OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joe Sacco

Joe Sacco (Malta, 2 d'octubre de 1960) és un periodista estatunidenc autor de còmics com a reportatges sobre zones en guerra. Els més destacats són Palestine (1993) i Safe Area Goražde: The War in Eastern Bosnia 1992-1995 (2000), que li han valgut nombrosos premis i reconeixements, entre ells el Premi American Book i el Premi Eisner. Usa un llenguatge satíric, narracions en primeres persones i combinació de vinyetes en blanc i negre i text per relatar les condicions de vida i els punts de vista dels conflictes de més actualitat, dins l'anomenat corrent de nou periodisme.

## Obres
### Còmics
#### En solitari

* 1988–1992: Yahoo #1–6. Fantagraphics Books
* 1993–1995: Palestine #1–9. Fantagraphics Books
* 1994: Spotlight on the Genius that is Joe Sacco. Fantagraphics Books
* 1998: Stories From Bosnia #1: Soba. Drawn and Quarterly

#### Editor

* 1987–1988: Centrifugal Bumble-Puppy Fantagraphics Books

### Llibres
#### En solitari

* 1993: Palestine: A Nation Occupied. Fantagraphics Books. ISBN 978-1560971504 (collects Palestine #1–5)
* 1996: Palestine: In the Gaza Strip. Fantagraphics Books. ISBN 978-1560973003 (collects Palestine #4–9)
* 1997: War Junkie. Fantagraphics Books. ISBN 1-56097-170-3.
* 2000: Safe Area Goražde: The War in Eastern Bosnia 1992–1995. Fantagraphics Books. ISBN 1-56097-470-2 (expanded edition 2010)
* 2001: Palestine. Fantagraphics Books. ISBN 1-56097-432-X (collects Palestine #1–9) (expanded edition in 2007)
* 2003: The Fixer: A Story from Sarajevo. Drawn and Quarterly Books. ISBN 1-896597-60-2
* 2003: Notes from a Defeatist. Fantagraphics Books. ISBN 1-56097-510-5 (collects Yahoo #1–6)
* 2005: War's End: Profiles from Bosnia 1995–96. Drawn and Quarterly. ISBN 1-896597-92-0
* 2006: But I Like It. Fantagraphics Books. ISBN 1-56097-729-9
* 2009: Footnotes in Gaza. Metropolitan Books, ISBN 0-8050-7347-7. Jonathan Cape, ISBN 0-224-07109-2
* 2012: Journalism. Metropolitan Books, ISBN 978-0-8050-9486-2
* 2013: The Great War: July 1, 1916: The First Day of the Battle of the Somme. W. W. Norton & Company. ISBN 978-0-393-08880-9
* 2014: Bumf Vol. 1: I Buggered the Kaiser. Fantagraphics Books. ISBN 978-1-60699-748-2

#### Com a il·lustrator

* 2012: Days of Destruction, Days of Revolt with Chris Hedges. Nation Books, ISBN 978-1-5685-8643-4

## Referències

* ↑ Duncan Campbell (October 23, 2003). 'I do comics, not graphic novels'. The Guardian. URL accessed April 26, 2006.
* ↑ Drawn and Quarterly (2004). Joe Sacco: Biography. Retrieved April 24, 2006.
* ↑ Ben Arnold (August 27, 2004). Telephone interview with Joe Sacco Arxivat 2012-11-02 a Wayback Machine. (.ram file, source: Interview with Joe Sacco). BBC. Retrieved April 26, 2006.
* ↑ Hillary Chute (July 19, 2005). Stand Up Comics Arxivat 2008-05-12 a Wayback Machine.. The Village Voice. Retrieved April 26, 2006.
# Jaroslav Bouček

Jaroslav Bouček (Černošice, 13 de novembre de 1912 - Praga, 10 d'octubre de 1987) fou un futbolista txec de la dècada de 1930.
Fou 31 cops internacional amb la selecció de Txecoslovàquia, amb la qual participà en els Mundials de 1934 i 1938. Pel que fa a clubs, defensà els colors de l'AC Sparta Praga, Stade Rennais FC i FC Viktoria Plzeň.

## Referències

* ↑ Jaroslav Bouček - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* ↑ «Perfil». nationalsoccerteams.com. [Consulta: 9 abril 2017].
# Jarosewichita

La jarosewichita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la clorofenicita. Rep el seu nom en honor d'Eugene Jarosewich (1926-2007), químic mineral i de meteorits, del Departament de Ciències de minerals del Smithsonian Institution.

## Característiques

La jarosewichita és un arsenat de fórmula química Mn²⁺₃Mn³⁺(AsO₄)(OH)₆. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la jarosewichita pertany a «08.BE: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ > 2:1» juntament amb els següents minerals: augelita, grattarolaïta, cornetita, clinoclasa, arhbarita, gilmarita, allactita, flinkita, raadeïta, argandita, clorofenicita, magnesioclorofenicita, gerdtremmelita, dixenita, hematolita, kraisslita, mcgovernita, arakiïta, turtmannita, carlfrancisita, synadelfita, holdenita, kolicita, sabel·liïta, theisita, coparsita i waterhouseïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1982 a la mina Franklin, al districte miner de Franklin, al comtat de Sussex (Nova Jersey, Estats Units). Aquest jaciment és l'únic indret on ha estat trobada. Sol trobar-se associada a altres minerals com: hausmannita, franklinita, flinkita, cahnita i andradita.

## Referències

* ↑ «Jarosewichite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 setembre 2016].
# Raïta

La raïta és un mineral de la classe dels fil·losilicats. Va ser descoberta l'any 1973 en una muntanya del Massís de Lovozero, a la península de Kola, a l'óblast de Múrmansk (Rússia), sent nomenada així en honor de la gesta del grup de científics que l'any 1969 van viatjar en un vaixell construït enterament de papir, al que van batejar Ra.
Un sinònim és la seva clau: IMA1972-010.

## Característiques químiques

És un silicat hidroxilat i hidratat de sodi, manganès i titani. L'estructura molecular és d'un fil·losilicat amb unitats de tetraedres simples d'anells de sis membres connectats mitjançant anells d'octàedres o bandes d'octàedres.
Estructuralment està relacionada amb els fil·losilicats tuperssuatsiaïta (Na(Fe$^{3+}$)₃Si₈O$_{20}$(OH)₂·H₂O) i windhoekita (Ca₂(Fe$^{3+}$)$_{2.67}$Si₈O$_{20}$(OH)₄·10H₂O).
A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impureses: calci, titani, ferro, zirconi, alumini, niobi, tàntal, magnesi, potassi i carboni.

## Formació i jaciments

Apareix en roques nefelines, en les parets de les fractures emplenades amb nefelina en pegmatites alcalines.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: nefelina, egirina, mountainita, natrolita, zorita, albita, sodalita, sérandita, analcima, ancilita, epididimita, eudialita o nenadkevichita.

## Referències

* ↑ «Raite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Mer'kov, A.N., Bussen, I.V., Goiko, E.A., Kul'chitskaya, E.A., Men'shikov, Yu.P., y Nedorezova, A.P., 1973.
* Raíta, mindat.org.
* Raíta, webmineral.com.
* Manual de raíta, Mineral Data Publishing.
# Ramón Díaz Cruz

Ramón Díaz Cruz, més conegut com a Ramoní, (Cadis, 19 d'agost de 1946) és un exfutbolista andalús de les dècades de 1960 i 1970.

## Trajectòria

Jugava a la posició de mig volant, però també podia jugar de defensa central. Començà la seva carrera al club Imperio de Ceuta, d'on fou fitxat pel RCD Espanyol. Jugà a l'Espanyol durant tres temporades, al conegut equip dels 5 dofins, entre 1965 i 1968. Disputà 55 partits de lliga i marcà un gol. La temporada 1968-69 jugà al Granada CF i la següent retornà a Catalunya per jugar al FC Barcelona. Al Barça jugà dues temporades però amb molt pocs minuts (9 partits de lliga). Malgrat aquest fet, en el seu palmarès cal marcar una Copa d'Espanya la temporada 1970-71. La següent campanya la jugà al Sevilla FC. Fou tres cops internacional amb la selecció espanyola de promeses.

## Referències

* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Ramón Díaz Cruz Ramoní». Mundo Deportivo, 31-12-1967. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ «Ramón Díaz “RAMONÍ”». hallofameperico, 07-05-2009. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ «Ramoní: sueños de rosa bajo color azulgrana». Mundo Deportivo, 23-07-1969. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ «JUGADORES DE LEYENDA .... RAMONÍ». sentirseazulino.blogspot.com.es, 02-04-2010. [Consulta: 20 març 2013].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Ramón Díaz del Río Jáudenes

Ramón Díaz del Río Jáudenes (Vigo, 11 de desembre de 1940 - Vigo, 20 de novembre de 2023) va ser un polític i enginyer naval gallec. El 1968 es llicencià a l'Escola Tècnica Superior d'Enginyers Navals de Madrid i durant molts anys treballà en diverses empreses del sector naval. Militant d'Alianza Popular (després Partit Popular) fou conseller de pesca (1982) i d'indústria, energia i comerç (1984) a la Xunta de Galicia. Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Galícia de 1985, però deixà el seu escó el 1987 quan fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Europeu de 1987. De 1988 a 1989 fou vicepresident de la delegació per a les relacions amb els països del Magreb del Parlament Europeu. El 1996 fou nomenat director gerent de la Fundació Provigo.

## Referències

* ↑ «Fallece Ramón Díaz del Río, primer conselleiro de Pesca de la Xunta» (en castellà). Diario de Pontevedra, 22-11-2023. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «Fallece Ramón Díaz del Río, conselleiro de Pesca y de Industria en el primer Gobierno autonómico de la Xunta de Galicia» (en castellà). La Voz de Galicia, 21-11-2023. [Consulta: 26 novembre 2023].
# Cinema Oscar (Amposta)

El cinema Oscar Palace va ser una cinema de la ciutat d'Amposta.

## Descripció

La façana principal de l'edifici de la qual està inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, projectada i dirigida l'obra per l'arquitecte tortosí José María Franquet Martínez i construïda pel contractista d'obres ampostí Bayarri Audí.
És un edifici destinat originàriament a cinema-teatre i auditori i habitatge, de planta quadrangular dividida en dues unitats que corresponen, de fet, a dos cossos d'edificació diferenciats, l'un, el de la sala de projeccions del cinema i, l'altre, el de l'entrada al cinema o vestíbul i el seu hall amb bar i, també, de l'habitatge en planta primera elevada.
El cos d'edificació de l'entrada al cinema fa cantonada rodona i té planta baixa i un pis, encara que té un altre pis més, però enretirat respecte del pla de façana, amb coberta plana. L'organització de la façana principal presenta un recorregut uniforme a la planta baixa, només trencat per les portes de la cantonada, amb un lleuger encoixinat de franges longitudinals així com senzills coronaments de les portes centrals amb el mateix tipus d'encoixinat. El pis superior no és tan uniforme. A l'alçada de la cantonada s'aprofundeix l'espai, manifestant caires rectes, mantenint a la base la gran forma corba, a més de prolongar-la exteriorment amb un gran balcó amb balustres i sostingut per dues mènsules, connectant amb la cornisa per una espècie de contraforts amb arcbotants i, darrere, ja a la coberta, quatre pilars sostenint bigues a l'aire. L'edifici de la sala de projecció fa xamfrà i té teulada a dues aigües amb vessants corbes i rectes.

## Història

Construït originàriament com a cinema-teatre i auditori, no es va fer servir d'habitatge fins a l'any 1965. El cinema es troba tancat i la sala de projecció es va reconvertir en locals comercials.

## Referències

* ↑ José María Franquet, arquitecte; 1910-1984. Barcelona: Col·legi d'Arquitectes de Catalunya, 2005. ISBN 84-96185-53-2.
* 1 2 3 4 «Cinema Oscar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Josep Rondissoni

Josep Rondissoni (el seu nom apareix amb la forma catalanitzada com a autor als seus llibres publicats en català) va ser un cuiner italià amb família d'origen suís, establert a Catalunya. Va estudiar a França i fou deixeble d'Auguste Escoffier. Arribà a Barcelona el 1914. Va passar pel Majestic, el Círculo del Liceo i l'Hotel Victoria de Palma, abans d'esdevenir xef del Casino de l'Arrabassada. Des del 1921 va ser professor de cuina a l'Institut de Cultura i Biblioteca Popular de la Dona (1909-1937), fundat a Barcelona per Francesca Bonnemaison. Va dirigir la redacció de la revista Ménage entre 1930 i 1937. Després de la guerra va haver de passar a la Secció Femenina de la Falange.
El 1945 va publicar el llibre de cuina Culinaria, reeditat 1954, 1967, 1993, 2000. L'edició més recent és del 2000, amb ISBN 8485855671, d'Antoni Bosch Editor.

## Obra

* Classes de cuina: curs 1924-1925
* Classes de cuina: curs 1925-1926
* Classes de cuina: curs 1927-1928
* Classes de cuina: curs 1930-1931
* Ménage (revista, entre 1931 i 1936)
* Neueste Kuechenrezepte (1932)
* Culinaria: mil recetas de cocina (1945)
* Deleites: la perfecta cocinera (1947)
* Golosinas: manual de pastelería, repostería y confitería (1948)
* Mis recetas culinarias : con repostería y pastelería (1951)

## Referències

* ↑ Armengol, Cristina. «L'escriptura de la cuina». Vilaweb, 31-01-2015. [Consulta: 21 febrer 2016].
# Jorge Alberto Valdano Castellanos

Jorge Alberto Valdano Castellanos és un exfutbolista i entrenador de futbol argentí, que també té nacionalitat espanyola. Va néixer a Las Parejas (Província de Santa Fe). Jugava de davanter i el seu primer equip va ser el Newell's Old Boys. Posteriorment va actuar a la Lliga Espanyola jugant amb el Reial Saragossa i el Reial Madrid CF.
Va iniciar la seva carrera com a entrenador amb el CD Tenerife, club on va viure els famosos finals de Lliga de les temporades 1991-92 i 1992-93, en què va guanyar en el darrer partit a casa el seu exequip el Reial Madrid, permetent la victòria del FC Barcelona en el Campionat. Va ser fitxat posteriorment pel club blanc com a entrenador. Actualment ocupa el càrrec de Director General al Reial Madrid CF, sota la presidència de Florentino Pérez.

## Referències

* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2007-02-11. [Consulta: 26 octubre 2006].
* ↑ Jorge VALDANO
* ↑ Jorge Alberto Valdano Castellanos Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Jorge Alberto Valdano Castellanos a National-Football-Teams.com (anglès)

## Enllaços externs

* Jorge Alberto Valdano Castellanos - Lloc web oficial
# Rebecca Gilmore

Rebecca Gilmore (Sydney, 13 de juny de 1979), de casada Manuel, és una saltadora australiana, ja retirada, que va competir en el tombant del segle XXI.
El 2000 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Sydney, on va disputar tres proves del del programa de salts. En el salt de palanca sincronitzada guanyà la medalla de bronze fent parella amb Loudy Tourky, mentre en palanca individual fou onzena i en el de trampolí de 3 metres dissetena.

## Referències

* ↑ Melbourne, National Foundation for Australian Women and The University of. «Manuel, Rebecca - Woman - The Australian Women's Register» (en anglès britànic). [Consulta: 17 abril 2022].
* ↑ «Olympedia – Rebecca Gilmore». [Consulta: 17 abril 2022].
# E429

La ruta europea E429 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Tournai (Bèlgica) i finalitza a Halle (Bèlgica) (Bèlgica). Té una longitud de 75 km. Té una orientació d'est a oest.
# Fritz Hellwig

Fritz Hellwig (Saarbrücken, Alemanya, 3 d'agost de 1912 - 22 de juliol de 2017) va ser un polític alemany que fou Vicepresident de la Comissió Europea entre 1967 i 1970.

## Biografia

Va néixer el 1912 a la ciutat de Saarbrücken, població situada avui en dia a l'estat alemany de Saarland però que en aquells moments formava part de la Província del Rin de Prússia. Després de finalitzar els estudis secundaris a la seva ciutat natal estudià filosofia, economia i ciències polítiques, doctorant-se el 1933 a la Universitat Humboldt de Berlín.
Treballador de la Cambra de Comerç i Indústria de Saarbrücken entre 1933 i 1939 i després d'un breu pas com a professor a la Universitat de Saarbrücken, l'any 1939 va esdevenir director d'una empresa productora de ferro a Düsseldorf.

## Activitat política

Membre del Partit de Centre, l'any 1947 passà a militar a la Unió Demòcrata Cristiana d'Alemanya (CDU), immediatament es convertí en membre del comitè politicoeconòmic per la Renània.
L'any 1953 fou escollit membre del Bundestag per la circumscripció de Colònia, càrrec que va desenvolupar fins al novembre de 1959. Membre del Consell d'Europa entre 1953 i 1956, fou així mateix membre del Parlament Europeu entre el febrer de 1959 i el setembre del mateix any.
Membre de la Comunitat Europea del Carbó i de l'Acer (CECA), l'any 1967 quan aquesta es reconvertí en la Comissió Europea fou nomenat Comissari Europeu en la Comissió Rey sent nomenat Vicepresident i Comissari Europeu de Recerca i Tecnologia.

## Referències

* ↑ Marc Beise: Ein Europäer, Nachruf auf sueddeutsche.de, 25 juliol 2017.
# Kordofan del Sud

La wilaya o estat de Kordufan Meridional o Kordofan del Sud (àrab: جنوب كردفان, Janūb Kurdufān; anglès: South Kurdufan) és una de les 15 wilayes o estats del Sudan. Té una superfície de 158.355 km² i una població d'1.406.404 km (2008). La capital és Kaduqli o Kadugli. El territori està centrat a les muntanyes Nuba.

## Història

L'estat fou creat el 14 de febrer de 1994 amb una superfície de 185.302 km², per divisió de l'estat de Kordofan en tres estats. Després de l'acord de Pau Complert de 9 de gener de 2005, una part del Kordofan Occidental es va agregar a l'estat el 16 d'agost del 2005. Segons els acords s'havien de fer uns referèndums per decidir el futur de l'estat, i un específic al districte d'Abyei per decidir sobre la seva integració al Sudan del Sud. Però el governador Ahmed Haroun, acusat de diversos crims de guerra per la Cort Penal Internacional, va suspendre el procés i primer va enviar milícies a Abyei que després fou ocupat per tropes regular del nord, encetant un segon procés de violència. El 6 de juny de 2011 va esclatar el conflicte armat entre forces del nord i del sud; el sud havia d'esdevenir independent formalment el 9 de juliol de 2011 i es va fer un acord pel queal les dues parts es retirarien d'Abyei i la zona seria desmilitaritzada (20 de juny); forces de pau d'Etiòpia s'hi desplegarien.
Els combats es van intensificar el gener de 2015 a mesura que el govern d'Omar al-Bashir intentava recuperar el control del territori rebel abans de les eleccions generals d'abril de 2015. Amb l'enderrocament d’al-Bashir a l’abril del 2019, després de mesos de protestes, l’SRF va anunciar un alto el foc de tres mesos, amb l'esperança de facilitar la transició a la democràcia, i això va dur a l'inici de les negociacions de pau entre els rebels i el nou govern provisional.

## Districtes

Kordufan del Sud està dividit en vuit districtes (incloent Abyei que ara no té aquesta consideració):
* Dilling
* Rashad
* Abu Jubaiyah
* Talodi
* Kadugli
* Lagawa
* As Salam
* Abyei (zona especial, abans districte)

## Governadors

* 1994 - 1997 Habib Makhtoum
* 1997 - 2000 Abdullah Ubaydullah
* 2000 - 2003 Majdhub Yusuf Babikr
* 2003 - 2005 Somi Zaydan Attiyah
* 2005 - 2007 Ismail Khamis Jalab (Jelab)
* 2007 - 2009 Omar Suleiman Adam
* 2009 - Ahmed Mohammed Haroun

## Líders de les Muntanyes Nuba

* 1981 - 2001 Yousif Kiwa (Kuwa Mekki)
* 2001 - 2005 Abdel Aziz Adam al Hilu

## Vegeu també

* Kordufan

## Referències

* ↑ «Sudanese troops close in on last rebel stronghold in South Kordofan» (en anglès). The Guardian, 14-01-2015. [Consulta: 10 agost 2021].
* Statoids
# Frostburg

Frostburg és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 7.873 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Frostburg tenia 7.873 habitants, 2.840 habitatges, i 1.252 famílies. La densitat de població era de 993,4 habitants/km².
Dels 2.840 habitatges en un 18,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 34% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 55,9% no eren unitats familiars. En el 37,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 12,4% tenia menys de 18 anys, un 41% entre 18 i 24, un 17,2% entre 25 i 44, un 14,2% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.215$ i la renda mediana per família de 53.234$. Els homes tenien una renda mediana de 35.417$ mentre que les dones 26.094$. La renda per capita de la població era de 13.821$. Entorn del 6,1% de les famílies i el 30,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Frostburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Frostburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Los Santos de la Humosa

Los Santos de la Humosa és un municipi de la comunitat autònoma de Madrid. Limita al nord amb Meco i Azuqueca de Henares, al sud amb Anchuelo i Santorcaz, a l'oest amb Alcalá de Henares i a l'est amb Chiloeches i Pozo de Guadalajara.
# Son Misser

Son Misser és una possessió situada a la Marina de Llucmajor, Mallorca, en el Camí de s'Àguila.
Aquesta possessió està situada entre les possessions de Son Marionet, Son Mut Aliardo, Son Misseró i sa Pobla d'en Verdigo. Es troba documentada el 1666 quan fou valorada en 600 lliures. El 1702 pertanyia a Joan Vidal.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 54. ISBN 84-8661702-2.
# Capella de Sant Vicenç Ferrer (la Galera)

La Capella de Sant Vicenç Ferrer és una obra de la Galera (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La petita capella dedicada a Sant Vicenç Ferrer es troba abans de travessar el pont que creua el barranc de la Galera en direcció a la Sénia -Godall o Ulldecona. L'edifici és de planta quadrada, la porta d'accés és d'arc de mig punt. A l'interior es conserva només la imatge del sant dins d'un retaule de fusta damunt d'un altar. La coberta és una teulada a quatre vessant i al centre hi ha una creu de ferro. A la vora hi ha un petit pou que és el que dona a la capella el nom de Sant Vicenç Ferrer del "povet".

## Història

Desconeixem si abans que aquesta capella n'hi va haver una altra. Pel que fa a Sant Vicenç Ferrer (València, 1350-Vannes, 1419) sabem que aquest va predidar públicament a Tortosa l'any 1413 i 1414 en mig de les controversies entre jueus i cristians.
La capella va ser rehabilitada però ha estat deteriorada amb graffitis

## Referències

* 1 2 3 «Capella de Sant Vicenç Ferrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].

## Enllaços externs

* «Capella de Sant Vicenç Ferrer». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Rafiga (cràter)

Rafiga és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 5,7 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim àzeri, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Rafiga». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus