OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bertran I de Forcalquier

Bertran I d'Urgell i de Forcalquier (? — 1144) va ser comte de Forcalquier de 1129 a 1144. Era fill de Guillem III d'Urgell i de Forcalquier i de Garsenda d'Albon.
Segons la Foundation for Medieval Genealogy, va succeir al seu germà Guigó d'Urgell i Forcalquier el 1149, però va morir poc després. Segons Florain Mazel, hauria estat comte de 1129 a 1144. Probablement la Foundation for Medieval Genealogy no considera la possibilitat de successió indivisa i per això fa morir a Guigó el 1149. Si el comtat de Forcalquier es regia sota el règim de la successió indivisa, com ho havia estat abans el comtat de Provença, Bertran hauria pogut ben bé morir realment el 1144 seguit uns anys després del seu germà Guigó, i hauria quedat únic comte breument, o co-comte amb els seus nebots. Si Guigó va morir primer, llavors Bertran l'hauria succeït breument, i al morir hauria deixat pas als seus fills. Cal anotar que el fill de Guigó Guillem, va morir abans que el seu pare, i no va arribar a ser compte.
De la seva esposa Josserande de Flota (filla d'Arnold i d'Adelaida de Comps), Bertran I va tenir a:
* Bertran II d'Urgell i Forcalquier († 1207), comte de Forcalquier
* Guillem IV d'Urgell i Forcalquier († 1209), comte de Forcalquier
* Alícia d'Urgell i Forcalquier († després de 1219), casada el 1180 a Girald Amic de Sabran, senyor de Châteauneuf, de Thor i de Jonquières.

## Referències

* Foundation for Medieval Genealogy: comtes de Forcalquier
* Florain Mazel, La noblesse et l'Église en Provence fin Xe-début XIVe siècle, París, 2002 ISBN 978-2-7355-0503-6 ISBN 2735505030
# Bender (cràter)

Bender és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 39,8 km de diàmetre. Porta el nom de Heidi Julia Bender (1979-1991), artista i escriptora estatunidenca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Bender». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Trauma (grup)

Trauma és un grup americà de heavy metal, coneguda, entre d'altres, com la banda on va tocar el baixista Cliff Burton, abans d'unir-se a Metallica. La seva música és comparable a la de Iron Maiden i Montrose amb tempos més ràpids, com es pot veure a les cançons "The Day All Hell Broke Loose" i "Lay Low" del seu primer àlbum.

## Membres
### Membres actuals

* Donny Hillier – cantant
* Kurt Fry – guitarra
* Marcel Eaton – baix
* Kris Gustofson – bateria

### Membres anteriors

* Cliff Burton – baix
* Gillian McTrevor - cantant
* Jeff Crisby - guitarra
* Michael Corston - drums
* Michael Overton – guitarra
* Ross Alexander - guitarra
* George Lady – guitarra
* Lucas Advicula – baix
* Dennis Schaefer – bateria
* Steve Quartarola - bateria
* Ronn Brow - bateria

## Discografia

* Scratch and Scream (1984)

## Enllaços externs

* Official band website Arxivat 2015-02-13 a Wayback Machine.
# Jocs Panafricans de 1978

Els Jocs Panafricans de 1978 van ser la tercera edició dels Jocs Panafricans i es van celebrar entre el 13 de juliol de 1978 i el 28 de juliol de 1978 a Alger, Algèria.

## Desenvolupament

L'equip egipci, que havia liderat el medaller en les dues edicions anteriors fou obligat a retornar a casa pel seu govern quan estava a mig camí després d'una baralla succeïda en el torneig de futbol. L'equip libi, després de perdre amb Egipte, atacà als jugadors egipcis. Els espectadors, armats amb barres de metall s'uniren als libis i la policia argelina no aturà la violència. El Primer Ministre egipci cridà de retorn els seus atletes immediatament.
Henry Rono, l'estrella kenyana que havia batut quatre rècords del món el 1978 guanyà els 10.000 metres i els 3.000 metres obstacles. Filbert Bayi tornà a guanyar els 1.500 metres.
En acabar els Jocs no se sabia quina seria la ciutat on s'organitzaria la pròxima edició, ja que cap ciutat s'havia ofert per a organitzar-los.

## Medaller

País amfitrió en negreta.
Medaller dels Jocs Panafricans de 1978 :
| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Tunísia | 29 | 14 | 20 | 63 |
| 2 | Nigèria | 18 | 10 | 15 | 43 |
| 3 | Algèria | 16 | 19 | 23 | 58 |
| 4 | Kenya | 11 | 8 | 8 | 27 |
| 5 | Marroc | 7 | 8 | 11 | 26 |
| 6 | Ghana | 4 | 4 | 7 | 15 |
| 7 | Líbia | 4 | 3 | 5 | 12 |
| 8 | Senegal | 4 | 2 | 4 | 10 |
| 9 | Uganda | 3 | 6 | 5 | 14 |
| 10 | Ivory Coast | 2 | 3 | 4 | 9 |
| 11 | Zàmbia | 2 | 0 | 2 | 4 |
| 12 | Sudan | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 13 | Mali | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 14 | Txad | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 14 | Swazilàndia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16 | Camerun | 0 | 4 | 4 | 8 |
| 17 | Togo | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 18 | Etiòpia | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 19 | Alt Volta | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 19 | Tanzània | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 21 | Gabon | 0 | 0 | 1 | 1 |
| | | 117 | 101 | 132 | 303 |

## Resultats
### Atletisme

El malià Namakoro Niaré guanyà el seu tercer títol, essent l'únic atleta en assolir la fita. Quatre atletes, dos homes i dues dones, guanyaren més d'una prova:
* El Kashief Hassan, Sudan (200 metres i 400 metres)
* Hannah Afriyie, Ghana (100 metres i 200 metres)
* Charlton Ehizuelen, Nigèria (salt de llargada i triple salt)
* Modupe Oshikoya, Nigèria (salt d'altura i salt de llargada)
* Nagui Asaad, d'Egipte guanyà se seva segona medalla d'or en llançament de pes, després de la de 1973 a Nigèria.
Algunes proves foren afegides al programa: decatló i pentatló, per homes i dones respectivament i els 20 km marxa.

### Futbol

El torneig de futbol fou guanyat per la nació amfitriona Algèria.
| Or | Argent | Bronze |
| Algèria | Nigèria | Ghana |

## Enllaços externs

* Resultats d'atletisme - gbrathletics.com
# Dig

Dig és una pel·lícula estatunidenca de John Hubley de 1972 escrita i produïda per Faith Hubley, música de Quincy Jones.

## Repartiment

* Jack Warden (Rocco),
* Morris Carnovsky (Earl of Limestone),
* Phil Leeds (Pre-Cambrian Rocks)
Viccionari
# Naum Gabo

Naum Gabo KBE (Briansk, 5 d'agost, 1890 - 23 d'agost, 1977) fou un escultor prominent del constructivisme, així com un pioner de l'art cinètic. Nascut amb el nom de Naum Neemia Pevsner, el canvià per evitar la confusió amb el seu germà gran, Antoine Pevsner.
La seva principal influència ha estat a Gran Bretanya on va viure als anys 1930 i va presentar el constructivisme a una generació d'artistes com Barbara Hepworth, Ben Nicholson, Victor Pasmore o Peter Lanyon que van venir a dominar les arts visuals de la postguerra.

## Biografia

Gabo va créixer en una família jueva de sis germans al poble rus de Briansk on el seu pare treballava en la indústria del metall. Gabo era un escriptor i portaveu fluent en llengua alemanya, francesa, i anglès a més a més del seu rus natiu. Parlar amb fluïdesa diverses llengües va contribuir immensament a realitzar freqüents viatges durant la seva carrera.
Després de l'escola a Kursk, Gabo va entrar a la Universitat de Múnic el 1910, estudiant medicina primer i ciències naturals després. També va assistir a cursos d'història de l'art dissertats per Heinrich Wölfflin. Es trasllada el 1912 a una escola d'enginyeria a Múnic on descobreix l'art abstracte i es troba amb Vassili Kandinski; el 1913-14 el seu germà Antoine se'l va unir (ja establert com a pintor) a París. Gabo pensava que l'entrenament era important per al desenvolupament del seu treball escultural i sovint va usar elements mecànics.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.247. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].

## Bibliografia

* Steven A. Nash, Jörn Merkert: Naum Gabo. Sechzig Jahre Konstruktivismus. Prestel, 1986, ISBN 978-3-7913-0773-2.
# Naumburg (desambiguació)

«Naumburg» té aquests significats:
* Naumburg (Saale), ciutat d'Alemanya, a l'estat de Saxònia-Anhalt a la vora del riu Saale
* Naumburg am Queis, ciutat de la Baixa Silèsia regència de Legnica
* Catedral de Naumburg, església a Naumburg, Saale, Alemanya
# Camarillas

Camarillas és un municipi d'Aragó situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de la Comunitat de Terol. Compta amb un emblemàtic element arquitectònic que és un aqüeducte medieval encara en funcionament. Està situat al Sistema Ibèric, al costat del riu Penillas.
# Morrill

«Morrill» té aquests significats:
* Morrill (Kansas).
* Morrill (Maine).
* Morrill (Nebraska).
# Buttapietra

Buttapietra és un comune (municipi) de la província de Verona, a la regió italiana del Vèneto, situat a uns 110 quilòmetres a l'oest de Venècia i a uns 10 quilòmetres al sud-oest de Verona.
A 1 de gener de 2020 la seva població era de 7.035 habitants.
Buttapietra limita amb els següents municipis: Castel d'Azzano, Isola della Scala, Oppeano, San Giovanni Lupatoto, Verona i Vigasio.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 14 agost 2020].
# Butte (Dakota del Nord)

Butte és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 92 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Butte tenia 92 habitants, 50 habitatges, i 25 famílies. La densitat de població era de 142,1 hab./km².
Dels 50 habitatges en un 22% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 50% no eren unitats familiars. En el 48% dels habitatges hi vivien persones soles el 32% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,6.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,3% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 32,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 126,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.250 $ i la renda mediana per família de 29.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.375 $ mentre que les dones 15.938 $. La renda per capita de la població era de 15.826 $. Entorn del 7,4% de les famílies i el 13,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Butte». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Butte». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Neolamprologus sexfasciatus

Neolamprologus sexfasciatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del sud del llac Tanganyika (Àfrica oriental)

## Referències

* 1 2 «Neolamprologus sexfasciatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Neolamprologus. p. 274-294. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# CII

CII té els següents significats:
* Compagnie Internationale pour l'Informatique, empresa d'informàtica antecessora del Groupe Bull de França
* Comissió Internacional d'Il·luminació, autoritat internacional en llum, il·luminació, color, i espai de colors
* Chaîne d'Information Internationale, nom inicial de la cadena de televisió France 24 de França
* Centro Intelligence Interforze, servei d'intel·ligència militar d'Itàlia
* Confederation of Indian Industry, associació d'empreses de l'Índia
* Índex Internacional de Colorants (del seu nom en anglès Colour Index International), base de dades de substàncies colorants
* CII també és el numeral romà del nombre cent dos
# NE (Complexitat)

En teoria de la complexitat, la classe de complexitat NE és el conjunt dels problemes de decisió que poden ser resolts amb una màquina de Turing no determinista en temps O(k$^n$) per algun k.

## Relació amb d'altres classes

Se sap que P$^{NE}$ = NP$^{NE}$.
Aquesta classe està continguda dins de NEXPTIME.

## Referències

* ↑ «SIAM (Society for Industrial and Applied Mathematics)». DOI: 10.1137/0201019. [Consulta: 13 desembre 2018].
* ↑ «The strong exponential hierarchy collapses» (en anglès). Journal of Computer and System Sciences, 39, 3, 01-12-1989, pàg. 299–322. DOI: 10.1016/0022-0000(89)90025-1. ISSN: 0022-0000.
* ↑ «Complexity Zoo:N - Complexity Zoo». Arxivat de l'original el 2017-07-21. [Consulta: 13 desembre 2018].
# Camp (informàtica)

En informàtica, un camp és un espai d'emmagatzematge per a una dada en particular.
Les bases de dades relacionals organitzen les dades en un conjunt de registres anomenats files. Cada registre està constituït per diferents camps; els camps de tots els registres formen les columnes. Exemples de camps: nom, data de naixement, color dels ulls.
En programació orientada a objectes un camp és la dada encapsulada dins d'una classe o objecte, també anomenada variable membre.

## Mida fixa

Els camps que contenen un nombre fix de bits es coneixen com a camps de mida fixa. Per exemple, un camp de quatre bytes pot contenir un valor enter sense signe i un camp de seixanta bytes pot contenir el nom d'una persona, encara que no faci servir tot l'espai disponible. El desavantatge que presenta el camp de mida fixa rau en el malbaratament d'espai. Encara que la mida de la dada sigui inferior el camp manté la seva mida.

## Mida variableViccionari

Un camp de mida variable no sempre conserva la mateixa mida. Aquests camps són gairebé sempre utilitzats per emmagatzemar grans textos o dades que poden variar molt en espai. Per exemple, una base de dades bibliogràfica com PubMed té molts camps petits, com la data de publicació d'un article i el nom de l'autor, però també conté abstractes, que poden tenir llargades molt diferents. Reservar un camp de mida fixa per guardar els abstractes és ineficient perquè obliga a aquests a tenir una mida màxima i a la vegada, es malbarata molt espai en els articles que no en tenen.

## Referències

* ↑ «Data Fields». [Consulta: 12 setembre 2023].

## Vegeu també

* Índex (base de dades)
* Taula (base de dades)
# Búnquers i casamates del camí de Canyelles

Els Búnquers i casamates del camí de Canyelles són una obra del municipi de Vilajuïga (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situats al nord-est del nucli urbà de la població de Vilajuïga, a banda i banda del camí que porta al coll de Canyelles, el qual s'agafa des de la carretera que porta a Sant Pere de Rodes (GIP-6041), en el sector de Comes Tortes.
Es tracta d'un conjunt de quatre búnquers soterrats de planta quadrada, bastits amb ciment i coberts amb terra i pedres de la zona, a manera de camuflatge. Presenten obertures rectangulars apaïsades per a la defensa del camí i una porta rectangular d'accés a l'interior. De les quatre fortificacions existents, destaca el primer búnquer del camí, ja que presenta un parament de pedra i ciment que recobreix el formigó, amb una part restaurada recentment. També destaca l'últim búnquer del camí, situat en una posició més elevada. Presenta unes mides més grans que la resta de fortificacions, amb les cantonades arrodonides. Probablement correspongui al búnquer del comandament.

## Història

Aquestes fortificacions pertanyen a l'extensa i àmplia xarxa de búnquers i nius de metralladora, bastides entre els anys 1940-45, que s'estén tot al llarg de les terres properes a la frontera i al litoral nord de l'Empordà. Aquesta va ser nomenada "linea P" o linea Peréz, encara que també és coneguda com a línia Gutierrez, potser pel fet que el coronel d'enginyer Manuel Duelo Gutiérrez, va participar en una reunió relativa a la fortificació d'aquesta línia.
Realment, l'origen del nom ve donat per la posició geogràfica de la línia en qüestió que abastava tota la part del Pirineus, d'aquí que s'anomenés P. Totes aquestes construccions foren bastides després d'acabar-se la guerra del 1936-39 pels serveis de l'exèrcit del govern dictatorial, en resposta a una possible invasió procedent de França.

## Referències

* 1 2 3 4 «Búnquers i casamates del camí de Canyelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Búnquers del Montperdut

Els búnquers o casamates del Montperdut són una fortificació del municipi de Vilajuïga (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Són situades al nord del nucli urbà de la població de Vilajuïga, damunt dels dos cims veïns del massís del Montperdut (situats a 318,4 metres i 329,6 metres s.n.m, respectivament). S'hi accedeix per la carretera N-260, des d'on s'agafa un trencall situat entre els quilòmetres 23 i 24.
Es tracta de dues casamates de dimensions excepcionalment grans, construïdes amb la intenció de dominar el pas del ferrocarril i de la carretera, des de la plana empordanesa vers la frontera de Portbou. Bastides per exercir un gran control sobre un sector molt extens de la comarca. Les dues fortificacions presenten una planta més o menys rectangular, amb els extrems arrodonits bastits amb formigó. Les espitlleres són d'obertura rectangular apaïsada i es localitzen a la major part del perímetre del búnquer. Ambdues casamates estan construïdes amb formigó armat, mitjançant la tècnica de l'encofrat i es troben camuflades amb un folrat de pedres, extretes del mateix terreny geològic, i lligades amb ciment. Hi ha també un filat de filferro espinós que recobreix el camuflatge. A l'interior hi ha un passadís que condueix a les petites estances destinades al tir.

## Història

Aquestes fortificacions pertanyen a l'extensa i àmplia xarxa de búnquers i nius de metralladora, bastides entre els anys 1940-45, que s'estén al llarg de les terres properes a la frontera i al litoral nord de l'Empordà. Aquesta va ser nomenada "línia P" o línia Peréz, encara que també és coneguda com a "línia Gutierrez", potser pel fet que el coronel enginyer Manuel Duelo Gutiérrez, va participar en una reunió relativa a la fortificació d'aquesta línia.
Realment, l'origen del nom ve donat per la posició geogràfica de la línea en qüestió, que abastava tota la part del Pirineus, d'aquí que s'anomenés P. Totes aquestes construccions foren bastides després d'acabar-se la guerra del 1936-39 pels serveis de l'exèrcit del govern dictatorial, en resposta a una possible invasió procedent de França.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casamates o búnquers del Montperdut». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Naila

Naila fou un estat tributari protegit, una thikana feudatària de Jaipur governada fins al 1953 pel clan champawat dels rathors rajputs.

## Llista de thakurs

* Fateh Singh 1863-1897
* Roop Singh (fill) 1897-1934
* Pratap Singh (fill) 1934-1940
* Daulat Singh (fill) 1940-1953 (+1990)

## Referències

* ↑ «Genealogia». Arxivat de l'original el 2009-05-31. [Consulta: 17 desembre 2009].
# Campionat d'Espanya de trial 2004

La temporada de 2004 del Campionat d'Espanya de trial fou la 37a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 8 proves puntuables, celebrades entre el 8 de febrer i el 31 d'octubre. 2 de les proves programades es disputaren als Països Catalans: Andorra (26 de març) i Terrassa (17 d'octubre).

## Classificació final

Font:
| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Adam Raga | Gas Gas | 150 |
| 2 | Albert Cabestany | Beta | 120 |
| 3 | Marc Freixa | Montesa | 118 |
| 4 | Jeroni Fajardo | Gas Gas | 100 |
| 5 | Jordi Pascuet | Gas Gas | 77 |
| 6 | Dougie Lampkin | Montesa | 61 |
| 7 | Dani Oliveras | Gas Gas | 49 |
| 8 | Graham Jarvis | Sherco | 48 |
| 9 | Daniel Cuerdo | Gas Gas | 47 |
| 10 | Takahisa Fujinami | Montesa | 46 |

## Categories inferiors

| Categoria | Guanyador | Motocicleta |
| Sènior B | José M. Suárez | Montesa |
| Sènior C | Francesc Recio | Beta |
| Veterans | Miquel Vergel | Gas Gas |
| Júnior 250cc | Cristian Rodríguez | Beta |
| Júnior 125cc | Gerard Cintas | Sherco |
| Cadets | David Millán | Sherco |
| "Autonomías" | País Valencià | - |

## Referències

* ↑ «Spain - 2004» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 6 agost 2020].
* ↑ Pi, Pere. «Resultats oficials dels tres primers classificats de tots els Campionats d'Espanya de trial. Resultats facilitats per la RFME». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 129. ISBN 9788461590353.
* «RFME Campeonatos de España de Trial / Trial Indoor / Trial Clásicas» (PDF) (en castellà). fedemoto.info. RFME, 19-11-2012. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 26 desembre 2012].
# Campionat d'Espanya de trial 2009

La temporada de 2009 del Campionat d'Espanya de trial fou la 42a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 6 proves puntuables, celebrades entre el 22 de març i el 15 de novembre. 2 de les proves programades es disputaren als Països Catalans: Eivissa (22 de març) i Cal Rosal (15 de novembre).

## Classificació final

Font:
| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Toni Bou | Montesa | 115 |
| 2 | Jeroni Fajardo | Beta | 94 |
| 3 | Albert Cabestany | Sherco | 92 |
| 4 | Marc Freixa | Gas Gas | 72 |
| 5 | Alfredo Gómez | Montesa | 60 |
| 6 | Dani Oliveras | Gas Gas | 51 |
| 7 | Adam Raga | Gas Gas | 50 |
| 8 | Ivan Peydró | Gas Gas | 17 |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

## Categories inferiors

| Categoria | Guanyador | Motocicleta |
| TR2 | Francesc Moret | Gas Gas |
| TR3 | Adrián Artidiello | Gas Gas |
| Júnior | Pol Tarrés | Gas Gas |
| Cadets | Jorge Casales | Gas Gas |
| Juvenil 125cc | Jaime Busto | Gas Gas |
| Juvenil 80cc | Arnau Farré | Gas Gas |

## Referències

* ↑ «Spain - 2009» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 6 agost 2020].
* ↑ Pi, Pere. «Resultats oficials dels tres primers classificats de tots els Campionats d'Espanya de trial. Resultats facilitats per la RFME». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 129. ISBN 9788461590353.
* «RFME Campeonatos de España de Trial / Trial Indoor / Trial Clásicas» (PDF) (en castellà). fedemoto.info. RFME, 19-11-2012. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 26 desembre 2012].