OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nubians

Els nubians (en àrab نوبي, nūbī) són un grup ètnic originari del nord del Sudan i el sud d'Egipte i que avui dia habiten l'Àfrica oriental i algunes parts del nord-est d'Àfrica. El poble de Núbia, al Sudan, habita la regió entre Wadi Halfa al nord i Aldaba al sud. Els principals grups nubians, de nord a sud, són els Halfaweyen, els Sikut, els Mahas i els Dongola. Parlen diferents dialectes de la llengua nubiana.
En els temps antics els egipcis van representar els nubians amb la pell molt fosca, arracades de cèrcol a l'orella i cabells llargs trenats. Els nubians antics eren coneguts per la seva habilitat i precisió amb l'arc, tant és així que els antics egipcis es referien comunament a Núbia com a «La terra de l'arc».

## Referències

* ↑ «nubià». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Dig Nubia Arxivat 2012-05-24 a Wayback Machine. – Imatge
* ↑ Dig Nubia Arxivat 2012-05-24 a Wayback Machine. – Nubia: La terra de l'arc
# Sarcoxie

Sarcoxie és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.354 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sarcoxie tenia 1.354 habitants, 559 habitatges, i 359 famílies. La densitat de població era de 484,1 habitants per km².
Dels 559 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,8% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 35,6% no eren unitats familiars. En el 32% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 20,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.000 $ i la renda mediana per família de 34.519 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 20.547 $. La renda per capita de la població era de 13.531 $. Entorn del 10,7% de les famílies i el 16,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sarcoxie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sarcoxie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Paola Tirados Sánchez

Paola Tirados Sánchez (Las Palmas de Gran Canaria, Espanya, 14 de gener de 1980) és una nedadora de natació sincronitzada canària, guanyadora d'una medalla olímpica.
Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on va finalitzar vuitena en la prova de parelles al costat de Gemma Mengual, i obtenint així un diploma olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) aconseguí finalitzar quarta en la prova per parelles, novament al costat de Mengual, i quarta també en la prova per equips, guanyant així mateix sengles diplomes olímpics. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina) aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova per equips.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 9 medalles en el Campionat del Món de natació, entre elles cinc medalles de plata i quatre medalles de bronze, i 11 medalles en el Campionat d'Europa de natació, entre elles tres medalles d'or i vuit medalles de plata.
# Moto G (tercera generació)

La tercera generació del Moto G és un telèfon intel·ligent Android desenvolupat per Motorola Mobility de Lenovo, es va donar a conèixer a Índia el 28 de juliol del 2015, i es va llançar aquell mateix dia. El Moto G$^4$ és el seu successor. Entre les seves millores el que més destaca és el seu sistema actualitzat a l'última versió d'Android Lollipop 5.1.1 i el seu augment de pantalla, velocitat i disseny. El gener del 2016 es va anunciar la seva disponibilitat d'Android Marshmallow 6.0.

## Especificacions

* Processador Qualcomm® Snapdragon(T) 410 (MSM8916) amb CPU quad-core d'1.4 GHz i GPU Adreno 306 de 450 MHz i Memòria RAM de 1GB per a la versió de 8gb d'emmagatzematge intern, 2GB de RAM per a la versió de 16GB d'emmagatzematge.
* Pantalla de 5 polzades, HD (1280 x 720)LCD IPS, 294 ppi, Corning® Gorilla® Glass 3
* Càmera posterior de 13 MP (f/2.0, FOV 76 graus, AF, Flaix LED doble amb CCT), frontal 5 MP
* Acceleròmetre, sensor de llum ambienti, magnetòmetre, brúixola, sensor de proximitat i sensor Hub
* 8/16 GB de memòria interna amb ranura per a targeta de memòria de fins a 32 GB.
* 2 altaveus frontals i microfono amb cancel·lació de soroll.
* Bateria de 2470 mAh, ús mixt fins a 24 hores.
* Amb certificació IPX7 de resistència a esquitxades.
* Última actualització: pegat de seguretat de l'1 d'abril del 2017
Les dimensiónes de l'actual model:
* Altura: 144.2 mm (5.62 pulg.)
* Ample: 72.4 mm (2.88 pulg.)
* Curvatura: 5.1-11.6 mm (0.24-0.48 pulg.)

## Referències

* ↑ «Display And Audio – Motorola Moto G (3rd gen) Review», 13-11-2015. Arxivat de l'original el 2016-11-17. [Consulta: 16 novembre 2016].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-10-07. [Consulta: 2 desembre 2016].
# Baragwanathia longifolia

Baragwanathia longifolia és una espècie extinta de planta vascular sense llavors de la classe Lycopodiopsida, del Silurià i Devonià del sud-est d'Austràlia.
Tenia una aparença similar a la dels licopodis actuals amb tiges brancades d'entre 10-20 cm i diversos metres de longitud.

## Referències

* ↑ «BioLib: Baragwanathia longifolia». [Consulta: 19 juny 2022].
# Nubemhat

Nubemhat (nbw-m-ḥ3t, "l'or és al davant", "l'or és el nom de Hathor") va ser una reina egípcia del Segon Període Intermedi (XVII DInastia). Era l'esposa del rei Sekhemre Wadjkhaw Sobekemsaf I. Tenia el títol de Gran Esposa Reial i és coneguda per diversos monuments. Es va trobar una petita estàtua amb el seu nom i títol a Kawa, a Núbia. També apareix en una estela de Denderah on s'esmenta la seva filla, la "Filla del Rei", anomenada Sobekemheb. També hi apareix el "Fill del Rei" Ameni, fill de la reina Haankhes. Aquesta estela està partida en dues meitats que es troben en museus diferentsː Una és al Museu Petrie de Londres, i l'altra al Museu Puixkin de Moscou.
Nubemhat en jeroglífic :
El seu únic títol conegut és ḥm.t-nswt-wr.t ("Gran Esposa Reial").

## Referències

* 1 2 Grajetzki, 2005, p. 43.
* ↑ Ranke, 1935, p. 10-191.
* 1 2 «Denderah (Dendara, Iunet): Temple, town and cemetery in Upper Egypt» (en anglès). Digital Egypt for Universities. [Consulta: 10 desembre 2020].
* ↑ Berlev i Hodjash, 1982, p. 86-93.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte

## Bibliografia

* Berlev, Oleg; Hodjash, Svetlana. Egyptian Reliefs and Stelae in the Pushkin Museum of Fine Arts, Moscow (en anglès). Leningrad: Aurora Art Publishers, 1982.
* Grajetzki, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: A Hieroglyphic Dictionary (en anglès). Golden House Publications, 2005. ISBN 978-0954721893.
* Ranke, Hermann. Die ägyptische Persönennamen (en alemany). Glückstadt: Verlag von J. J. Augustin, 1935.
# Paolig Combot

Paolig Combot és un escriptor bretó.
És autor de nombrosos llibres sobre Bretanya. Políticament, és proper a l'UDB. Ha col·laborat amb el les jornades del CIEMEN donant a conèixer la situació nacional bretona.
Va realitzar una tesi doctoral sobre Jean Conan, publicada el 1997. És professor de francès i alhora president d'Ar Falz. També és president de l'Associació per la defensa i la promoció de la llengua i la cultura bretones, el 2005 reclamà "l'edició en llengües regionals del tractat constituent d'una constitució per a Europa".

## Publicacions

* Les Chemins de Saint-Yves. Skol Vreizh. 1994. (amb Daniel Giraudon - Jacques Dervilly - Jean-Christophe Cassard).
* Un Breton chez les bolchéviks. Skol Vreizh. 1994. (amb Jacques Huard). Le récit de Jacques Le Cann sur l'histoire de la Russie.
* La dernière petite sirène (amb Renée Combot). Skol Vreizh. 1994.
* Jean Conan, aventurier et écrivain breton. Skol Vreizh, 1999.
* Jean Conan (1765-1834) : Un écrivant ou un écrivain breton ? Atelier National de Reproduction des Thèses. 1999.
* Armand Robin. Skol Vreizh, 2000. (amb Jean Bescond i Jean Balcou)
* Les aventures extraordinaires du citoyen Jean Conan. Skol Vreizh, 2001. Prefaci de Mona Ozouf.
# Confiança Esporte Clube

El Confiança Esporte Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Sapé a l'estat de Paraíba.

## Història

El club va ser fundat el 22 d'abril de 1953. Guanyà campionat paraibano el 1997, i la Copa Rural el 2005. Posteriorment desaparegué.

## Estadi

El Confiança Esporte Clube jugava els seus partits com a local a l'Estadi Luiz Ribeiro Coutinho, anomenat Ribeirão. Tenia una capacitat per a 2.500 espectadors.

## Palmarès

* Campionat paraibano:
** 1997
* Copa Rural:
** 2005

## Referències

* 1 2 3 Rodolfo Rodrigues. Escudos dos Times do Mundo Inteiro. Panda Books, 2009, p. 98.
* ↑ Placar Guia 2011, 1350-C, 01-01-2011, pàg. 94.
* ↑ «Paraíba State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
# Can Boada Vell

Can Boada Vell és una masia de Palau-solità i Plegamans (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta rectangular amb pis. El portal d'entrada és un arc rodó de mig punt. Té una segona porta a la mateixa façana principal, és d'arc rebaixat i està emmarcat per maó. Les finestres són allindades i amb emmarcament de maó. La coberta és a dues vessants. Te moltes construccions annexes.

## Història

L'antic topònim de Boada apareix esmentat en un contracte de traspàs del Cartolari de Sant Cugat, data del 3 d'abril del 955, on un tal Constantí fa donació d'un conreu de vinya propi de l'indret. En el mateix Cartolari, l'any 1071, l'Abat Andreu del Monestir de Sant Cugat fa donació d'un lot de terra, annexa a la Sagrera de Santa Margarida, a un tal Bernat Ramon i a la seva esposa. D'aquests documents es desprèn la coneixença des de molt antic del Mas de Can Boada, i la seva producció agrícola. En el darrer document s'identifica la posició de Can Boada com adjacent a una estrada que l'unia amb Mogoda, que podria correspondre a l'antiga via romana que enllaçava "Aquae Calidae" i "Barcino", i que travessava l'antiga parròquia de Palau Solitar.

## Referències

* 1 2 «Can Boada Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Tain

Tain (en gaèlic escocès: Ball Dhubhthaich, poble de Duthac) és un poble i un burg real situat al comtat històric de Ross and Cromarty, en el consell unitari de Highland a Escòcia, Regne Unit.
Segons el cens del 2001 tenia 3511 habitants. Està en la carretera A9 de Gran Bretanya que enllaça el sud d'Escòcia amb el nord (Caithness).

## Referències

* ↑ Scotland's Census Results Online. «Comparative Population Profile: Tain Locality Scotland» (en anglès), 29-04-2001. Arxivat de l'original el 2003-04-05. [Consulta: 14 juny 2015].
# Nubhetepti-khered

Nubhetepti-khered (Nwb ḥtptj-ẖrd / Nbw ḥtptj-ẖrd, "L’Or [= Hathor] està satisfet-el petit") va ser una princesa egípcia de la XIII Dinastia. Tenia el títol de Filla del Rei, però es desconeix de quin rei es tracta.

## Enterrament

Bàsicament només se la coneix per la seva inhumació a Dashur, descoberta el 1894 per l'arqueòleg francès Jacques de Morgan, a prop de la piràmide d'Amenemhet III. El seu enterrament es va trobar al final d’un llarg passadís. Consistia en dues cambres, una sobre l'altra. La cambra inferior contenia el fèretre i el vasos canopis de la princesa. A la cambra superior s'hi havien col·locat diversos béns funeraris.
El cos de Nubhetepti-khered es va col·locar en un fèretre de fusta, decorat amb fulles d'or inscrites. Al taüt s'hi van trobar les restes d’un taüt antropomorf interior daurat. El cos de Nubhetepti-khered estava adornat amb un ampli collaret usekh (ample) i amb braçalets i tormelleres. Al costat del cos s'hi van trobar diverses insígnies reials, com ara un flagell i un ceptre. El cofre canòpi de fusta també estava adornat amb fulles d’or i contenia quatre vasos canòpis fets d'alabastre.
Nubhetepti-khered en jeroglífic :
A la cambra superior s'hi van trobar diversos vasos de ceràmica. Hi havia una caixa amb pots de pomada i una segona caixa llarga amb altres insígnies reials. Fins ara no es coneix Nubhetepti-khered fora del seu enterrament.

## Identitat

Probablement estava relacionada amb el rei Hor, que va ser enterrat al seu costat. En cas que Hor no fos el seu pare, Miroslav Verner proposa que era filla d'Amenemhet III de la XII dinastia, que era el propietari original de tot el complex funerari.
Atès que khered significa "nen"/"petit", és possible que la seva mare es digués Nubhetepti; de fet, hi ha una Gran Esposa Reial d'aquest període anomenada Nubhetepti que apareix en uns escarabats.

## Referències

* ↑ de Morgan, 1895, p. 107–115.
* 1 2 Dodson i Hilton, 2004, p. 102.
* ↑ Verner, 2001.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* de Morgan, Jacques. Fouilles a Dahchour, Mars-Jiun 1894 (en francès). Viena: Adolphe Holzhausen Imprimeur de la Court, 1895. DOI 10.11588/diglit.4188.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Verner, Miroslav. The Pyramids: The Mystery, Culture, and Science of Egypt's Great Monuments (en anglès). Nova York: Grove Press, 2001. ISBN 0-8021-3935-3.
# Pegat de nicotina

El pegat de nicotina és un pegat, utilitzat en la teràpia de substitució de nicotina, conté petites dosis de nicotina que la majoria dels fumadors utilitzen quan fan el primer intent de deixar de fumar. Es pot adquirir sense prescripció mèdica.

## Funcionament

El pegat de nicotina es col·loca a la pell (neta, seca i sense pèl) de l'avantbraç, l'espatlla o el maluc. Aquest pegat proveeix el cos d'una quantitat petita i contínua de nicotina. Instruccions: per a un consum de 20 cigarretes al dia: 4 setmanes a dosi alta, 2 setmanes a dosi mitjana i 2 setmanes a dosi baixa, per permetre que els usuaris redueixin la quantitat de nicotina amb el pas del temps. Durada general: 8 setmanes. Dosi de nicotina: pot variar (21 mg, 14 mg o 7 mg, els que es porten 24 hores; o 15 mg, 10 mg o 5 mg els que es porten 16 hores).
Efectes adversos més freqüents: reacció cutània local, insomni i/o alteració del son.
Contraindicacions: malaltia cardíaca o vascular greu recent, ulcus pèptic, malalties dermatològiques.

## Referències

* 1 2 «Els fàrmacs que ens ajuden a deixar de fumar». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: maig 2013].
# Geoparc

Un geoparc és un espai unificat amb un patrimoni geològic d'importància internacional, on s'implementen estratègies de promoció i desenvolupament sostenible innovadores, inclusives, integrades i respectuoses amb la identitat del territori. Molts geoparcs promouen el coneixement de temes fonamentals de riscos geològics, incloent-hi volcans, terratrèmols i tsunamis i preparen estratègies de mitigació de desastres entre les comunitats locals; és a dir, estableixen l'enllaç entre el patrimoni geològic i la resta del patrimoni natural i cultural del territori determinant clarament la idea de la geodiversitat com a base de tots els ecosistemes i de la interacció humana amb el paisatge al llarg de la història. És una àrea viva, on la comunitat que hi habita i la ciència col·laboren en una sinergia de benefici mutu, especialment mitjançant el geoturisme o turisme ecològic. Un dels geoparcs més coneguts és el Parc Nacional del Gran Canyó. A Europa, uns exemples d'aquest tipus són el Paradís de Bohèmia, a la República Txeca i el Parc Natural del Cap de Gata, a la província d'Almeria.

## Origen

L'any 1999, es va proposar per primera vegada davant la UNESCO la creació d'un programa de geoparcs i es va definir un geoparc com:
Una àrea definida que presenta trets geològics d'especial rellevància, raresa o bellesa. Aquests trets han de ser representatius de la història geològica d'una zona particular i dels esdeveniments i processos que la van formar.
Tanmateix, l'any 2001, en la 161a sessió del Comitè Executiu de la UNESCO es va decidir "no perseguir el desenvolupament d'un programa de geoparcs de la UNESCO, sinó donar suport als esforços ad hoc amb els estats membres individuals".
Per tant, és a partir de juny de l'any 2000, quan es crea la Xarxa Europea de Geoparcs per a 4 espais naturals:
* Reserva geològica de l'Alta Provença, França
* Museu d'Història Natural del Bosc Petrificat de Lesbos, Grècia
* Geoparc Vulkaneifel, Alemanya
* Parc Cultural del Maestrat, estat espanyol
El 20 d'abril de l'any 2001 es va signar a Almeria el conveni de cooperació entre la Xarxa de Geoparcs Europeus i la Divisió de Ciències de la Terra de la UNESCO, pel qual la UNESCO va concedir el seu suport a la Xarxa Europea.
El febrer de 2004, en una reunió d'experts internacionals en conservació i promoció del patrimoni geològic a les oficines de la UNESCO de París, es va crear la Xarxa Global de Geoparcs i, a més, es va acordar que la Xarxa de Geoparcs Europeus passés a ser l'òrgan que regula l'ingrés a la Xarxa Global de Geoparcs.

## Referències

* ↑ «Estatuts de la Xarxa Global de Geoparcs» (en anglès), 01-09-2014.
* ↑ document Unesco 156 EX/11 Rev
* ↑ document Unesco 161 EX/SR.12
* ↑ Revista MA núm.37
* ↑ Xarxa Global de Geoparcs

## Vegeu també

* Geoparc Conca de Tremp-Montsec
* Geoparc de la Catalunya Central

## Enllaços externs

* Global Geoparks Network.
* European Geoparks Network.
* Asia Pacific Geoparks Network.
# Rima creuada

La rima creuada (croada, encreuada o de circularitat) és una quarteta, l'estructura on rimen el segon i el tercer vers, d'una banda, i el primer i el quart, de l'altra (ABBA).

## Referències

* ↑ «Mètrica i versificació». Arxivat de l'original el 2013-03-22. [Consulta: 19 febrer 2017].
# Tainan

Tainan (en mandarí: 臺南市, Táinán-shì; en japonès: 台南市, Tainan-shi) és un municipi especial de la república de la Xina localitzat al sud-oest de l'illa de Taiwan, front a l'estret de Taiwan. Tainan és la ciutat més antiga de l'illa de Taiwan o Formosa i és comunament coneguda com a la "ciutat capital" pels seus més de 200 anys d'història com a capital de Taiwan durant el govern de Koxinga i de la dinastia Qing. La complexa història de Tainan, amb les seues decadències i renaixences han inspirat el seu malnom popular de "la ciutat fènix". Tainan està evaluada amb un "suficient" a les ciutats globals per la Globalization and World Cities Research Network.
Com l'espai urbà més antic de Taiwan que és, la ciutat de Tainan fou inicialment fundada per la Companyia Neerlandesa de les Índies Orientals (VOC) com una base per al comerç anomenada Fort Zeelandia durant el període de domini neerlandès a l'illa. Després que els colons neerlandesos foren derrotats per Koxinga el 1661, Tainan va romandre com a capital del regne de Tungning fins al 1683, quan la zona va passar sota control del govern Qing fins al 1887, quan la capital provincial de Taiwan va ser canviada a Taipei. Tainan ha sigut considerada històricament com la ciutat més antiga de l'illa i es creu que l'antic nom de la ciutat, Tayouan, és l'origen de l'actual nom de l'illa, Taiwan. Tainan és també una de les capitals culturals de Taiwan, pel seu ric folclòre, la seua gastronomia popular i els seus tradicionals i ben preservats ritus taoistes i altres festes i cerimònies populars. La ciutat té el primer temple-escola del confucianisme a Taiwan, construït el 1665, així com les restes de les portes orientals i meridionals de la ciutat i altres monuments històrics. Tainan és el municipi amb més temples budistes i taoistes de tot Taiwan.
El nom de la ciutat, Tainan, es pot traduir al català com a "el sud de Taiwan", ja que el nom està format pel primer hanzi del mot "Taiwan" (臺 o 台) i el hanzi del mot "sud" (南), fent referència amb el seu nom a la seua situació geogràfica, com també passa en moltes ciutats de l'illa com ara Taitxung.

## Fills il·lustres

* Xu Dishan (xinès:许 地 山) (1893 - 1941) escriptor, traductor xinès, especialista en el Budisme.També se'l coneix pel seu nom de ploma Luo Huasheng.

## Referències

* ↑ Chang, Winnie «Rise of the Phoenix?». Taiwan Today, 01-04-1994 [Consulta: 10 gener 2012].
* ↑ «The World According to GaWC 2020». Globalization and World Cities. [Consulta: 31 agost 2020].
* ↑ «Tainan Confucian Temple». Council for Cultural Affairs. Arxivat de l'original el 2008-05-01. [Consulta: 19 agost 2008].
# Vagraixí

Vagraixí (en rus: Варгаши) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Kurgan, a Rússia, que el 2017 tenia 9.220 habitants.

## Referències

* ↑ Форсирование реки Тобол красной 5-й дивизией у г. Курган и взятие станции Варгаши
# Trichomycterus gorgona

Trichomycterus gorgona és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Colòmbia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fernández, L. & S. A. Schaefer. 2005. New Trichomycterus (Siluriformes: Trichomycteridae) from an Offshore Island of Colombia. Copeia. Vol. 2005, Núm. 1, pp. 68–76.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Deci Albí Cecina

Deci Albí Cecina (en llatí Decius Albinus Caecina) va ser un poeta satíric romà que va florir sota els emperadors Arcadi i Honori.
Va ser prefecte de la ciutat l'any 302. Pels seus dots poètics va ser considerat anomenat el Lucili del seu temps. Podria ser l'autor d'alguns epigrames de l'antologia grega que haurien estat assignats erròniament a Gai Lucili.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 531.
# Pelophryne

Pelophryne és un gènere d'amfibis de la família dels bufònids.

## Taxonomia

* Pelophryne albotaeniata (Barbour, 1938)
* Pelophryne api (Dring, 1984)
* Pelophryne brevipes (Peters, 1867)
* Pelophryne guentheri (Boulenger, 1882)
* Pelophryne lighti (Taylor, 1920)
* Pelophryne macrotis (Boulenger, 1895)
* Pelophryne misera (Mocquard, 1890)
* Pelophryne rhopophilius (Inger & Stuebing, 1996)
* Pelophryne signata (Boulenger, 1895)

## Referències

* IUCN (anglès)