OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gunnar Larsson (esquiador de fons)

* Per a altres significats, vegeu «Gunnar Larsson».
Gunnar Larsson (Järna, 1 de juliol de 1944) és un esquiador de fons suec, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Grenoble, on va disputar les quatre proves del programa d'esquí de fons. Guanyà la medalla de plata en la cursa dels 4x10 quilòmetres, formant equip amb Jan Halvarsson, Bjarne Andersson i Assar Rönnlund, i la de bronze en els 15 quilòmetres. Quatre anys més tard, als Jocs de Sapporo, tornà a disputar les quatre proves del programa d'esquí de fons. Destaquen dues quartes posicions en les curses dels 30 quilòmetres i 4x10 quilòmetres.
A nivell nacional va guanyar el campionat suec dels 30 quilòmetres el 1969 i el dels 15 quilòmetres el 1971. És el pare del també esquiador de fons i medallista olímpic Mats Larsson.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Gunnar Larsson». [Consulta: 20 gener 2023].
* ↑ «LARSSON Gunnar - Athlete Information». [Consulta: 20 gener 2023].
* ↑ «Gunnar Larsson - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 20 gener 2023].
# Otis Orchards-East Farms

Otis Orchards-East Farms és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'Estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 6.318 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Otis Orchards-East Farms tenia 6.318 habitants, 2.110 habitatges, i 1.742 famílies. La densitat de població era de 303 habitants per km².
Dels 2.110 habitatges en un 43,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,4% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 17,4% no eren unitats familiars. En el 13,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,99 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,7% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 6,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.946 $ i la renda mediana per família de 50.457 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.926 $ mentre que les dones 24.430 $. La renda per capita de la població era de 17.439 $. Aproximadament el 2,6% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Otis Orchards-East Farms». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Otis Orchards-East Farms». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Níjnie Iziverki

Níjnie Iziverki (en rus: Нижние Изиверки) és un poble de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 135. Pertany al districte (raion) de Viàtskie Poliani.

## Referències

* ↑ «Varmino» (en anglès). GeoNames.
* ↑ «Схема территориального планирования Вятскополянского района Кировской области». Официальный сайт администрации Вятскополянского района.
# Eggletonita

L'eggletonita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la ganofil·lita. Va ser anomenada en honor de Richard Anthony Eggleton, mineralogista de la Universitat Nacional d'Austràlia i expert en la cristal·loquímica del grup de la estilpnomelana.

## Característiques

L'eggletonita és un fil·losilicat de fórmula química (Na,K,Ca)$_x$Mn₆(Si,Al)$_{10}$O$_{24}$(OH)₄·nH₂O (x=1-2; n=7-11). Cristal·litza en el sistema monoclínic. Els seus cristalls mostren una secció transversal pseudohexagonal, allargada al llarg de [100], amb {011} i {001} comunes. També es pot trobar en forma de clústers de prismes aciculars radiants, de fins a 2 cm. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 3 a 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'eggletonita pertany a «09.EG - Fil·losilicats amb xarxes dobles amb 6-enllaços més grans» juntament amb els següents minerals: cymrita, naujakasita, manganonaujakasita, dmisteinbergita, kampfita, strätlingita, vertumnita, ganofil·lita, tamaïta, coombsita, zussmanita, franklinfil·lita, lennilenapeïta, parsettensita, stilpnomelana, latiumita, tuscanita, jagoïta, wickenburgita, hyttsjoïta, armbrusterita, britvinita i bannisterita.

## Formació i jaciments

L'eggletonita va ser descoberta a la pedrera Big Rock, Granite Mountain, Little Rock, Comtat de Pulaski, Arkansas, Estats Units en les cavitats miarolítiques en pegmatita de nefelina i sienita; associada a albita, natrolita, pirofanita, apofil·lita i kupletskita. També ha estat descrita a la mina Molinello, situada a Ne (Província de Gènova, Itàlia) i a la mina Shiromaru, situada a Okutama-cho (Regió de Kantō, Japó).

## Referències

* 1 2 3 «Eggletonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Eggletonite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 8 juny 2018].
# Institut Can Puig

L'Institut Can Puig és un centre educatiu de secundària i batxillerat a la població de Sant Pere de Ribes (Garraf). L'institut pren el nom de la seva ubicació original, la masia de Can Puig
Ferran Miquel el va posar en marxa el 1986 per encàrrec del consistori com un projecte pioner que ha servit d'inspiració pel model disruptiu. L'institut ha estat dirigit des de 1998 per la directiva encapçalada per Lluís Alonso. Anteriorment, el director del centre va ser l'historiador Josep Lluís Palacios. El 2020 fou guardonat per un dels Premis Ensenyament del Cercle d'Economia. Actualment, es troba en un edifici modern construït expressament per a acollir-hi l'institut, localitzat al carrer Joan Maragall del mateix Sant Pere de Ribes.

## Referències

* ↑ «Presentació de Can Puig». [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «Can Puig, el pionero» (en castellà). El Periódico, 09-05-2015. [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ «Luís Alonso». [Consulta: 9 febrer 2024].
* ↑ Redacció. «Mor l'historiador ribetà Josep Lluís Palacios». [Consulta: 9 febrer 2024].
* ↑ «» GUARDONATS PEL CERCLE D’ECONOMIA». [Consulta: 9 febrer 2024].
* ↑ «IES Can Puig». [Consulta: 27 gener 2024].
# Zelotomys

Zelotomys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Les úniques dues espècies que en formen part viuen a l'Àfrica.

## Distribució i hàbitat

Les dues espècies d'aquest gènere viuen des de Sud-àfrica al sud fins a Kenya i Uganda al nord-est, amb algun nucli de població aïllat a la República Centreafricana. El seu hàbitat són les sabanes.

## Descripció

Són rosegadors de mida mitjana, amb un pes que oscil·la entre els 45 i 60 grams, i una longitud del cap i del cos d'entre 11 i 13 centímetres. La cua, completament nua i blanca, és entre 15 i un 30% més curta que la resta del cos.

## Ecologia

Es tracta d'animals terrestres i nocturns, que ocasionalment poden grimpar pels arbres. Són solitaris i tenen una dieta omnívora. Es reprodueixen durant tot l'any, donant a llum entre 2 i 11 cries.

## Referències

* ↑ Zelotomys (TSN 585096) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. [Consultat el 19 de desembre del 2017]. (anglès)
* ↑ Nicolas, Violaine; Schaeffer, Brigitte; Missoup, Alain Didier; Kennis, Jan; Colyn, Marc «Assessment of Three Mitochondrial Genes (16S, Cytb, CO1) for Identifying Species in the Praomyini Tribe (Rodentia: Muridae)» (en anglès). PLOS ONE, 7, 5, 04-05-2012, pàg. e36586. DOI: 10.1371/journal.pone.0036586. ISSN: 1932-6203.
* 1 2 3 Monadjem, Ara; Taylor, Peter J.; Denys, Christiane; Cotterill, Fenton P. D.. Rodents of Sub-Saharan Africa: A biogeographic and taxonomic synthesis (en anglès). Walter de Gruyter GmbH & Co KG, 2015-02-17. ISBN 9783110389234.
* ↑ Happold, David. Mammals of Africa Volume III - Rodents, Hares and Rabbits. (en anglès). Bloomsbury, 2013. ISBN 978 1 4081 2253 2.
# George Ade

George Ade (Kentland, Indiana, 9 de febrer de 1866 — Brook, Indiana, 16 de maig de 1944) periodista, escriptor, dramaturg i comediògraf nord-americà. Va escriure diversos assajos, novel·les i guions cinematogràfics.

## Obres

* Fables in Slang (1900) una adaptació satírica de les Faules d'Isop a la vida moderna
* The Sultan of Sulu (1902), una comèdia musical

## Referències

* ↑ «George Ade». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Gibraltar United Football Club

El Gibraltar United Football Club fou un club de futbol de Gibraltar.
Va ser fundat l'any 1943 per Aurelio Louis Danino, un periodista gibraltareny que tenia el pseudònim de Lubinox. L'any 2011 es fusionà amb el Lions Football Club adoptant el nom Lions Gibraltar FC. El 2014, després que l'Associació de Futbol de Gibraltar fos acceptada a la UEFA, el club es va independitzar de nou dels Lions i va competir a la Segona Divisió de Gibraltar. El juliol de 2018, el Gibraltar United va ser titular internacional quan es va convertir en el primer club de futbol del món a pagar als jugadors en part amb criptomoneda, a través d'un patrocini amb Quantocoin. No obstant, el 2019 començà a tenir problemes econòmics i alguns jugadors deixaren el club per impagaments. The club denied these reports later that day, though, stating that Dana was still a part of the club. El 12 d'agost fou expulsat de la lliga i acabà desapareixent.

## Palmarès

* Lliga de Gibraltar:
       1947, 1948, 1949, 1950, 1951, 1954, 1960, 1962, 1964, 1965, 2002
* Rock Cup:
       1947, 1999, 2000, 2001
* Gibraltar Second Division:
       1999, 2015

## Referències

* ↑ Cryptocurrency and football: the future or too volatile to be trusted? Arxivat 15 June 2024 a Wayback Machine. The Guardian. 29 July 2018. Retrieved 29 July 2018.
* ↑ Gibraltar United in turmoil Football Gibraltar. 31 July 2019. Retrieved 31 July 2019.
* ↑ Gibraltar United deny reports Arxivat 31 August 2019 a Wayback Machine. Gibraltar Chronicle on Twitter. 31 July 2019. Retrieved 31 July 2019.
* ↑ «Gibraltar 2020». RSSSF. [Consulta: 9 juliol 2024].
* ↑ Pay Up or Leave for United Arxivat 7 August 2019 a Wayback Machine. Football Gibraltar. 7 August 2019. Retrieved 7 August 2019.
* ↑ «Gibraltar – List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ «Gibraltar – List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 9 juliol 2014].
# Open Parc Lyon

El Torneig de Lió, conegut oficialment com a Open Parc Auvergne-Rhône-Alpes Lyon, és una competició tennística professional que es disputa sobre terra batuda al Parc de la Tête d'Or de Lió, França. Pertany a les sèries 250 del circuit ATP masculí i es disputa una setmana abans del Roland Garros.
El torneig es va crear l'any 2017 en substitució del Torneig de Niça.

## Palmarès
### Individual masculí

| Any | Campió | Finalista | Resultat |
| 2024 | G. Mpetshi Perricard | Tomás Martín Etcheverry | 6−4, 1−6, 7−6(7) |
| 2023 | Arthur Fils | Francisco Cerúndolo | 6−3, 7−5 |
| 2022 | Cameron Norrie | Alex Molčan | 6−3, 6−7(3), 6−1 |
| 2021 | Stéfanos Tsitsipàs | Cameron Norrie | 6−3, 6−3 |
| 2020 | Torneig suspès a causa de la pandèmia de COVID-19 | Torneig suspès a causa de la pandèmia de COVID-19 | Torneig suspès a causa de la pandèmia de COVID-19 |
| 2019 | Benoît Paire | Félix Auger-Aliassime | 6−4, 6−3 |
| 2018 | Dominic Thiem | Gilles Simon | 3−6, 7−6(1), 6−1 |
| 2017 | Jo-Wilfried Tsonga | Tomáš Berdych | 7−6(2), 7−5 |

### Dobles masculins

| Any | Campions | Finalistes | Resultat |
| 2024 | Harri Heliövaara Henry Patten | Yuki Bhambri Albano Olivetti | 3−6, 7−6(4), [10−8] |
| 2023 | Rajeev Ram Joe Salisbury | Nicolas Mahut Matwé Middelkoop | 6−0, 6−3 |
| 2022 | Ivan Dodig Austin Krajicek | Máximo González Marcelo Melo | 6−3, 6−4 |
| 2021 | Hugo Nys Tim Pütz | Pierre-Hugues Herbert Nicolas Mahut | 6−4, 5−7, [10−8] |
| 2020 | Torneig suspès a causa de la pandèmia de COVID-19 | Torneig suspès a causa de la pandèmia de COVID-19 | Torneig suspès a causa de la pandèmia de COVID-19 |
| 2019 | Ivan Dodig Édouard Roger-Vasselin | Ken Skupski Neal Skupski | 6−4, 6−3 |
| 2018 | Nick Kyrgios Jack Sock | Roman Jebavý Matwé Middelkoop | 7−5, 2−6, [11−9] |
| 2017 | Andrés Molteni Adil Shamasdin | Marcus Daniell Marcelo Demoliner | 6−3, 3−6, [10−5] |

## Enllaços externs

* Web oficial (francès) (anglès)
* Perfil del torneig a l'ATP (anglès)
Lió :
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
# Baden bei Wien

Baden bei Wien és una localitat balneari austríaca de la Baixa Àustria i capital del districte de Baden localitzada a 26 km al sud de Viena, Wiener Neustadt. Encara que la seva toponímia oficial és simplement Baden, se sol recórrer al nom de la capital estatal per diferenciar-lo d'altres localitats del mateix nom com Baden-Baden (Alemanya) o Baden (Suïssa). El municipi està format per les parròquies de Braiten, Gamingerhof, Leesdorf, Mitterberg, Rauhenstein i Weikersdorf.

## Referències

* ↑ 39. Baden. In: Österreichischer Amtskalender online. Verlag Österreich, Wien 2002–, Permalink Österreichischer Bibliothekenverbund.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
* Römertherme
* Kurhaus Arxivat 2007-02-05 a Wayback Machine.
# Olite

Olite (cooficialment, en basc Erriberri) és un municipi de Navarra, a la comarca de Tafalla, dins la merindad (batllia) d'Olite. Es troba en la zona mitjana de Navarra, a la vora del riu Zidacos. Limita amb els municipis de Tafalla, San Martín de Unx, Beire, Pitillas, Murillo el Cuende, Caparroso, Marcilla i Falces.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2013 |
| 3 106 | 3 109 | 3 101 | 3 130 | 3 183 | 3 244 | 3 265 | 3 356 | 3 435 | 3 494 | 3 509 | 3875 |
| Fonts: Govern de Navarra i Institut d'Estadística de Navarra ||||||||||||

## Història

Per les restes arqueològiques es coneix que, en època imperial romana (s. I dC), un fort cinturó emmurallat defensava un petit altell en el qual més tard es fundaria la vila medieval. A més, al voltant del nucli urbà actual s'han trobat restes de viles romanes. Sant Isidor de Sevilla, en la seva Historia de regibus gothorum, ens oferix la primera referència escrita sobre Olite: segons el citat bisbe de Sevilla, el rei got Suintila va fundar la ciutat d'Oligicus en el 621 i la va tornar a fortificar per plantar cara als vascons. Per un privilegi donat a Estella en l'any 1147, García Ramírez el Restaurador, rei de Navarra, va atorgar a Olite el seu primer fur, el Fur dels francs d'Estella, donant-los en la mateixa ocasió terres de cultiu.
La promulgació del fur va produir una ràpida expansió d'Olite. Com a instrument jurídic, va proporcionar a la població un exercici social propi (el terme municipal), jurisdicció privativa i notables avantatges fiscals, així com elements i quadres propis de govern de la vila. El 17 de març de 1266, a Saint Denis, Teobald II de Navarra concedeix a Olite quinze dies de fira anual, com "les tenen els burgesos d'Estella", que començà l'1 de maig. Des d'aquest mateix any es van efectuar corts a Olite. El gener de 1302, Felip i Joana, reis de Navarra, en respondre a les peticions d'Olite, varien la data de la fira anual, n'assenyalaren el començament el 2 de novembre. Després de segles foscos, la vila d'Olite va començar una etapa d'esplendor durant la baixa edat mitjana, en ser triada com una de les seus favorites dels reis de Navarra. A partir del s. XV el rei Carles III el Noble i la seva esposa Elionor de Trastàmara van començar la construcció de l'esplèndid palau Reial de Navarra a Olite, reflex de la lluentor de tota una època.
És capital o cap de la batllia del seu nom, creada per Carles III el Noble el 1407. Felip IV li concedeix el títol de ciutat el 1630. Des dels seus brillants moments en el s. XV i fins al s. XIX, Olite experimenta un eclipsi polític i un fort descens demogràfic. Al començament del s. XIX, cal destacar els greus problemes dels comunals i l'interessant fenomen del cooperativisme agrari (a Olite es va fundar la primera cooperativa de Navarra i tercera de l'estat).
* Santa María la Real d'Olite
* San Pedro
* Entrada de Santa María
* Galeria de la Reina
* Nevera de gel del palau
# Granat

«Granat» té aquests significats:
* Geologia: Granat (mineral)
* Òptica: Granat (color)
* Granat (coet), observatori espacial soviètic
# Orton

Orton (en rus: Ортон) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Kémerovo, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 658 habitants, pertany al districte de Mejdurétxensk.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»».
# Ortojoaquinita-(La)

L'ortojoaquinita-(La) és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la joaquinita.

## Característiques

L'ortojoaquinita-(La) és un silicat de fórmula química NaBa₂La₂Fe$^{2+}$Ti₂[Si₄O₁₂]₂O₂(O,OH)·H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'ortojoaquinita-(La) pertany a «09.CE - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 4 [Si₄O₁₂]$^8$- (vierer-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: papagoïta, verplanckita, baotita, nagashimalita, taramel·lita, titantaramel·lita, barioortojoaquinita, byelorussita-(Ce), joaquinita-(Ce), ortojoaquinita-(Ce), estronciojoaquinita, estroncioortojoaquinita, labuntsovita-Mn, nenadkevichita, lemmleinita-K, korobitsynita, kuzmenkoïta-Mn, vuoriyarvita-K, tsepinita-Na, karupmøllerita-Ca, labuntsovita-Mg, labuntsovita-Fe, lemmleinita-Ba, gjerdingenita-Fe, neskevaaraïta-Fe, tsepinita-K, paratsepinita-Ba, tsepinita-Ca, alsakharovita-Zn, gjerdingenita-Mn, lepkhenelmita-Zn, tsepinita-Sr, paratsepinita-Na, paralabuntsovita-Mg, gjerdingenita-Ca, gjerdingenita-Na, gutkovaïta-Mn, kuzmenkoïta-Zn, organovaïta-Mn, organovaïta-Zn, parakuzmenkoïta-Fe, burovaïta-Ca, komarovita i natrokomarovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita del riu Narsaq, al complex d'Ilímaussaq, dins la localitat de Narsaq (Kujalleq, Groenlàndia). Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Orthojoaquinite-(La)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 març 2018].
# Gobō

Gobō (御坊市, Gobō-shi) és una ciutat de la prefectura de Wakayama, al Japó.
L'any 2003, la ciutat tenia una població estimada de 27.483 i una densitat de població de 627 habitants per km². L'àrea total era de 43,78 km².
Gobō és coneguda per la seva horticultura. És també coneguda per la producció de fitxes i daus de mahjong.
Gobō va ser fundada l'1 d'abril de 1954.

## Referències

* 1 2 3 «御坊市の概要・紹介 (Perfil de la ciutat de Gobō» (en japonès). Ajuntament de Gobō. [Consulta: 13 març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Gobō (japonès)
# Ordzovany

Ordzovany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1260. El 2022 tenia 165 habitants.

## Referències

* ↑ «Prešovský kraj (Slovakia)». Citypopulation. [Consulta: 27 gener 2024].
# Grantia aculeata

Grantia aculeata és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Grantia i a la família Grantiidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1908 per Ferdinand Urban.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Grantia aculeata Urban, 1908. Accessed through: World Register of Marine Species at: https://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164234 on 2021-04-21
# Ortuťová

Ortuťová és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1414.
# Balalaica

La balalaica (en rus: балала́йка) és un instrument de corda pinçada originari de Rússia. Pertany a la família del llaüt i es caracteritza pel seu cos triangular, quasi pla, amb una petita boca de ressonància prop del vèrtex superior de la tapa, un coll llarg i estret, i tres cordes (sis en alguna variant) de metall o tripa. Es construeix en diverses mides. En les de to més agut es polsen les cordes amb els dits, en les de to més greu amb un plectre i en les de tessitura intermèdia, indistintament d'una manera o de l'altra.
En la classificació de Hornbostel-Sachs pertany al grup: 321.321 dels llaüts amb caixa en forma de bol i de triangle.

## Tipus de balalaiques

Es fabriquen balalaiques en set mides, des del més alt dels tons fins al més baix (des del menut piccolo fins al contrabaix). Dues de les cordes de la balalaica s'afinen a l'uníson i la tercera a una distància de quarta. Les tapes estan fetes de fusta d'avet o pi.
A més se'n fabriquen amb sis cordes primes (amb tres sèries de cursos de doble), que són comunes i populars, sobretot a Ucraïna.

### Mides

* Piccolo
* Prima
* Secunda
* Alto
* Tenor (rara)
* Baix
* Contrabaix

## Vegeu també

* Guitarra
* Viola de mà
* Viola de gamba
* Ukulele
* Timple
* Cavaquinho
* Vihuela mexicana
* Llaüt
* Mandolina
* Rabāb
* Guitarra portuguesa
* Guitarra anglesa
* Tiple

## Nota

* ↑ «Russian balalaika has tone like violin». Popular Mechanics. Hearst Magazines, 01-06-1911, pàg. 869–. ISSN: 00324558 [Consulta: 5 març 2011].
Viccionari
# Otricoli

Otricoli és un municipi italià, situat a la regió d'Úmbria i a la província de Terni. L'any 2016 tenia 1.869 habitants.
Té l'origen en l'antiga ciutat d'Ocriculum. Va ser destruïda al segle I aC (durant la guerra social), i posteriorment va ser reconstruïda a curta distància. A l'Edat Mitjana la població va tornar a viure a la ciutat primitiva. En les dues últimes dècades del segle xviii, les excavacions van treure a la llum molts descobriments importants, el més important dels quals és el Júpiter de Otricoli.

## Fills il·lustres

* Marzio Erculeo (1623-1706) fou un compositor del Barroc.
# Gombau de Santa Oliva

Gombau de Santa Oliva (mort a Tortosa, Baix Ebre, 23 de gener de 1213, o 1212), va ser un bisbe.
Va ser bisbe de Tortosa entre el 22 de desembre de 1194, quan va nomentat, i fins a la seva mort, el 1213 (o 1212). Ja era canonge regular de la Catedral de Tortosa, i fou triat pel capítol de la mateixa l'any 1193. Durant el seu mandat, es van fixar els límits entre el bisbat i l'arquebisbat de Tarragona, segons un conveni firmat el 5 de febrer de 1203. També es van fixar els límits amb el bisbat de Saragossa, conveni firmat aquest cas el mes de juny de 1210. A partir d'aquest últim conveni, es van incorporar al bisbat tortosi les parròquies de Cretes, Calaceit, Lledó, Arenys de Lledó i Algars.

## Referències

* ↑ O'Callaghan i Forcadell, Ramon. Episcopológio de la Santa Iglesia de Tortosa (en castellà). Tortosa: Imprenta Católica de G. Llasat, 1896, p. 69.
* ↑ Miravall, Ramon. Episcopologia Dertosense: introducció a la història de la societat i de l'Església de Tortosa. Tortosa: UNED Tortosa, 2016, p. 106. ISBN 9788493842055.
* ↑ O'Callaghan, 1896, p. 65
* 1 2 O'Callaghan, 1896, p. 67
* ↑ O'Callaghan, 1896, p. 68

## Bibliografia

* Miravall, Ramon. Episcopologi Dertosense: introducció a la història de la societat i de l'Església de Tortosa. Tortosa: UNED Tortosa, 2016. ISBN 9788493842055.
* O'Callaghan i Forcadell, Ramon. Episcopológio de la Santa Iglesia de Tortosa (en castellà). Tortosa: Imprenta Católica de G. Llasat, 1896.