgonya. S'esmenta per darrer cop el 1041 quan l'emperador Enric III va donar el comtat (que incloïa zones del Sisgau) al bisbe Teodoric de Basilea.

## Referències

* Augstgau
# Can Xeco Monnar

Can Xeco Monnar és una obra d'Alella (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici civil, una masia molt transformada. A l'antiga estructura coberta per una teulada a dues vessants se li han afegit alguns annexes, un perpendicular a la façana i que ocupa gairebé la meitat de la façana original, i un altre situat a la banda esquerra que continua amb la inclinació de la teulada i que es caracteritza per les arcades de mig punt que formen el porxo lateral.
Es conserva la porta d'arc de mig punt dovellada de pedra. Hi ha un gran balcó del segle xix que recorre tot el pis superior i un rellotge de sol pintat sobre la façana.

## Història

Al segle xiv s'anomenava "Mas Fornells", fins que va ser adquirit per Jaume Monar, a la família del qual va continuar pertanyent fins a finals del segle xviii.

## Referències

* 1 2 3 «Can Xeco Monnar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Gai Semproni Tudità

Gai Semproni Tudità és el nom dels següents personatges:
* Gai Semproni Tudità (pretor), pretor el 197 aC
* Gai Semproni Tudità (magistrat), magistrat romà
* Gai Semproni Tudità (cònsol), cònsol el 129 aC
# Nyamuragira

El Nyamuragira, també anomenat Girungo-Namlagira, Namlagira, Nyamlagira o Nyamulagira, és un volcà actiu dins les muntanyes Virunga, a l'est de la República Democràtica del Congo. El volcà es troba uns 25 quilòmetres al nord del llac Kivu i de la ciutat de Goma, prop de la frontera amb Ruanda. És a tan sols 13 quilòmetres del Nyiragongo, un volcà que va causar importants danys a la ciutat de Goma el 2002.
El cim s'eleva fins als 3.058 msnm i culmina en una caldera de dos quilòmetres d'amplada per 2,3 quilòmetres de llargada i envoltada de penya-segats de cent metres d'alçada.

## Erupcions

La primera erupció observada pels occidentals data del 1865. Les seves erupcions posteriors tenen un índex d'explosibilitat volcànica de 0 a 2 i emeten colades de lava que de vegades causen morts, com el 1912.
El Nyamuragira es considera un dels volcans més actius d'Àfrica amb més de 30 erupcions registrades des de 1880. A banda de les erupcions del cràter principal, hi ha hagut nombroses erupcions dels flancs del volcà, creant nous volcans més petits que van durar poc temps. El 6 de novembre de 2011 va tenir una important erupció pel vessant nord-oest. La darrera erupció va tenir lloc l'abril de 2018.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Global Volcanism Program | Nyamuragira» (en anglès). [Consulta: 29 novembre 2020].
* ↑ Smets, B.; Wauthier, C.; d'Oreye, N. «A new map of the lava flow field of Nyamulagira (D.R. Congo) from satellite imagery». Journal of African Earth Sciences, 58, 5, 2010, p. 778–786. DOI: 10.1016/j.jafrearsci.2010.07.005.
* ↑ «Volcano erupts in Congo». CNN, 02-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-01-27. [Consulta: 13 febrer 2011].
* ↑ Reuters, Source: «Congo's Nyamuragira volcano eruption biggest for a century - video» (en anglès). The Guardian, 14-11-2011. ISSN: 0261-3077.
# Scotorepens sanborni

Scotorepens sanborni és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a Austràlia (Territori del Nord, Queensland i Austràlia Occidental), Indonèsia (Irian Jaya) i Papua Nova Guinea. El seu hàbitat natural són terres baixes del bosc tropical humit, bosc esclerofil·le, boscos costaners, i sabana. No hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.
Fou anomenat en honor del zoòleg estatunidenc Colin Campbell Sanborn.

## Referències

* ↑ Hutson, T.; Schlitter, D.; Csorba, G.; Bonaccorso, F.; McKenzie, N. Scotorepens sanborni. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 04-03-2014.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 357. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Periophthalmus kalolo

Periophthalmus kalolo és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a Samoa.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Giacopo Antonio Venier

Giacopo Antonio Venier (Recanati, 1422 - Recanati, 3 d'agost de 1479) fou un cardenal i bisbe italià.

## Biografia

Antonio Jacopo Venier va néixer a Recanati l'any 1422. Després d'obtenir un doctorat en dret, es va traslladar a Roma per convertir-se en scriptor papal. Més tard esdevingué clergue a la Cambra apostòlica.
El 15 de setembre de 1460, Alfons el Magnànim el va nomenar bisbe de Siracusa. El papa Pius II va confirmar aquest nomenament el 9 de gener de 1462. El 16 de setembre de 1464 va ser traslladat a la seu de Lleó, prenent Venier possessió del bisbat el 7 d'octubre. Va ser consagrat bisbe el 22 de desembre de 1465 a l'església de Sant'Apollinare alle Terme Neroniane-Alessandrine a Roma pel cardenal Guillaume d'Estouteville, arquebisbe de Rouen.
El papa Pau II el va nomenar nunci d'Enric IV de Castella, que va enviar Venier a Roma com el seu ambaixador. El 1460, es va convertir en nunci del papa a Francesc Sforza a Milà. Va ser traslladat a la seu de Conca el 6 d'octubre de 1469, prenent possessió de la seu el 7 d'agost de 1470. Va ocupar aquesta seu fins a la seva mort.
En el consistori del 7 de maig de 1473, el papa Sixt IV va fer de Venier cardenal prevere. El 10 de maig de 1473 va rebre el barret vermell a la Basílica de Santa Maria Maggiore; i el 17 de maig va rebre el títol de San Vito in Macello Martire. El 3 de desembre de 1476 va optar pel títol cardenalici de San Clemente.
Va morir a Recanati el 3 d'agost de 1479. Va ser traslladat a Roma i enterrat a la Basílica de Sant Climent del Laterà el 12 d'agost de 1479.

## Bibliografia

* Salvador Miranda, VENIER, Giacopo Antonio, The Cardinals of the Holy Roman Church, Florida International University.
# Corral del Ton del Llarg

El Corral del Ton del Llarg fou un corral de pastors aïllat del terme municipal de Conca de Dalt, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca. Pertanyia a l'antic poble d'Herba-savina.
Estava situada al nord-est de la Font de Resteria i de les bordes del Manel i del Tarrufa, a migdia de l'extrem sud-oriental del Serrat de Resteria i a llevant de lo Comellar.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Xabier Bengoetxea Iparraguirre

Xabier Bengoetxea Iparraguirre (Zubieta, 13 de desembre de 1965) és un exfutbolista basc, que ocupava la posició de defensa, Va desenvolupar la major part de la seva carrera futbolística a la Reial Societat, entre els anys 1985 i 1991. club del qual seria posteriorment vicepresident esportiu, sota la presidència de José Luis Astiazarán.
Debutà a primera divisió amb la Reial Societat la temporada 1985-86, tot jugant un encontre. Els següents dos anys seguiria tenint aparicions esporàdiques amb l'equip donostiarra, fins a la seua consolidació a la 88/89, en la qual hi disputa 33 partits. Seria titular amb la Reial Societat fins a la temporada 90/91, i va disputar 128 partits amb l'equip. L'estiu de 1991 va fitxar pel Real Burgos. Al quadre castellà continuaria sent titular, tant primer a la màxima categoria com després a la categoria d'argent.
És llicenciat en dret per la Universitat del País Basc i fou president de l'empresa d'electrodomèstics Fagor des del maig de 2013 fins al 2014. Després treballa a Edesa i des del març de 2016 fins al juny de 2017 treballà a Adwen. Fou el màxim responsable de l'àrea de recursos humans de Siemens Gamesa des del juny de 2017 fins al 27 de novembre del mateix any, quan fou cessat del càrrec (tot i que continuà com a treballador de l'empresa).

## Referències

* 1 2 «Fitxa del jugador». BDFutbol. [Consulta: 6 novembre 2018].
* 1 2 Ormazabal, Mikel. «“Vamos a conseguir que en Fagor nadie se quede sin empleo”» (en castellà). Sant Sebastià: El País, 16-08-2014. [Consulta: 6 novembre 2018].
* ↑ «Boris, primer español no vasco en la Real» (en castellà). El Mundo, 13-08-2002 [Consulta: 6 novembre 2018].
* ↑ «Fitxa del jugador». Realsocialismo. [Consulta: 6 novembre 2018].
* ↑ Álvarez, Manu. «Siemens Gamesa destituye a su jefe de recursos humanos tras la polémica por los despidos» (en castellà). El Correo, 28-11-2017. [Consulta: 6 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a BDFutbol.com
# Terme

«Terme» té aquests significats:
* Lingüística:
** Terme, sinònim de paraula
* Geografia:
** Terme municipal, abast territorial del municipi
** Terme, en llenguatge corrent es designa a qualsevol entitat de població, sigui quina sigui la seva situació administrativa.
* Toponímia:
** Terme (Grècia), antiga ciutat d'Etòlia
** Riu Terme, a Turquia
** Terme (Samsun), ciutat de Turquia de la Província de Samsun
** Terme, masia del municipi de Pinell de Solsonès
* Antroponímia:
** Terme (llatí: Thermus), cognom romà associat a la gens Minúcia:
*** Quint Minuci Terme, cònsol el 193 aC
*** Luci Minuci Terme, llegat del cònsol Aulus Manli Vulsó el 178 aC
*** Minuci Terme, llegat de Luci Valeri Flac el 85 aC
*** Marc Minuci Terme, pretor el 82 aC
*** Aulus Minuci Terme, magistrat romà defensat per Ciceró
*** Quint Minuci Terme, propretor el 51 aC
* Lògica:
** Un terme és un component bàsic d'una proposició en lògica aristotèlica.
* Matemàtica:
** Es pot dir terme un sumand d'una addició, especialment en el cas dels monomis que formen part d'un polinomi.
# Gai Semproni Tudità (magistrat)

Gai Semproni Tudità (en llatí Caius Sempronius C. F. Tuditanus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Semprònia i portava el cognomen de la seva branca familiar, els Tudità.
Va ser un dels deu comissionats enviats a Luci Mummi l'any 146 aC per establir la part sud de Grècia com a província romana. Era el besavi de l'orador Quint Hortensi. Ha estat sovint confós amb el seu fill Gai Semproni Tudità (cònsol).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1182.