OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Haliwa

Haliwa era un territori tribal vora unes muntanyes del mateix nom, situat a la zona fronterera entre l'Imperi hitita i Mitanni.
Es devia formar cap al segle XVI aC i va caure sota influència de Mitanni, fins que a finals del segle xv aC els hitites el van sotmetre. Potser l'any 1360 aC el rei Tushratta de Mitanni hi va afavorir una revolta. Subiluliuma I, que probablement encara només era príncep hereu hitita, va anar a la zona i va derrotar els rebels, quan es dirigia a pacificar el regne hurrita d'Isuwa.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 92. ISBN 8446022532.
# Sinningia speciosa

Sinningia speciosa, comunament coneguda en el comerç de plantes ornamentals com Gloxinia, és un membre tuberós dins la família Gesneriaceae. E va introduir al cultiu l'any 1817 des del Brasil sota el nom de Gloxinia speciosa. El nom en anglès de Florist's gloxinia de vegades es fa servir per distingir-la de les espècies rizomatoses actualment incloses dins el gènere Gloxinia. Aquesta planta produeix flors grosses, acolorides, avellutades i brillants que són plantes d'interior populars. El seu cultiu és similar al de la viola africana però S. speciosa generalment requerix més llum i sovint té un període de dormició quan el tubercle s'ha de mantenir fresc i sec fins a la rebrotada.
La seva zona de resistència, segons la classificació dels Estats Units, es troba en els nivells de 10 a 12.

## Referències

* ↑ SFGate: How to Propagate Gloxinia
# Rhein-Neckar-Arena

El Rhein-Neckar-Arena és un estadi de futbol de la ciutat de Sinsheim, a l'estat federat de Baden-Württemberg (Alemanya). Actualment és la seu del TSG 1899 Hoffenheim i substitueix a l'antic estadi Dietmar Hopp Stadion.

## Construcció

L'estadi està situat al costat del Museu de l'Automoció i de la Tecnologia de Sinsheim, a més té una sortida a l'autopista A 6 a Sinsheim-sud. El nou estadi té una capacitat per a uns 30.164 espectadors. Encara que la construcció s'havia previst originalment a Heidelberg o a Eppelheim però a l'estiu del 2006 en una disputa amb la ciutat de Heidelberg els plans d'expansió de la companyia Wild-Werke van impossibilitar l'emplaçament.

## Finançament

L'estadi és un projecte realitzat amb finançament privat de la Sportmäzens Dietmar Hopp, cofundador de SAP, que també va construir l'any 1999 el Dietmar Hopp Stadion de 6.350 localitats al districte de Hoffenheim. Dietmar va buscar a la regió a empreses patrocinadores perquè realitzessin funcions de mecenatge. A causa de la situació al costat de l'autopista A 6 l'estadi és un bon mitjà publicitari.

## Referències

* Rhein-Neckar-Arena architect: Eheim Moebel
* Rhein-Neckar-Arena roof: Rhein-Neckar-Arena
* Gruener, Martin. "Auch wenn's zwickt: Obasi zaubert und bezaubert". kicker.de. kicker Sportmagazin. http://www.kicker.de/news/fussball/bundesliga/startseite/555508/artikel_auch-wenns-zwickt_obasi-zaubert-und-bezaubert.html. Consultat 22 juliol 2011.
* "Women's World Cup Germany 2011 – Sinsheim". FIFA. http://www.fifa.com/womensworldcup/destination/cities/city=5990/index.htmlArxivat+2012-01-21+a+Wayback+Machine.. Consultat 1 febrer 2009.
* "New home for German giant-killers". BBC News. 30 gener 2009. http://news.bbc.co.uk/1/hi/world/europe/7861712.stm. Consultat 1 febrer 2009.

## Enllaços externs

* Fotos zum Stadionbau Arxivat 2009-02-23 a Wayback Machine.
* Bericht der Rhein-Neckar-Zeitung zur Baugenehmigung Arxivat 2008-06-13 a Wayback Machine.
* Infos zum neuen Stadion Arxivat 2009-01-03 a Wayback Machine.
* DFB-Infoseite zum Stadion für die Frauenfußball-WM 2011
# Nolinòidies

Les nolinòidies (Nolinoideae) és una subfamília de la família de les asparagàcies, plantes amb flor monocotiledònies.
Inclou diversos gèneres que en l'antic sistema Cronquist estaven ubicats en altres famílies com les liliàcies. El sistema filogenètic APG III agrupa dins d'aquesta subfamília antigues famílies com ara Convallariaceae, Ruscaceae, Nolinaceae o Eriospermaceae.

## Gèneres

| Aspidistra Beaucarnea Calibanus Campylandra Comosperma Convallaria Danae Dasylirion Disporopsis Dracaena Eriospermum Gonioscypha Heteropolygonatum Liriope | Maianthemum Nolina Ophiopogon Peliosanthes Polygonatum Reineckea Rohdea Ruscus Sansevieria Semele Speirantha Theropogon Tricalistra Tupistra |

## Vegeu també

* Dracaena marginata.
* Dasylirion serratifolium
* Dasylirion longissimum

## Enllaços externs

* Liliaceae a Flora of North America (anglès)
# Pau I d'Èmesa

Pau I d'Èmesa (grec antic: Παῦλος, llatí: Paulus) fou un bisbe bizantí d'Èmesa que va estar present al concili de Selèucia el 359 i fou adherent del partit d'Acaci, encara que probablement sota l'emperador Jovià es va unir al partit ortodox, i probablement va actuar conforme a les indicacions d'aquesta facció al sínode d'Antioquia del 363 i amb seguretat al de Tíana, probablement el 367.

## Referències

* ↑ «Paul of Emesa», McClintock and Strong Biblical Cyclopedia.
# Branko Baletić

Branko Baletić (brǎːŋkɔ bâlɛtit͡ɕ; nascut el 5 de juny de 1946 a Belgrad, Sèrbia) és undirector de cinema i productor ètnicament montenegrí. Les seves pel·lícules inclouen Granica (1990) (productor), Stela (1990) (productor executiu) i la seva més celebrada, Balkan ekspres (1983), una història còmica de contrabandistes i lladres serbis durant l'ocupació alemanya a la Segona Guerra Mundial, que continua sent una fita del cinema serbi.

## Filmografia

* 2007: Balkan ekspres 3 (director)
* 2005: Imam nesto vazno da vam kazem (productor)
* 1997: Tri letnja dana Vozac autobusa (actor)
* 1995: "Otvorena vrata" Cekajuci Batu, un episodi (director)
* 1990: Granica (productor)
* 1990: Stela (productor executiu)
* 1989: Najbolji (productor executiu)
* 1989: Hamburg Altona (productor executiu)
* 1988: Klopka (productor executiu)
* 1988: Zivot sa stricem (productor executiu)
* 1987: Dogodilo se na danasnji dan (productor)
* 1987: Uvek spremne zene (director i guionista)
* 1986: Nanule (productor supervisor)
* 1983: Balkan ekspres (director)
* 1983: Kamiondzije 2 (director de segona unitat)
* 1981: Sok od sljiva (director i guionista)
* 1977: Specijalno vaspitanje
* 1969: Drzi bure vodu dok majstori odu (director)
* 1969: Laka lova (director)

## Referències

* ↑ Branko Baletić: Ne smeta mi što moj film zovu jugoslovenskom Žaokom - Halo u poverenju (1983), yugopapir, maig de 2016
* ↑ Kamo lepe sreće da smo mi izbacili njih, a ne oni nas, Danas, 9 de juny de 2007
# Santa Maria de Torredenegó

Santa Maria de Torredenegó és l'església parroquial del nucli de Torredenegó, al municipi de Llobera de la comarca del Solsonès. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català

## Descripció

Conserva encara l'estructura romànica del segle xii. La planta és rectangular i de nau única. L'interior de la nau presenta una volta de canó i l'absis s'obre amb un arc preabsidal. L'absis és semicircular amb el parament format per grans carreus escairats i de bona talla menys a la base, on són més grans i irregulars. L'absis presenta una cornisa de peces trapezoïdals en bisell i dues obertures: una al centre, amb arc de mig punt de pedra única i d'una esqueixada; l'altra rectangular al cantó de migdia. La portalada s'obre al mur de migdia. Té dues columnes a banda i banda amb base llisa i capitell decorat amb motius vegetals. L'arquivolta té un bordó que segueix les columnes, una franja ampla sense decoració i una banda lleugerament encorbada, decorada amb palmetes sense interrupció. Alguns elements originals es conserven al Museu Diocesà de Solsona. Al frontis s'alça un campanar d'espadanya amb dues obertures. Té enganxada la rectoria.

## Notícies històriques

La primera notícia és del 1142. És un document que l'anomena "Sancte Marie de Turre de Negó". Aquest topònim fa referència a torre o mas fortificat, al voltant del qual s'estenia una zona que devia tenir per senyor un tal Enneg o Ennegó, persona de la primera època de la conquesta. En el seu terme hi havia ja al Segle XI diverses propietats feudals sota el domini dels comtes d'Urgell. Al segle xi apareix com a senyor Amaltruda, de la família vescomtal de Cardona. El 1158 posseïen aquest sector Pere i Arnau de Freixenet, que feren donacions de terres a Santa Maria de Solsona. Als documents, doncs, dels segles xi i xii, Torredenegó és entès com un terme si fa no fa estès, amb diferents masos escampats. L'any 1313 adquirí la categoria de parròquia. El 1593, amb la creació del Bisbat de Solsona, encara la mantenia, per bé que posteriorment la perdé. Segons una llinda datada l'any 1660, a la segona meitat del segle xvii l'església va ser ampliada pel cantó nord amb un cos que servia de sagristia. També s'hi afegí un cor postís. Des de 1936 la seva portalada es conserva al Museu Diocesà i Comarcal de Solsona. A l'església en el seu lloc hi havia una porta nova, que intentava recordar l'original. Finalment la direcció del Museu, a instàncies de la gent del poble, el 1988, restituí a la portalada del temple el complement de columnes, capitells i arcada que hi havia hagut.

## Referències

* ↑ «Santa Maria de Torredenegó». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 4 febrer 2014].
* ↑ «Santa Maria de Torredenegó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2014].
# Granvia Sud

Granvia Sud és un Barri de l'Hospitalet de Llobregat. Fou habitat a partir de 1967, quan es van construir els dos primers blocs del barri (coneguts pels veïns i veïnes com A i C). S'hi van construir tres blocs més els anys 1968, 1970 i 1971 (els B, F i D), respectivament. Els primers cinc blocs foren promoguts per Pere Balañá i Espinós, propietari dels terrenys, i el constructor Federico Vallet Nubiola. El projecte del barri, aprovat l'any 1961, preveia dotze blocs d'habitatges i vuit blocs d'equipaments i oficines. Entre 1998 i 2008 es van construir tres blocs més.
El barri tradicionalment conegut com a Granvia Sud era l'espai delimitat pels actuals carrers Arquitectura, Escultura, Avinguda de la Granvia de l'Hospitalet i Literatura. No va tenir reconeixement oficial com a barri i era dins del Districte III i del barri de Santa Eulàlia. El gener de 2013 fou modificat el Districte III, al que es van incorporar bona part de les terres de la Marina que pertanyien al Districte VI. El desembre de 2013, el Districte III es va dividir en dues parts, el tradicional barri de Santa Eulàlia i la Plaça Europa per una banda, i es va crear un altre barri, anomenat Granvia Sud, que incorpora el petit barri creat el 1967 i la zona de la Marina al voltant de les instal·lacions de la Fira de Barcelona. El nou barri té 2,03 km² i és el segon més gran de la ciutat. El 31 de desembre de 2016 el padró recollia 3.209 habitants.
El barri tradicional, l'any 1981 va arribar a tenir 2.888 habitants. L'any 1997 va baixar fins 2.108. L'any 2011 va pujar a 2.927 habitants. L'any 2015 tenia 2.863 habitants. I en 2019 va pujar a tenir 3.289 habitants.
A més del nucli més antic del barri, l'any 2009 foren construïdes unes rengleres de cases unifamiliars i un bloc als carrers Mileva Maric, Hanna Arendt i Ciències, amb l'objectiu de reallotjar les famílies que havien estat traslladades en dues ocasions amb motiu de la construcció i ampliació dels pavellons de la Fira.

## Referències

* ↑ Domínguez, Manuel. 50 anys de Granvia Sud. Història d'un barri de l'Hospitalet. L'Hospitalet: Centre d'Estudis de l'Hospitalet Associació de Veïns Ildefons Cerdà de Granvia Sud, setembre 2017, p. 28-37. ISBN 978-84-944597-7-1.
* ↑ Id. pàg. 140
* ↑ «Anuari Estadístic de la Ciutat. L'Hospitalet 2016».
* ↑ Domínguez, op. cit., pàg. 154.
* ↑ Id. pàg. 122
# Simeri Crichi

Simeri Crichi és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. L'any 2023 tenia 4722 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 4.705 | 4.710 | 4.722 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |
# (539) Pamina

(539) Pamina és el nom que rep l'asteroide número 539, situat al cinturó d'asteroides.
Fou descobert per l'astrònom Max Wolf des de l'observatori de Heidelberg (Alemanya), el 2 d'agost del 1904.
El nom prové del de la filla de la Reina de la Nit, en l'òpera Die Zauberflöte (La flauta màgica) de Wolfgang Amadeus Mozart.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ «IAU Minor Planet Center». [Consulta: 12 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la NASA
# Nolita

Nolita, de vegades escrit NoLita (North of Little Italy, en català Nord de la Petita Itàlia és un barri de Manhattan, a New York.
Nolita és delimitat al nord per Houston Street, a l'est per Bowery, al sud per Broome Street, i a l'oest per Lafayette Street. S'estén a l'est de SoHo, al sud de NoHo, a l'oest del Lower East Side, i al nord de Little Italy i Chinatown.
El barri ha estat molt de temps considerat com una part de Little Italy, però ha perdut el seu caràcter italoamericà, en haver-se'n dispersat la població cap als altres boroughs de la ciutat i als afores. A partir de la meitat dels anys 1990, el barri ha vist una afluència creixent de yuppies, afavorint un desenvolupament de restaurants i bars.
Havent intentat en va d'integrar el veïnat en el marc de SoHo, els promotors immobiliaris han proposat diversos noms per a aquest nou barri d'alt estànding. El primer nom escollit ha estat en principi tret d'una campanya publicitària anomenada The Village Voice després NoLiTa, nom definitiu escollit per l'agent immobiliari William R. MacLeod Jr. el 1994. Aquest nom segueix la tendència dels noms anomenats "maleta" començada per SoHo (sud de Houston Street) i TriBeCa (Triangle Below Canal Street) que talla diverses paraules per a fer-ne una de sola.
El barri comprèn la St. Patrick's Old Cathedral, a l'angle dels carrers Prince i Mott, que va obrir el 1815 i va ser reconstruïda el 1868 després d'un incendi. Aquest edifici ha servit a la ciutat de New York de catedral catòlica romana fins que la nova St. Patrick's Cathedral va ser oberta a la Cinquena Avinguda el 1879. St. Patrick's Old Cathedral és ara una església parroquial.
Un altre gran edifici de NoLiTa és el Puck Building, una obra construïda el 1885 a la cantonada dels carrers Lafayette i Houston, on hi havia el quarter general de l'antic Puck Magazine.

## Enllaços externs

* Plànol interactiu de Nolita
* Vista de Nolita al GoogleMaps
# Peristedion gracile

Peristedion gracile és una espècie de peix pertanyent a la família dels peristèdids.

## Descripció

* Fa 20 cm de llargària màxima.

## Depredadors

És depredat per la bacora (Thunnus alalunga) i la tonyina d'aleta groga (Thunnus albacares).

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 30 i 475 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: des de Nova Jersey (els Estats Units) i el nord del Golf de Mèxic fins a Campeche (Mèxic), les Índies Occidentals, Veneçuela i Surinam.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3. i-lxvi + 1-558.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Goode, G. B. & T. H. Bean, 1896. Oceanic ichthyology, a treatise on the deep-sea and pelagic fishes of the world, based chiefly upon the collections made by the steamers Blake, Albatross, and Fish Hawk in the northwestern Atlantic, with an atlas containing 417 figures. Spec. Bull. U. S. Natl. Museum Núm. 2: Text: i-xxxv + 1-26 + 1-553, Atlas: i-xxiii, 1-26, 123 pls.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Tung mung kei yuen

Tung mung kei yuen (童梦奇缘), comercialitzada internacionalment com Wait 'til You're Older, és una pel·lícula de fantasia de comèdia dramàtica de Hong Kong del 2005 produïda i dirigida per Teddy Chan i protagonitzada per Andy Lau.

## Argument

Chan Chi-kwong (Howard Sit) és un nen jove que viu amb el seu pare (Felix Wong) i la seva madrastra (Karen Mok). Culpa a la seva madrastra del suïcidi de la seva mare 3 anys abans i fuig contínuament de casa. Un dia, mentre caminava cap a l'escola, coneix un vell excèntric (Feng Xiaogang) al parc que per accident aboca una poció màgica que ha creat per un desguàs. L'endemà, un arbre enorme ha crescut d'una plàntula al desguàs. Kwong va a casa de l'home i roba la poció, cau i la trenca mentre intenta fugir. Una part de la poció entra en un tall a la seva mà i l'endemà es desperta i descobreix que ha arribat als 20 anys de la nit al dia. Kwong (Andy Lau) està encantat d'haver-se convertit en un adult i que finalment pugui fugir de casa sense ser reconegut. A mesura que es fa gran cada dia, aprèn més sobre com ser adult i sobre les situacions dels que l'envolten.

## Repartiment

* Andy Lau com a Chan Chi-kwong
** Howard Sit com el jove Chan Chi-kwong
* Karen Mok com a Tsui Mun
* Felix Wong com a Chan Man
* Cherrie Ying com a Miss Lee
* Gordon Lam com a vicedirector com a Chow
* Chim Pui-ho com a Ós
* Jacky Wong com a Billy
* Feng Xiaogang com a Bum, el vagabund (aspecte especial)
* Li Bingbing com a mare de Kwong (aspecte de convidat)
* Chapman To com a policia (aparició de convidat)
* Kristal Tin com a dona policia (aspecte de convidat)
* Nicola Cheung com a Miss Wong (aparició de convidada)
* Simon So com a Jack, el capità de l'equip de bàsquet
* Joe Cheung com a Joe
* Lee Yee-man com a dama de la cervesa.

## Premis i nominacions

Premis i nominacions :
| Cerimònia | Categoria | Receptor | Resultat |
| 25ns Premis de Cinema de Hong Kong | Millor actor | Andy Lau | Nominat |
| 25ns Premis de Cinema de Hong Kong | Millor actriu | Karen Mok | Nominat |
| 25ns Premis de Cinema de Hong Kong | Millor guió | Cheung Chi-kwong, Susan Chan | Nominat |
| 25ns Premis de Cinema de Hong Kong | Millor cançó original | Cançó: Won't Dare to Next Time (下次不敢) Compositor: Peter Kam Lletra/cantant: Andy Lau | Nominat |
| 11ns Premis Golden Bauhinia | Millor actor | Andy Lau | Nominat |
| 11ns Premis Golden Bauhinia | Millor guió | Cheung Chi-kwong, Susan Chan | Nominat |
| 11ns Premis Golden Bauhinia | Actor més popular | Andy Lau | Guanyador |
| 11ns Premis Golden Bauhinia | Les deu millors pel·lícules en xinès | Wait 'til You're Older | Guanyador |
| 12ns Premi de la Societat de la Crítica de Cinema de Hong Kong | Millor actriu | Karen Mok | Nominat |

## Vegeu també

* Big, una pel·lícula de comèdia fantàstica de 1988 sobre un nen que demana "ser gran".

## Referències

* ↑ Wait 'Til You're Older a Far East Films
* ↑ Wait 'Til You're Older a lovehkfilm.com
* «Wait 'til You're Older». chinesemov.com. [Consulta: 2 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Colibrí maragda occidental

Chlorostilbon melanorhynchus és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Troquilidae) que rep en anglès el nom de "Western emerald" (colibrí maragda occidental)

## Taxonomia

Descrit originalment com una espècie, més tard va passar a ser considerada una subespècie del colibrí maragda cuablau (Chlorostilbon mellisugus). A principi del present segle, ha tornat a ser considerat una espècie de ple dret, encara que algunes classificacions continuen ubicant-la dins C. mellisugus.

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Hummingbirds» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 12 octubre 2024].
* ↑ del Hoyo, Josep; Collar, Nigel J; Christie, David A; Elliott, Andrew; Fishpool, Lincoln D C; Peter Boesman i Guy M. Kirwan (en anglès) HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Lynx Edicions [barcelona], 2, 2016 [Consulta: 12 octubre 2024].
# Eduardo Ovejero Adelantado

Eduardo Ovejero Adelantado (Sogorb, 1953) és un polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la IV, vi, vii i viii legislatures.
Fou secretari del Partit Liberal a Castelló de 1987 a 1989, any en què es passà al Partit Popular. Fou gerent regional del PP (1991-1995) i diputat per la província de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 1995, 2003, 2007 i 2011. Durant aquest temps ha estat subsecretari de la conselleria de Benestar Social (1997-1999) i assessor del vicepresident primer del Consell, José Joaquín Ripoll Serrano, el 2001-2003.
# Abane

Abane (Avane), una de les diverses llengües anomenades baniwa, també coneguda com a Baniva Yavitero, era una llengua arawak de Veneçuela. Es creu que es va extingir a finals del segle xx, i només es testimonia en una breu llista de paraules de finals del segle xviii.

## Història

Es parlava principalment a la regió de l'Amazones a Veneçuela i al llarg de la frontera entre Veneçuela i Colòmbia i tenia dialectes anomenats quirruba i Baniva-Avani.
El llenguatge probablement va començar a deteriorar-se amb l'arribada dels jesuïtes a finals del segle xviii.
La llengua avana incloïa un nom col·loquial per referir-se als veïns indígenes maipures, "Metimetichini", que pot fer al·lusió amb humor a la naturalesa polisíl·laba de moltes paraules maipures i conté dos sons que no solen trobar-se a l'abane. El llenguatge també comparteix algunes paraules amb altres de la mateixa família, inclosos maipure i guipunave, però és clarament fonèticament diferent.

## Fonètica

L'abane es caracteritza fonèticament en comparació amb el maipure, mostrant algunes grans diferències. L'abane utilitza l'oclusiva dental /[d]/, que no es veu en maipure però és originària de yavitero i baniwa. Utilitza la fricativa glotal /[h]/ (/[x]/) abans /[i]/ i/o /[a]/, on el maipure udstis /[t]/, /[k]/, i /[j]/. També a diferència del maipure, els diftongs abane /[ai]/ i /[au]/ no semblen contraure's en síl·labes tòniques. L'etnògraf Gilij va descriure la pronunciació sbane com a "grollera, gutural" en comparació amb la versió "suau i bella" del maipure.

## Morfologia

En morfologia, l'abane es veu a prop del maipure, ambdós utilitzen el sufix "morf buit" "-cà" per a certs verbs actius i principalment intransitius.

## Referències

* 1 2 3 «Baniva» (en anglès).
* ↑ «Glottolog 4.0 - Avane».
* 1 2 3 4 Zamponi, Raoul. Maipure. Múnic: Lincom, 2003.
* ↑ Campbell, Lyle. American Indian languages : the historical linguistics of Native America, 21 setembre 2000. ISBN 9780195349832. OCLC 1108851780.
# Pei Songzhi

Pei Songzhi (en xinès: 裴松之) (372-451 EC) va ser encarregat per l'Emperador Wen de Liu Song d'escriure un comentari (anotacions) sobre l'obra dels Registres dels Tres Regnes de l'historiador Chen Shou, proporcionant detalls addicionals omesos de l'obra original. El seu comentari, completat en el 429, es va convertir en part integral de les edicions posteriors dels Registres, fent que el treball conjunt siga tres vegades més llarg que l'original.

## Referències

* ↑ Yuet Keung Lo, "Pei Songzhi", in A Global Encyclopedia of Historical Writing, editat per D. R. Woolf (Garland Reference Library, 1998), p. 701.