OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sykesville (Pennsilvània)

Sykesville és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.246 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sykesville tenia 1.246 habitants, 548 habitatges, i 340 famílies. La densitat de població era de 302,6 habitants/km².
Dels 548 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,1% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 37,8% no eren unitats familiars. En el 33,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.719$ i la renda mediana per família de 34.375$. Els homes tenien una renda mediana de 30.597$ mentre que les dones 19.773$. La renda per capita de la població era de 14.398$. Entorn del 13,1% de les famílies i el 17,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sykesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sykesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sykkylven

Sykkylven és un municipi situat al comtat de Møre og Romsdal, Noruega. Té 7.675 habitants (2016) i té una superfície de 337.75 km². El centre administratiu del municipi és el poble d'Aure.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 6 maig 2016].

## Enllaços externs

* Sykkylven - Lloc web oficial
# Sukreml

Sukreml (en rus: Сукремль) és un poble de l'óblast de Kaluga, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 12 habitants, pertany al districte de Jizdra.

## Referències

* ↑ Населенные места Российской империи в 500 и более жителей с указанием всего наличного в них населения и числа жителей преобладающих вероисповеданий, по данным первой всеобщей переписи населения 1897 г..
# Espeluy

Espeluy és un municipi d'Espanya en la província de Jaén, comunitat autònoma d'Andalusia, amb una superfície de 25,63 km², una població de 750 habitants (INE, 2006) i una densitat de població de 30 hab/km².

## Referències

* ↑ «Corrección en la denominación de los municipios». Modificaciones en los municipios producidas desde el 01-01-2016 al 01-01-2017. INE. [Consulta: 8 febrer 2020].
# Sylvilagus cognatus

Sylvilagus cognatus és un conill del gènere Sylvilagus que viu a l'estat de Nou Mèxic (Estats Units). Antigament se'l classificava com a subespècie del conill de Florida (S. floridanus).

## Referències

Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Marcoat

Marcoat (fl. tercer quart del segle XII) fou un trobador occità.

## Vida

No se sap gairebé res d'aquest trobador. No es conserva cap vida ni tampoc documents d'arxiu, ja que sens dubte no era un personatge de la noblesa o rellevant socialment o econòmica. La datació de la seva activitat literària s'estableix pel fet que cita Marcabrú com a ja mort però com si la seva mort fos un esdeveniment recent.
Dejeanne el considerà d'origen gascó, com també Jeanroy. Tanmateix Dejeanne creia que no era un joglar, però Jeanroy sí que ho cregué
Se'n conserven només dos sirventesos i és el primer trobador que utilitza aquest terme per a etiquetar la seva pròpia poesia (concretament 294,1, versos 2 i 30; i 294,2, en la tornada). Els dos són sirventesos personals; burles caricaturesques de persones desconegudes per nosaltres que han estat mutilades (cal recordar que la mutilació podia ser un càstig per certes faltes com robatoris) o tenen algun defecte físic. L'ús d'un llenguatge popular i les al·lusions a fets no coneguts per nosaltres fan difícil la interpretació dels textos. D'altra banda, el mateix Marcoat diu del seu sirventés Mentre m'obri eis huisel que és faitz es de bos moz clus ("és fet de bons mots hermètics").

## Obra

* (294,1) Mentre m'obri eis huisel
* (294,2) Una ren os dirai, En Serra

## Referències

* ↑ Vegeu Riquer, p. 258, que cita ambdós estudiosos.
* ↑ Tot i que Bernart Martí havia usat el terme abans, sense que coneguem exactament a quin referent l'aplica (Chambers pàg. 85)
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 1, p. 258-262 [Comentari i publicació de Mentre m'obri eis huisel, amb traducció al castellà]
* J. M. L. Dejeanne, Le troubadour gascon Marcoat, in: Annales du Midi 15 (1903), pàg. 358-370
* M. Levesque, Pour le commentaire de Marcoat, in: Via Domitia 26 (1981), pàg. 52-61
* Frank M. Chambers, An Introduction to Old Provençal Versification. Philadelphia, American Philosophical Society, 1985, pag. 89-93
* Alfred Jeanroy, Jongleurs et troubadours gascons, París, 1923 (Classiques Français du Moyen-Âge), pàg. IV-V i 12-15

### Repertoris

* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Marcoat és el número PC 294]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-294/294%20-%20Marcoat.htm
# Marcobaldiïta

La marcobaldiïta és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la sèrie homòloga de la jordanita.

## Característiques

La marcobaldiïta és una sulfosal de fórmula química Pb₁₂(Sb₃As₂Bi)$_{Σ6}$S$_{21}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema triclínic. Sembla ser l'anàleg amb Sb₃As₂Bi de l'arsenmarcobaldiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al túnel Stanzone de la mina Pollone, a Valdicastello Carducci, Pietrasanta (Província de Lucca, Itàlia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Marcobaldiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 novembre 2016].
# Manganonewberyita

La manganonewberyita és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La manganonewberyita és un fosfat de fórmula química Mn(PO₃OH)(H₂O)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de maig de l'any 2024, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es tracta de l'anàleg amb manganès de la newberyita. Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «08.CE: Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida mitjana, RO₄:H₂O sobre 1:2,5».
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 76311 i 76312.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Cassagna, situada a la localitat de Ne, a la província de Gènova (Ligúria, Itàlia). Aquesta mina italiana és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 «Manganonewberyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 juliol 2024].
* 1 2 3 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 79». European Journal of Mineralogy, 36, 3, 25-06-2024, pàg. 525–528. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-525-2024 [Consulta: 15 juliol 2024].
* ↑ «Strunz-mindat (2024) Classification - With only medium-sized cations, RO4:H2O about 1:2.5». Mindat. [Consulta: 15 juliol 2024].
# Manuel Zabala Urdániz

Manuel Zabala y Urdániz (Saragossa, 1852 - Madrid, 1927) fou un historiador, polític i pedagog aragonès d'origen basc, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Doctorat en filosofia i lletres i en dret per la Universitat de Saragossa el 1874. El 1884 va obtenir la càtedra de Geografia i Història de l'Institut de València i el 1900 de l'Institut San Isidro de Madrid, del que en fou director 17 anys. També fou president de l'Ateneu Mercantil de València.
Fou elegit regidor de l'ajuntament de València pel Partit Liberal Fusionista el 1889, alcalde de València el 1893-1894 i diputat pel districte de Llíria a les eleccions generals espanyoles de 1898. El 1904 fou nomenat conseller d'Instrucció Pública. Fou el pare de Pío Zabala Lera, també historiador.

## Obres

Va publicar nombroses obres entre les quals algunes destinades a l'ensenyament (texts de geografia i història), com el Compendio de Historia Universal (1909), El mapa mundi y Europa en particular (1916), Historia de España (1920), i Geografía general.

## Referències

* ↑ Enciclopedia Hispano-Americana (en castellà), 1909. «editada entre 1909 i 2004 en 72 volums originals i 34 apèndixs.»

## Enllaços externs

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.583. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Biografia a l'Enciclopèdia Basca Auñamendi.
# Erquy

Erquy (en bretó Erge-ar-Mor, gal·ló Erqi) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2006 tenia 3.742 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2974 | 2998 | 3347 | 3426 | 3568 | 3760 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971-1983 | Joseph Erhel | PCF |
| 1983-1989 | André Troel | RPR |
| 1989-1995 | George Catros | PS |
| 1995-2007 | Bernard Nonnet | UMP |
| 2007- | Christiane Lemasson | UMP |
# Szenicsita

La szenicsita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom de Terry (1947) i Marissa (1950) Szenics, col·leccionistes de minerals nord-americans.

## Característiques

La szenicsita és un molibdat de fórmula química Cu₃(MoO₄)(OH)₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1993. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la szenicsita pertany a «07.GB - Molibdats, wolframats i niobats, amb anions addicionals i/o H₂O» juntament amb els següents minerals: lindgrenita, cuprotungstita, UM1999-38-WO:CrV, fil·lotungstita, rankachita, ferrimolibdita, anthoinita, mpororoïta, obradovicita-KCu, mendozavilita-NaFe, paramendozavilita i tancaïta-(Ce).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1993 a la mina Jardinera No. 1, a Inca de Oro, a la província de Chañaral (Regió d'Atacama, Xile). La troballa de la szenicsita es va realitzar en una zona aïllada, d'aproximadament 1 metre cúbic de grandària, en la qual el mineral va ocórrer en cavitats en una matriu rica en molibdenita i en powel·lita rica en coure. Les cavitats estaven farcides amb un material similar a l'argila. Fora de la zona de mineralització es va canviar la szenicsita per lindgrenita, amb la disminució del coure. També ha estat descrita a la mina Carlota (Arizona, Estats Units). A banda dels ja esmentats, sol trobar-se associada a altres minerals com: crisocol·la, brochantita, lindgrenita, or, calcopirita, calcocita, hematites, barita i quars.

## Referències

* ↑ «Szenicsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juliol 2016].
* ↑ «Szenicsite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 14 juliol 2016].
# Mare de Déu de Burg

La Mare de Déu de Burg és una capella de la població de Vilamur, pertanyent al terme municipal de Soriguera, a la comarca del Pallars Sobirà. Formava part del seu terme primigeni.
Està situada al costat de la Borda de Burg, a quasi dos quilòmetres a l'est-sud-est de Vilamur.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Ribera de Cardós». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* La Mare de Déu de Burg en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Taghbalte

Taghbalte (en àrab تغبالت, Taḡbālt; en amazic ⵜⴰⵖⴱⴰⵍⵜ) és una comuna rural de la província de Zagora, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.054 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Sàtino

Sàtino (en rus: Сатино) és un poble de l'óblast de Kaluga, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 42 habitants, pertany al districte de Bórovsk.

## Referències

* ↑ Чижков А.Б. Зорин А.А.. Калужские усадьбы. Каталог с картой расположения усадеб, 2007.
# Marc Bebi

Marc Bebi (en llatí Marcus Baebius) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Bèbia, una família romana d'origen plebeu.
Va ser un dels tres comissionats romans enviats al Regne de Macedònia l'any 186 aC per investigar els càrrecs aixecats pels maronites i altres contra el rei Filip V de Macedònia.
Altres personatges amb el mateix nom:
* Marc Bebi va ser un romà executat per ordre de Gai Mari i Cinna quan van ocupar Roma el 87 aC. Va morir destrossat per les mans dels soldats de Mari.
* Marc Bebi va ser un militar romà, mort per ordre de Luci Calpurni Pisó a Macedònia l'any 57 aC.

## Referències

* ↑ Polibi. Històries XXXIII,6
* ↑ Apià. Història de Roma. I,72
* ↑ Ciceró. In Pisonem 36
# Szuper Beton

L'equip Szuper Beton és un equip de ciclisme hongarès, d'origen irlandès, actualment amateur però que va tenir categoria continental de 2013 a 2015, i anteriorment va ser Continental professional de 2010 a 2012.
L'equip va néixer com a successor de l'equip LPR Brakes-Farnese Vini. El 2011 es va fusionar amb el Ceramica Flaminia. Del 2012 al 2015 se'l va conèixer com a Utensilnord. El 2016 va deixar el professionalisme i va canviar el nom a Szuper Beton.

## Principals resultats

* Trofeu Matteotti: Riccardo Chiarini (2010)
* Volta al Japó: Cristiano Salerno (2010)
* Giro del Friül: Roberto Ferrari (2010)
* Gran Premi de Lugano: Roberto Ferrari (2010)
* Giro de la Província de Reggio de Calàbria: Matteo Montaguti (2010)
* Giro del Medio Brenta: Federico Rocchetti (2013)
* Gran Premi de Budapest: Krisztian Lovassy (2013)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

L'equip participa en els Circuits continentals de ciclisme. La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 17è | Alessandro Mazzi (62è) |
UCI Amèrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2010 | 25è | Cristiano Benenati (138è) |
| 2011 | 39è | Giorgio Brambilla (358è) |
| 2012 | 35è | Marco Zanotti (127è) |
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2010 | 20è | Cristiano Salerno (36è) |
| 2011 | 49è | Michele Merlo (135è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2010 | 13è | Roberto Ferrari (22è) |
| 2011 | 46è | Paolo Bailetti (224è) |
| 2012 | 61è | Filippo Baggio (261è) |
| 2013 | 24è | Krisztian Lovassy (100è) |
| 2014 | 89è | Balázs Rózsa (328è) |
| 2015 | 132è | Tibor Róka (1146è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Enrique Correa Cañedo

Enrique Correa Cañedo (Madrid, 16 de setembre de 1889 -Lleida, 2 de novembre de 1954) va ser un militar espanyol.

## Biografia

Militar professional, pertanyia a l'arma d'infanteria de l'Exèrcit de Terra. El juliol del 1936, a l'esclat de la Guerra civil, ostentava el grau de comandant i es trobava destinat en el Regiment d'infanteria «Albuera» n. 16, amb base a Lleida. Es va mantenir fidel a la República, integrant-se en l'Exèrcit Popular de la República. A mitjan 1937, després d'haver ascendit al grau de tinent coronel, va assumir el comandament de la 146a Brigada Mixta al front d'Aragó. Durant l'ofensiva d'Aragó va arribar a manar breument la Divisió «A», formada amb unitats republicanes escampades que s'havien retirat a rereguarda.

## Referències

* 1 2 Engel, 1999, p. 126.
* ↑ Maldonado, 2007, p. 241.
* ↑ Martínez Bande, 1975, p. 47.

## Bibliografia

* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Maldonado, José M.ª. El frente de Aragón. La Guerra Civil en Aragón (1936–1938). Mira Editores, 2007. ISBN 978-84-8465-237-3.
* Martínez Bande, José Manuel. La llegada al mar. Madrid: Editorial San Martín, 1975.
# Maria Teixidor i Jufresa

Maria Teixidor i Jufresa (Barcelona, 8 d'octubre de 1975) és una empresària i advocada catalana. Ha desenvolupat gran part de la seva carrera a l'àmbit de l'assessorament per a les empreses culturals, les fundacions, les associacions i les start-ups tecnològiques. És la primera dona a la història del FC Barcelona que ha ocupat el càrrec de secretària de la junta directiva i una de les tretze dones a la història del Club que han pogut atènyer la cúpula directiva.
# Manteniment orbital

En astrodinàmica, el manteniment orbital, el sustentament orbital, o el manteniment d'estació orbital (orbital station-keeping en anglès) és el conjunt d'operacions necessàries per mantenir una nau espacial en una determinada òrbita. Les operacions destinades al manteniment orbital són maniobres orbitals executades mitjançant els sistemes de propulsió de la nau.
En el cas de satèl·lits en òrbita terrestre baixa, el manteniment orbital ha de contrarestar les pertorbacions que fan que l'òrbita real divergeixi respecte l'òrbita kepleriana. Aquestes pertorbacions inclouen les forces que resulten de l'aplatament de la Terra, la gravetat del Sol i la Lluna, la pressió de radiació solar, l'arrossegament de l'atmosfera i la marea de la Terra.
En el cas de satèl·lits en òrbita geoestacionària, el manteniment orbital ha de contrarrestar principalment les variacions de la inclinació causades per la gravetat del Sol i la Lluna. Per a això, s'executen maniobres orbitals en direcció ortogonal al pla orbital. Aquest tipus de manteniment orbital s'anomena control nord/sud. El delta-v necessari per contrarrestar la pertorbació en la inclinació orbital és de l'ordre de 45 m/s per any. Addicionalment, la rotació no-simètrica de la Terra causa variacions en el període orbital, i la pressió de radiació solar causa variacions en l'excentricitat orbital. Aquests dos paràmetres es controlen mitjançant maniobres orbitals en la direcció tangencial a l'òrbita. Aquest tipus de manteniment orbital s'anomena control est/oest, i requereix menor delta-v que el control nord/sud.
En el cas de naus que orbiten al voltant d'un punt de Lagrange, la posició orbital és especialment sensible a petites pertorbacions. Aquestes òrbites es dissenyen utilitzant un model de tres cossos (dos cossos celestes i la nau). El manteniment orbital ha de contrarrestar totes aquelles pertorbacions que allunyen el moviment real de la nau respecte al moviment teòric del model de tres cossos.

## Referències

* ↑ Chobotov, Vladimir. Orbital Mechanics (en anglès). 3a edició. American Institute of Aeronautics and Astronautics, Inc., 2002, p. 185-217. ISBN 1563475375.
* ↑ Larson, Wiley J.; Wertz, James R. «Introduction to Astrodynamics». A: Space Mission Analysis and Design (en anglès). 3a edició. Microcosm, 1999, p. 139-157. ISBN 1881883108.
* ↑ Anderson, Paul «Operational Considerations of GEO Debris Synchronization Dynamics» (en anglès). 66th International Astronautical Congress, 2015. IAC-15,A6,7,3,x27478 [Consulta: 2 febrer 2022].
* ↑ «Satellite Station-keeping» (en anglès). Satellite Signals. [Consulta: 2 febrer 2022].
* ↑ Soop, E.M.. «Motion of Orbit, Earth and Sun». A: Handbook of Geostationary Orbits (en anglès). Springer, 1994, p. 280-288. ISBN 978-0-7923-3054-7.
* ↑ «Orbit Navigation» (en anglès). European Space Agency. [Consulta: 2 febrer 2022].
# Taye Taiwo

Taye Ismaila Taïwo (nascut el 16 d'abril de 1985 en Lagos, Nigèria) és un futbolista nigerià que actualment juga pel Queens Park Rangers, cedit per l'AC Milan. La posició principal de Taiwo és el lateral esquerre. És conegut pels seus xuts esquerrans de llarg abast i encreuaments, la força física, el ritme.
Taiwo té un poderós xut amb la cama esquerra, que va ser mesurat al voltant de més de 130 km/h (prop de 82 milles per hora) en un tir lliure en una semifinal de la Coupe de França del 2006.
Taiwan va ser l'any 2006 el Jove Jugador Africà de l'any.

## Carrera futbolística

Taiwan va ser portat per omplir el buit que havia deixat Bixente Lizarazu quan va marxa al Bayern de Múnic. Taiwan era part de l'equip de Nigèria durant el Campionat Mundial Juvenil de la FIFA de 2005. Va marcar dos gols decisius durant la competició cosa que va permetre a Nigèria d'assolir la final (va perdre 2 .-1. contra Argentina). Va ser designat com el tercer millor jugador del torneig per darrere del nigerià John Obi Mikel i l'argentí Lionel Messi.
Taiwo jugà a la 2006 Copa Africana de Nacions a Egipte, així com el 2008 Copa Africana de Nacions a Ghana.

## Personal

His name, Taïwo, significa "Pre-tasted the world". Aquest nom sol ser donat al primer d'una sèrie de bessons.

## Referències

* ↑ Meaning of Taïwo in Nigerian.name

## Enllaços externs

* http://www.om.net/en/Teams/201002/Effectif_pro/1514/TAIWO Arxivat 2010-06-14 a Wayback Machine. (anglès)
* http://france.theoffside.com/french-football/meet-africas-best-young-star-taye-taiwo.html Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
Premis :
| Precedit per: John Obi Mikel | CAF Jugador Jove de l'Any 2006 | Succeït per: Clifford Mulenga |