OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fernando Pinto do Amaral

Fernando José Branco Pinto do Amaral és un escriptor portuguès, nascut en Lisboa en 1960.

## Biografia

Ha freqüentat la Facultat de Medicina de la Universitat de Lisboa durant 4 anys. És Llicenciat en Llengües i Literatures Modernes, té un doctorat en Literatura Portuguesa des de 1987 en la Facultat de Lletres de la Universitat de Lisboa. És fill del metge António Pinto do Amaral (1910 - 1977) i de la seva segona dona, Maria Eugénia Rodrigues Branco (Lisboa, 1927), actriu de la dècada de 1940 a Portugal i Espanya. Té una filla de l'escriptora portuguesa Inês Pedrosa.
Ha col·laborat el les revistes literàries LER, A Phala, Colóquio/Letras, Relâmpago i va fer crítica en els periòdics portuguesos Público i JL. Ha traduït Les Flors del Mal, de Baudelaire, (Premi del Pen Club), els Poemes Saturnians de Verlaine, una antologia de Gabriela Mistral i tota l'obra poètica de Jorge Luis Borges. Al febrer de 2008 ha rebut, a Madrid, el Premi Goya, en la categoria de Millor Cançó Original, pel seu Fado da Saudade, interpretat per Carlos do Carmo, a la pel·lícula Fados, de Carlos Saura. Ha estat comissari del Pla Nacional de Lectura de Portugal des de 2009 i fins a 2017.

## Obra

* Acédia (1990, poesia)
* A Escada de Jacob (1993, poesia)
* Às Cegas (1997, poesia),
* O Mosaico Fluido — Modernidade e Pós-Modernidade na Poesia Portuguesa Mais Recente (1991, Prémio de Ensaio do Pen Club)
* Na Órbita de Saturno (1992, assaig)
* Poesia Reunida (2000).
* Pena Suspensa (2004, poesia)
* A Aventura no Game Boy (infantil).
* Área de Serviço e Outras Histórias de Amor (2006)
* A Luz da Madrugada (poesia, 2007).
* O Segredo de Leonardo Volpi (2009), novel·la
* A Minha Primeira Sophia (2009, per nens)
* Paliativos (poemari) 2012
* Manual de Cardiología.2016

## Referències

* ↑ Fernando Pinto do Amaral a lapoesiaalcalza.com
* ↑ “A poesia é uma visita inesperada”, cmjornal.pt, 2 d'abril de 2009
* ↑ Carlos de Carmo (Portugal 76) gana el Goya a la mejor canción, eurovision-spain.com,
* ↑ Barcelona Poesia 2016: Parlem amb... José Luís Peixoto i Fernando Pinto do Amaral, timeout.es
# Fernando Plaza Sánchez

Fernando Plaza Sánchez (Madrid, valor desconegut - 18 de maig de 1954) fou un futbolista espanyol, establert a Catalunya, de la dècada de 1910.
Jugava a la posició d'extrem esquerre.
Va ser jugador del FC Espanya entre 1916 i 1918. En finalitzar el Campionat de Catalunya va fitxar pel RCD Espanyol on jugà fins al 1919. Aquest any retornà breument a l'Espanya i fitxà pel FC Barcelona, on jugà dues temporades, fins 1921. Retornà al FC Espanya, que el 1923 esdevingué FC Gràcia. Disputà diversos partits amb la selecció de futbol de Catalunya.

## Palmarès
### FC Espanya

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1916-17

### FC Barcelona

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1919-20, 1920-21
* Copa espanyola:
** 1919-20

## Referències

* ↑ «Necrológicas». La Vanguardia, 28-05-1954. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Fitxa de Plaza». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Martínez Sagi, el debutante y goleador más precoz del Barça». Diari Sport, 10-02-2018. [Consulta: 9 abril 2019].
* 1 2 En algunes fonts és esmentat Miquel Plaza.Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Indiscreciones». Mundo Deportivo, 09-10-1919. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Lo que dice Fernando Plaza». Mundo Deportivo, 24-10-1923. [Consulta: 9 abril 2019].
# Museu Dar Xaraït

El Museu Dar Xaraït (àrab: متحف دار شريّط, Matḥaf Dār Xarayyṭ) és un museu privat d'arts i tradicions populars de la ciutat de Tozeur a Tunísia. Dona una impressió del mode de vida d'una família benestant. Està situat al final de l'avinguda Abul Kacem Ech Chabbi, en una zona plena d'hotels però tranquil·la.
El museu fou fundat el 1990 per Abderrazak Xaraït, batlle de Tozeur, i persona molt vinculada a la cultura local, que va fer diners i va decidir invertir-los en la seva ciutat. Aquest fou el primer museu privat que hi va haver a Tunísia. El 2011 va passar un període mogut amb risc que es tanqui.
Les sales mostren una casa tradicional del nord tunisià, els casaments, els banys, l'ensenyament alcorànic, la cuina, etc. També s'hi poden veure sales dedicats als notables, a alguns pintors tunisians, a joies i objectes valuosos, i a la sortida una sala amb elements com estores o banderes i nombrosos fotografies.
L'ambientació s'ajuda de maniquins, i els objectes són força interessants. Cal comprar una autorització per poder-hi fotografiar o filmar.
Al magnífic pati hi ha un petit bar molt agradable.

## Les sales

* La harja (accés de palau)
* La sala de l'erudit
* La cambra dels notables
* La cuina
* La cambra nupcial
* El Kouttab (escola alcorànica)
* El Hammam (bany turc)
* La cambra de les dames
* La galeria de pintures
* La sala dels vidres
* Joies
* Banys turcs
* Escola alcorànica
* Vestits
* Sala de les dames
* Vestits
* Armes
* Llit de de benestant
* Objectes diversos
* Cambra de notables

## Referències

* ↑ Magi, Giovanna. Tunisie (en francès, traduït de l'italià). Éd. française. Florence: Bonechi, 2008, p. 113. ISBN 978-88-476-2178-7.
* ↑ «Le musée Dar Chraiet [sic], un voyage dans les temps jadis de la Tunisie» (en francès), 25-02-2015. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ «Les employés de Dar Cheraït sans salaires depuis 3 mois» (en francès). Business News. Digital Media Company. [Consulta: 30 març 2011].
* ↑ Séguin, Yves. Tunisie (en francès). 2a ed. Montréal: Éditions Ulysse, 2007, p. 327. ISBN 978-1-894676-25-0.
* ↑ Landoulsi, Amine. «"دار الشريط" بتوزر التونسية .. مزار للسياح والباحثين على أبواب الصحراء El «Museu Dar Xaraït» a Tozeur, Tunísia… un santuari per a turistes i investigadors a les portes del desert]» (en àrab). Agence Anadolu, 25-02-2015. [Consulta: 12 juny 2022].

## Bibliografia

* Alya, Hamza; Frikha, Abdellaziz (il·l.). Tozeur, l'Oasis, le Musée Dar Cheraït (en francès), 1990.
# Muntanyes Palkonda

Les muntanyes Palkonda (Palkonda Hills, Muntanyes de la Llet) són una serralada muntanyosa d'Andhra Pradesh, de fet una part dels Ghats Orientals, amb una altura mitjana de 600 metres amb el cim més alt, el Buttaid, de 950 metres. S'inicien a la muntanya sagrada de Tirupati, i es desenvolupen cap al nord-oest durant 70 km i després a l'est, part coneguda com a serralada de Seshachalam, actualment zona de refugi de flora i fauna, però amenaçada per incendis forestals i recol·lectors il·legals de sàndal.

## Referències

* ↑ «Map showing study area of Seshachalam» (en anglès). ResearchGate GmbH. [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ «Seshachalam forest fire not contained yet» (en anglès). DECCAN CHRONICLE., 31-03-2019. [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ Talari, Yadedya. «Red sandalwood smugglers attack police in Seshachalam forest area» (en anglès), 27-08-2019. [Consulta: 28 agost 2020].
* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Fina García Marruz

Josefina García-Marruz Badía, més coneguda com a Fina García Marruz (l'Havana, 28 d'abril de 1923 - l'Havana, 27 de juny de 2022) fou una poetessa i investigadora literària cubana. Va rebre diverses distincions entre les quals destaquen el Premi Nacional de Literatura de Cuba (1990), el Premi Iberoamericà de Poesia Pablo Neruda (2007), el Premi Reina Sofia de Poesia Iberoamericana (2011) i el Premi García Lorca.
Investigadora literària lligada a la Biblioteca Nacional José Martí i al Centro de Estudios Martianos, va combinar l'assaig amb obres de creació lírica.

## Obres destacades

* Transfiguración de Jesús en el Monte (1947)
* Las miradas perdidas (1951)
* Visitaciones (1970)
* Créditos de Charlot (1990, premi de la crítica cubana)
* Los Rembrandt de l'Hermitage (1992)
* Nociones elementales y algunas elegías (1994)
* Habana del centro (1997)

## Referències

* ↑ EFE «La poetisa cubana Fina García Marruz, ganadora del VIII Premio García Lorca» (en castellà). El País [Madrid], 13-10-2011. ISSN: 1134-6582.
* 1 2 «Fina García Marruz». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Màrsies (desambiguació)

Màrsies és el nom dels següents personatges:
* Màrsies, sàtir que va néixer a Celea (Frígia), expert tocant l'aulos.
* Màrsies d'Alexandria, general dels alexandrins
* Màrsies de Pel·la, escriptor grec (S. IV aC).
* Màrsies de Filips, escriptor grec

## Vegeu també

* Marsyas
# Myagrum

Myagrum és un gènere de plantes amb flors dins la família brassicàcia. Conté una sola espècie Myagrum perfoliatum.

## Descripció

Myagrum perfoliatum és una herba anual erecta de fins a 80 cm d'alt, ramificada glabra i glauca. Pètals grocs, floreix de maig a juliol, fruit subtriangular. Als Països Catalans només es troba a Catalunya.

## Hàbitat

Accidental a les terres cultivades o a la vegetació ruderal només s'ha localitzat al Rosselló i el Segrià fins a 500 m d'altitud.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo flora dels Països Catalans. Barcelona 1990
# Ferrocarril de Sarrià a Barcelona

El Ferrocarril de Sarrià a Barcelona S.A. (FSB) va ser una empresa que, entre el 1874 i el 1977, va explotar el ferrocarril del mateix nom, conegut popularment com a tren de Sarrià. Aquest ferrocarril unia inicialment Barcelona amb l'antic municipi independent de Sarrià, que actualment forma part de la Línia Barcelona-Vallès de FGC.

## Història
### Cronologia

* 1863: La Companyia del Ferrocarril de Barcelona a Sarrià inaugura la línia amb tracció a vapor i amb ample ibèric per unir Barcelona amb l'antic municipi independent de Sarrià.
* 1874: Malgrat l'èxit de la línia, l'empresa acumula massa deutes i és absorbida per una nova societat anomenada Ferrocarril de Sarrià a Barcelona (FSB) S.A.
* 1899: L'empresa és comprada per la Sociedad General de Tranvías Eléctricos en España, empresa constituïda a Bèlgica.
* 1905: S'electrifica i es canvia l'ample de la via a l'estàndard internacional (1435 mm).
* 1911: L'empresa és adquirida per la Spanish Securities Company Limited, companyia del grup de la Barcelona Traction, Light and Power per poder possibilitar la construcció d'una línia de ferrocarril entre Barcelona i Sabadell i Terrassa.
* 1912: FSB i FCC, que explota el tram del Vallès, s'uneixen.
* 1929: S'inaugura el primer soterrament, fou el tram Plaça Catalunya a Muntaner.
* 1954: Entra en servei el nou ramal Gràcia i Avinguda Tibidabo.
* 1976: Es perllonga la línia fins a Reina Elisenda.
* 1977: FSB i FCC deixen d'operar per problemes econòmics i passen a mans de Ferrocarrils de Via Estreta (FEVE).
* 1979: La línia passa a ser explotada directament per la Generalitat de Catalunya.
* 2001: Es produeix la integració tarifària a la primera corona de l'Àrea metropolitana de Barcelona i la línia de Reina Elisenda passa a anomenar-se Línia 6.

## Referències

* 1 2 Plana web oficial de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya. Secció Història. Data de consulta 26 de març de 2008. Arxivat 2008-03-29 a Wayback Machine.
* ↑ Salmerón Bosch, Carles. «El tren del Vallès: Història dels ferrocarrils de Barcelona a Sabadell i Terrassa». Barcelona, Ed. Tèrminus 1988 ISBN 84-404-3560-6

## Vegeu també

* Ferrocarrils de Catalunya
* Història del ferrocarril a Catalunya
* Locomotora de Vapor 030-0233

## Enllaços externs

* Pàgina oficial dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya
# Mount Auburn

«Mount Auburn» té aquests significats:
* Mount Auburn (Indiana)
* Mount Auburn (Iowa)
* Mount Auburn (Illinois)
# Mount Airy (Maryland)

Mount Airy és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 6.425 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Airy tenia 6.425 habitants, 2.123 habitatges, i 1.717 famílies. La densitat de població era de 647,7 habitants per km².
Dels 2.123 habitatges en un 51,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 19,1% no eren unitats familiars. En el 14,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,4% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 37,1% entre 25 i 44, un 16,9% de 45 a 60 i un 6,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 66.967 $ i la renda mediana per família de 76.214 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.177 $ mentre que les dones 35.054 $. La renda per capita de la població era de 25.380 $. Entorn del 2% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Airy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Airy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Andracne

Andrachne és un gènere de plantes de la família Phyllanthaceae i l'únic gènere de la subtribu Andrachinae.

## Característiques

A les nostres contrades només es troba l'herba ramblera o ramblera (Andrachne telephioides).
Andrachne aspera, també una espècie d'aquest gènere, conté alcaloides molt potents.

## Taxonomia

Cal mencionar:
* Andrachne aspera
* Andrachne descaisnei
* Andrachne phyllanthoides
* Andrachne telephioides - herba ramblera, ramblera

## Referències

* ↑ «Gènere Andrachne». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 14 juny 2010].

## Enllaços externs

* «Andracne». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
# Andra Mari

Andra Mari és una expressió tradicional basca que literalment significa "Senyora Maria", i equival a la Mare de Déu, Mare de Déu o Santa Maria). Pot referir-se a la Mare de Déu (mare de Jesús), a algun dels temples dedicats a ella, a barris que continguin algun d'aquests temples o als festejos en honor seu. El nom també es fa servir per definir un tipus d'escultura molt particular.

## Context històric

En el món romànic Maria és representada en posició hieràtica, frontal i amb el seu fill Jesús assegut al mig de la falda. La rigidesa de la Sedes Sapientiae –la Verge representada com a seu de la saviesa– dona pas en el gòtic a un model de Mare de Déu molt més humanitzada, ja que és representada com a mare i com a reina.
Amb relació a aquesta nova tendència gòtica existeix un grup molt peculiar i amb una unitat tipològica molt clara dintre del gòtic hispànic, que es defineix al País Basc amb el nom genèric d'Andra Mari (Nostra Senyora o Senyora Mare).
Aquest model de Mare de Déu va tenir una difusió particularment important al País Basc, Navarra, la Rioja i el nord de Burgos, des d'on es va estendre a territoris més llunyans.

## Característiques

Els elements més característics d'aquestes imatges són, d'una banda, els trets facials –celles primes i arquejades, ulls ametllats, nas recte i un somriure dolç– i, de l'altra, la indumentària –vel drapejat, fíbula sobre l'escot de la túnica cenyida amb cinturó i mantell amb fiador que cau damunt el pit–. El Nen, assegut normalment de través sobre la cama esquerra de Maria, posa els peus sobre la falda de la mare mentre beneeix els fidels amb la mà dreta i aguanta el llibre amb l'esquerra.

## Vegeu també

* Andra Mari (Guetxo)

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Un model iconogràfic: l'Andra Mari». web. Museu Frederic Marès, 2013. [Consulta: octubre 2013].
# Almuth Schult

Almuth Schult és una jugadora de futbol que juga com a portera, i té 28 internacionalitats per Alemanya, selecció amb la qual ha guanyat una Eurocopa (2013) i un ór olímpic a Rio 2016 i ha arribat a les semifinals del Mundial (2015). També ha estat campiona mundial sub-20 (2010), i ha guanyat una Lliga de Campions amb el Wolfsburg.

## Trajectòria

| Temporades | Lliga | Club | P | G | Actualitzat |
| 07/08 | D1 | Hamburger SV | 00 | 00 |
| 08/09 - 10/11 | D2/D3 | Magdeburger FFC | 44 | 00 |
| 11/12 - 12/13 | D1 | SC 07 Bad Neuenahr | 43 | 00 |
| 13/14 - act. | D1 | VfL Wolfsburg | 69 | 00 | 10/01/2017 |
| 2008 - 2010 | Selecció sub-19 | Selecció sub-19 | 21 | 00 |
| 2011 - act. | Selecció absoluta | Selecció absoluta | 38 | 00 | 10/01/2017 |

## Palmarès

* Competició
* Títols — Seleccions nacionals |||||||||
* 1 Jocs Olímpics
* 1 Eurocopa
* 1 Copa d'Algarve
* 1 Mundial sub-20
* Títols — Clubs |||||||||
* 1 Lliga de Campions
* 1 Lliga
* 2 Copes
* Reconeixements — Premis |||||||||
* Reconeixements — Seleccions de jugadores |||||||||

## Referències

* ↑ DFB
* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-04-04. [Consulta: 18 juliol 2016].
* ↑ Mundo Deportivo
# Anders Bille

Anders Bille (Vrejlev Sogn, actualment Municipi de Hjørring, 19 de març del 1600 - 10 de novembre fou un rigsmark danès, l'oficial que comandava totes les forces armades de Dinamarca, a partir de 1642.
Del 1635 al 1643 fou governador d'Ösel (Saaremaa).
Fou ferit de mort en la defensa de Fredriksodde durant les Guerres del Nord contra Suècia, i va morir als pocs dies en captivitat.Era membre de la família Bille.

## Condecoracions

* Orde de l'Elefant (1648)

## Fonts

* Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

## Referències

* 1 2 Anders Bille, Den Store Danske Encyklopædi, consultat el 16 d'octubre del 2013
# Filó de Tars

Filó de Tars és el nom dels següents personatges:
* Filó de Tars (diaca), diaca grec
* Filó de Tars (metge), metge grec
# Mull of Kintyre

* Aquest article tracta sobre el cap escocès. Si cerqueu la cançó de Paul McCartney, vegeu «Mull of Kintyre (cançó)».
El Mull of Kintyre (en gaèlic escocès Maol Chinn Tìre [mɯːl̪ˠ çiɲˈtʲʰiːɾʲə], promontori de Cantyre), és la punta extrema meridional de la península de Kintyre, a sud-oest d'Escòcia. El seu nom és una anglificació de l'original goidèlic Maol Ceanntìre. A la zona hi ha un històric far, i la seva fama s'ha estès enormement des que el 1977 l'ex Beatle Paul McCartney amb la seva banda Wings, li dediquessin la cançó homònima en el seu honor.

## Geografia

El Mull of Kintyre es troba a l'extrem sud de la península del mateix nom, per la qual cosa és un punt de pas i de vigilància important. Aquesta península està entre la mar de les illes Hèbrides i el fiord de Clyde. Des d'aquest promontori es pot veure tant Ailsa Craig com la costa nord d'Irlanda.
Els estrets de Moyle, que formen part del canal del Nord, permeten navegar des del mar d'Irlanda a l'oceà Atlàntic. Al punt més proper, Irlanda està a només 20 km a través dels estrets, i és la menor distància entre aquesta illa i Gran Bretanya.
Les vores costerudes i elevades de la costa de Kintyre el converteixen en un perill per a l'aviació, especialment per aeroplans petits. A la costa del Mull s'hi poden veure les restes de diversos aparells estrellats durant la Segona Guerra Mundial.

## Història

El Mull, per la seva ubicació estratègica, ha estat un important pont d'unió al llarg de la història. Es creu que va ser emprat ja pels primers europeus que van creuar a Irlanda. En èpoques més properes, va ser utilitzat pels escots quan van viatjar des d'Irlanda per establir el regne Dalriada a la zona de l'actual Dál Riata.
El far del Mull of Kintyre va ser el segon construït per ordre de la Northern Lighthouse Board. Va ser dissenyat i construït per l'enginyer Thomas Smith, i es va completar en 1788. Aquest far va haver de ser reconstruït en els anys 1820, es va convertir en elèctric el 1976 i es va automatitzar el 1996. L'antiga casa del faroner és avui un local turístic regentat per la National Trust for Scotland.

## El terme mull

El nom Mull ve del goidèlic Maol, i designa un turó rodó, un cim o una muntanya sense arbres (figuradament també s'emprava per referir-se al front o a un cap calb). Com a adjectiu, la paraula designa una cosa que està nua o pelada. A Escòcia és emprat més comunament al sud-oest de país, on s'utilitza per referir-se a golfs o promontoris i, més específicament, a l'extrem d'una península. A més del de Kintyre, hi ha altres mulls a Escòcia, com ara el Mull of Galloway, el Mull of Oa (a Islay), el Mull of Cara (al sud de l'illa de Cara), el Mull of Logan (als Rhins of Galloway) o el Mull Head (a les Òrcades).
El nom de l'illa de Mull, a les Hèbrides Interiors, sembla tenir una derivació pregaèlica diferent.

## Enllaços externs

* Web oficial per als visitants de Kintyre
* Informació sobre el far del Mull de Kintyre Lighthouse
# Negaje

Negaje és un municipi de la província de Uíge. Té una població de 135.489 habitants. Comprèn les comunes de Dimuca, Negage i Quisseque. És servida per l'Aeroport de Negage.

## Referències

* ↑ Negage amb les normes ortogràfiques antigues
* ↑ Negaje Arxivat 2017-03-30 a Wayback Machine. al web del cens d'Angola
# Negatiu en color

Un negatiu o clixé en color és, en termes de fotografia, una pel·lícula fotogràfica que permet la captura d'imatges en color a través d'una càmera analògica per seguidament ser revelades o positivades en paper o en diapositiva.
Les pel·lícules en color estan formades per tres capes de diferents emulsions en blanc i negre que sensibilitzen amb les diferents longituds d'ona de llum, més enn concret amb els colors blau, verd i vermell respectivament. Produeixen una imatge a través de tonalitats negatives i colors complementaris (groc, cian i magenta). Això siginifica que cada capa d'emulsió conté un copulador cromogen químic- un colorant groc en la capa sensible al color blau, magenta en la capa sensible al verd, i cian a la capa sensible al vermell. Així doncs, en els negatius en color s'obté una imatge en els colors complementaris dels originals.
La majoria de negatius en colors han estat pensats per ser utilitzatsamb llum diürna o flash, és a dir, en espais amb gran lluminositat.
Durant el procés de revelat, els copuladors actuen transformant-se en el color del colorant solament allí on els halurs de plata de la fotografia es veuen afectats per la llum. D'aquesta manera, s'aconsegueix que, gràcies al líquid revelador, els halurs es revelin de la plata negra. Al final del procés, s'extrau la capa de plata i s'obté una imatge en colors complementaris. El que consistia en una capa sensible al color blau ara conté una imatge les zones blaves de la qual s'han transformat en una imatge de color groc. El mateix succeeix amb les capes sensibles als colors verd i vermell. La capa sensible al color verd registrarà imatges en color magenta i la capa sensible al vermell, en color cian. Cadascuna es relaciona amb el seu color complementari oposat o negatiu. Els colors blanc i negre queden registrats en les tres capes. Així doncs, en superposar les tres capes de colors ens sorgirà la imatge negativa normal en color.

## Referències

* ↑ Langford, Michael. Fotografía básica (en castellà). edición española. Omega, 1997.

## Vegeu també

* Negatiu
* Pel·lícula fotogràfica
* Revelat de la fotografia en color