OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Font Andreu (Abella de la Conca)

La Font Andreu és una font del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
És a la vall del barranc de Cal Palateres, pertanyent a la vall alta del riu d'Abella. Està situada a 1.489 metres d'altitud, sota i al sud del Pas de Castellnou, als peus de la cinglera de la Serra de Carreu, al costat occidental del Serrat de la Gavarnera. Es troba al nord de la masia de Casa Girvàs i a l'oest-nord-oest de Cal Vidal.

## Etimologia

El nom d'aquesta font prové del nom propi Andreu, per afèresi de Font de l'Andreu.

## Enllaços externs

* La Font Andreu en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Resolució 174 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 174 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 12 de setembre de 1962, després d'examinar l'aplicació de Jamaica per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que Jamaica fos admesa.

## Vegeu també

* Llista de Resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a 200 (1943 - 1976)

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# John Cortes

John Emmanuel Cortes, MBE, és un ecologista, zoòleg, jutge de pau i diputat gibraltareny, membre del Partit Socialista Laborista de Gibraltar. Està casat i té dos fills.

## Biografia

Cortes va fundar la Unió d'Estudiants de Gibraltar. El 1976, es va convertir en el primer secretari general de la Gibraltar Ornithological & Natural History Society (GONHS), i des de 1991, director del Jardí Botànic de Gibraltar, càrrecs que va exercir fins al 2011.
Entre 1983 i 1991, va ser també un funcionari públic, havent arribat al càrrec de director general de l'Autoritat Sanitària de Gibraltar.
També va ser un magistrat durant 17 anys, i es va triar president de l'Associació de Magistrats de Gibraltar el 2009.
Al desembre de 2011, amb la seva elecció al Parlament de Gibraltar, va dimitir de tots els seus altres càrrecs públics, i va ser designat Ministre de Salut i Medi Ambient pel ministre en cap Fabian Picardo.

## Vida acadèmica

Cortes es va graduar en Ecologia a Londres, i va rebre el seu Ph.D. de la Universitat d'Oxford, el 1983.

## Referències

* ↑ «John Cortes» (en anglès). GSLP. Arxivat de l'original el 2012-05-08. [Consulta: 26 setembre 2012].
* 1 2 3 4 «Profiles of UKOTCF Council Members and other Officers» (PDF) (en anglès). UK Overseas Territories Conservation Forum. [Consulta: 26 setembre 2012].
* ↑ Pepe Martínez. «John Cortés nuevo candidato a las listas del GSLP de Picardo» (en castelà). Campo de Gibraltar. [Consulta: 26 setembre 2012].
* ↑ «Picardo Announces New Govt. Ministerial Portfolios» (en anglès). Gibraltar Chronicle, 13-12-2011. Arxivat de l'original el 2012-04-29. [Consulta: 26 setembre 2012].

## Enllaços externs

* John Cortes al lloc web del Govern de Gibraltar Arxivat 2012-11-14 a Wayback Machine. (anglès)
# Miquel Colom i Cardany

Miquel Colom i Cardany (Valls, 1887 - 1936) fou un advocat i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Fou diputat pel Partit Conservador (fracció d'Antoni Maura) pel districte de Valls a les eleccions generals espanyoles de 1919. En esclatar la guerra civil espanyola era regidor de l'ajuntament de Madrid; fou arrestat per milicians del Comitè local de Milícies Antifeixistes i assassinat. El 1941 fou declarat fill il·lustre de Valls.

## Referències

* ↑ «Fills il·lustres de Valls». Arxivat de l'original el 2006-04-28. [Consulta: 30 novembre 2008].

## Enllaços externs

* Arrest de Miquel Colom
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Puntals

* Aquest article tracta sobre la posició castellera. Vegeu-ne altres significats a «Puntal (desambiguació)».
Els puntals o ajuts, és una part d'un castell que reforça el pis de quarts i ajuda el pis de quints. Actua com una quarta pinya situada sempre sobre de les manilles, que al mateix temps estan sobre d'un folre que alhora estan sobre de la soca.

## Història

Aquest pis va ser una innovació dels Castellers de Vilafranca durant l'actuació de la diada de Tots Sants del 2002 a Vilafranca del Penedès i va estar format per 9 persones. Aquesta nova part dels castells va ser creada per tal de dur a terme el pilar de 9 amb folre, manilles i puntals. Finalment el castell no va prosperar i es va ensorrar de seguida. L'any 2014 el van assajar la Colla Vella dels Xiquets de Valls i el 2015 van plantejar-se'l novament els de Vilafranca per a la diada de Tots Sants però finalment en ambdós casos es va descartar i no es va ni intentar a plaça.
L'1 de novembre de 2022, els Castellers de Vilafranca van tornar a fer servir els puntals per carregar el primer pilar de 9 amb folre, manilles i puntals de la història.

## Referències

* 1 2 «És possible el pilar de 9?». Revista Castells, 22-10-2014. [Consulta: 24 desembre 2015].
* ↑ «L'únic intent de pilar de 9 amb folre, manilles i puntals de la història». Nació Digital, 10-09-2014. [Consulta: 24 desembre 2015].
* ↑ «Els Castellers de Vilafranca es plantegen portar a plaça el pilar de 9 amb folre, manilles i puntals a la Diada de Tots Sants». RTVVilafranca, 09-10-2015. [Consulta: 24 desembre 2015].
* ↑ 324cat. «Els Castellers de Vilafranca fan història i carreguen un castell mai vist», 31-10-2022. [Consulta: 1r novembre 2022].
# Jordi de Jerusalem

Jordi de Jersusalem o Jordi Hagiopolita, en llatí Georgius Hagiopolita, fou un escriptor grec, del qual Lleó Al·laci esmenta un tractat sobre éssers incorporis anomenat Λόγος ἐγκωμιαστικὸς εἰς τοὺς ἀσωμάτονς. Al·laci va traduir l'obra al llatí i la va condemnar per contenir al seu parèixer novetats i blasfèmies sobre els àngels. No se sap gaire més d'aquest autor.

## Referències

* ↑ Smith, William «Georgius Hagiopolita». A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology [Londres], 1873.
# Embassament de Buseo

L'embassament de Buseo és un embassament de l'interior del País Valencià que replega les aigües del riu Reatillo, afluent pel marge dret del Túria. Se situa a 2,5 km del poble de Xera, al qual pertany. S'integra dins del Parc Natural de Xera-Sot de Xera.
Buseo fou construït a principis del segle XX (1903-1915) en l'estret del Tormagal, un pas de tan sols 17 metres d'amplària, situat a quasi 12 quilòmetres de la desembocadura del riu al Túria. Té una superfície de 60 Ha. i una capacitat màxima de 7,5 Hm³. La presa és de gravetat.
L'embassament de Buseo pertany a la Confederació Hidrogràfica del Xúquer, i s'utilitza per al reg.

## Referències

* Pantano de Buseo 1903 - 2003. De obra hidráulica de uso agrícola a fundación Medioambiental de la CV. Antonio García Lacruz, Colección Biblioteca Valenciana del Agua y del Regadío - Nº 1
# Torre Pins d'Or

La Torre Pins d'Or és una obra de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici aïllat enmig d'un jardí amb diversos elements ornamentals (tals com estàtues, tanca exterior, porta d'entrada, pavimentació dels vials d'accés…)
Ràfec molt recarregat i baranes amb elements de remat.
Els lleons de l'entrada semblen estar fets de pedra artificial. És molt estranya la seva actitud, adormida, quan solen ser representats en actituds de vigilància o en tensió.
Possiblement això estigui tret d'alguna iconografia d'època romàntica.
Destaca l'escut "Pins d'or", realitzat en rajola (quatre en total) on es representen sis pins amb les lletres PINS D'OR, que centralitzen la iconografia dels pins. L'envolta un marc, també de ceràmica, amb elements ornamentals florals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Torre Pins d'Or». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Font Barona

La Font Barona és una font de la vila i antic terme de Figuerola d'Orcau, actualment pertanyent al municipi d'Isona i Conca Dellà. Les seves aigües alimenten lo Torrent, que és la capçalera de la Segla de les Bassades.
Està situada a 565 m d'altitud, a una mica més de 500 metres al nord-nord-est de Figuerola d'Orcau, al capdamunt de la partida anomenada les Fontbarones, a prop i a ponent de la Granja del General.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Resolució 1752 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1752 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 13 d'abril de 2007. Després de reafirmar totes les resolucions sobre Abkhàzia i Geòrgia, particularment la Resolució 1716 (2006), el Consell va ampliar el mandat de la Missió d'Observació de les Nacions Unides a Geòrgia (UNOMIG) fins al 15 d'octubre de 2007.

## Detalls

El Consell, acollint amb satisfacció els progressos aconseguits per ambdues parts en la implementació de resolució 1716 (2006), va demanar al costat de georgià que la situació en l'alta vall de Kodori estava en línia de l'acord d'Alto el Foc i Separació de Forces signat a Moscou el 14 de maig de 1994. Demana a la part abkhaz que mantingui restriccions en relació amb els compromisos de Geòrgia pel que fa a la vall Kodori.
El Consell va condemnar l'atac als pobles de l'alta vall de Kodori duts a terme a la nit de l'11 i 12 de març, i va instar a totes les parts a donar suport total a la investigació en curs realitzada pel grup de recerca conjunta sota la direcció d'UNOMIG.
Destacant que han de millorar la situació sobre el terreny en matèria de seguretat, el retorn dels desplaçats interns, la rehabilitació i el desenvolupament, el Consell demana a ambdues parts que reprenguin el diàleg sense condicions prèvies en aquests àmbits. Va instar els partits a que es tractessin seriosament les legítimes qüestions de seguretat, abstenir-se de qualsevol acció que pogués impedir el procés de pau i estendre la cooperació necessària a la UNOMIG i la força de manteniment de la pau de la Comunitat d'Estats Independents.
El Consell també va instar a ambdues parts a participar immediatament, sense condicions prèvies, en les mesures de foment de la confiança contingudes en les propostes presentades pel Grup d'Amics del Secretari General durant la reunió celebrada a Ginebra els dies 12 i 13 de febrer, sota la participació de parts georgianes i abkhazes.

## Referències

* ↑ «SECURITY COUNCIL EXTENDS UNITED NATIONS OBSERVER MISSION IN GEORGIA UNTIL 15 OCTOBER, UNANIMOUSLY ADOPTING RESOLUTION 1752 (2007)». United Nations, 13-04-2007.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2007 - 2008)
* Guerra d'Abkhàzia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Qi (Henan)

Qi (xinès tradicional: 杞, xinès simplificat: 杞, pinyin: Qǐ) va ser un estat feudal menor que apareix en la història xinesa des dels principis de la Dinastia Shang (segle xvi aEC) fins als inicis del període dels Regnes Combatents, al voltant del 445 aEC.

## Història

L'estat de Qi va ser fundat quan el primer rei de la dinastia Shang infeudà als descendents directes de la família reial de la deposada dinastia Xia en l'àrea que en l'actualitat és el Comtat de Qi a Kaifeng, la Província de Henan oriental. L'estat de Qi a poc a poc es va traslladar cap a l'est fins a la zona de Xintai a la Província de Shandong fins que va ser finalment destruït pel Rei Hui de Chu. Chunwei, de la progènie de la dinastia Xia, va esdevenir el rei dels Xiongnu posteriorment.
L'estat de Qi era pel que sembla molt petit en escala, ja rarament se li esmenta en documents xinesos antics excepte per dir que "els seus assumptes no són dignes d'esment." És potser més conegut com la inspiració per la popular dita xinesa, 杞人憂天 (Qǐ rén yōu tiān, literalment significant, "La gent Qi lamenta el Cel" o "la gent de Qi es preocupa pel cel"), la qual es diu per referir-se al fet que el poble de Qi sovint parlava ansiosament del cel caient sobre els seus cap. L'expressió es fa servir quan un es burla d'una persona que presenta una ansietat innecessària sobre un assumpte impossible, sense conseqüències, o inevitable.

## Referències

* ↑ Registres del Gran Historiador, Vol.36.
# Molí del Racó

Molí del Racó és una obra d'Arbolí (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Molí fariner situat a la dreta del riu d'Arbolí. En aquesta zona es troben diversos molins, fariners, paperers, etc.
La teulada s'ha assolat. Es conserva part de l'estructura arquitectònica, alçada amb murs paredats, de planta rectangular.

## Història

Segons MANENT, A. (2006), era un molí fariner utilitzat fins a la primera dècada del segle xx, propietat dels veïns del proper Mas Nou.
Fitxa F30 Agents Rurals: 2013.
Alta l'IPAC- VRA 2016

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Molí del Racó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2018].
# Puntas de Maciel

Puntas de Maciel és una entitat de població de l'Uruguai, ubicada al nord-oest del departament de Florida. Té una població aproximada de 100 habitants, segons les dades del cens del 2004.
Es troba a 120 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* 1 2 (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Jordi de Lencastre

Jordi de Lencastre (Abrantes, 1481 - Setúbal, 1550), duc de Coïmbra.

## Orígens familiars

Fill natural del rei Joan II de Portugal i Anna de Mendonça, dama de companyia de Joana la Beltraneja, nasqué a Abrantes el 21 d'agost de 1481.

## Intents de legitimització

El seu pare feu tot el possible per legitimar-lo a la mort del seu fill gran i príncep hereu de la corona, l'infant Alfons de Portugal. Així des de 1491 investí Jordi de Lencastre amb diferents títols, entre ells Gran Mestre de l'orde de Sant Jaume, Gran Mestre de l'orde d'Avís i duc de Coïmbra.
Tot i aquests títols a la mort del rei el 1495 la seva vídua, Elionor de Viseu, havia aconseguit que el rei difunt hagués nomenat hereu el familiar mascle legítim més proper, i aquest era el germà de la reina, Manuel de Viseu, que regnà amb el nom de Manuel I de Portugal.

## Núpcies i descendents

El 1500 es casà amb Beatriu de Villena, filla d'Alvaro de Villena i germà del tercer duc de Bragança. D'aquesta unió tingueren:
* Joan d'Aveiro (1501-1571), duc d'Aveiro
* Afonso de Lancastre (?-1578), comanador de l'orde de Sant Jaume
* Lluís de Lancastre (?-1574), comanador de l'orde d'Avís
* Jaume de Lancastre, prior i primer Inquisidor General del Regne
* Elena de Lancastre, religiosa
* Maria de Lancastre, religiosa
* Felipa de Lancastre, religiosa
* Isabel de Lancastre, religiosa
Jordi de Lencastre va morir el 22 de juliol de 1550 a Setúbal.
# En medio de la nada

En medio de la nada és una pel·lícula mexicana del director Hugo Rodríguez filmada en 1992 i estrenada el 28 d'octubre de 1994. El film va ser gravat en diverses locacions desèrtiques de San Luis Potosí.

## Sinopsi

El protagonista, Joaquín, és un antic líder sindical retirat que té una fonda anomenada La Victoria a la riba d'una autopista. Viu una vida monòtona i afable juntament amb la seva esposa, Susana, i el seu fill adolescent, fins que un dia arriben a la fonda tres personatges: un criminal ferit, el seu amant, i el seu germà, als qui se'ls descompon el carro en el qual viatjaven. Els tres personatges prenen com a ostatges a la família de Joaquín, i esperen aconseguir un altre automòbil per a poder fugir d'algú que els persegueix.

## Repartiment

* Manuel Ojeda - Joaquín
* Blanca Guerra - Susana
* Guillermo García Cantú - Raúl
* Gabriela Roel - Claudia
* Juan Ibarra - Juan
* Emilio Cortés - Ernesto
* Alonso Echánove - Ramón
* Darío T. Pie - policía federal
* Ignacio Guadalupe - Alejandro
* Daniel Giménez Cacho - Miguel
* Jorge Russek - Esteban

## Recepció

La pel·lícula va tenir bones crítiques en el Festival de Cinema Llatinoamericà, que es va dur a terme a Londres al setembre de 1994, perquè el jurat d'aquesta trobada va dir sobre aquest tema que és una pel·lícula "molt ben filmada i amb excel·lents actuacions". Dins del país, el film va ser rebut amb cautela, perquè es va dir referent a ell que "Enmig del no-res és una cinta de tot just una hora i mitja que pot considerar-se com un magnífic inici per a algú que desitja ingressar a una aposta cada vegada més difícil, però, així i tot, amb totes les bondats d'un treball per altre interessant en el guió i en el maneig d'actors, s'intueix la necessitat d'anar més a fons, d'arriscar una mica més, de retreballar algunes zones".

## Referències

* ↑ «Fichas de filmes nacionales». Centro de documentación e información, Expediente A-03680.
* ↑ En medio de la nada a conarte,,org
* ↑ «"En medio de la nada" fue elogiada en Londres». Notimex, 01-09-1994.
* ↑ Gracida, Ysabel «¡Corte! (y confesión)». , 21-03-1995.

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Ca l'Aubert del carrer Panyó, 3

Ca l'Aubert del carrer Panyó és una obra d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta rectangular, distribuïda segons un eix de simetria central. Disposava de planta baixa, primer pis i golfes, que formen un cos rectangular més enlairat. Les obertures dels baixos són de punt rodó, emmarcades per rajols. Les del primer pis són rectangulars amb un balcó central, emmarcat amb pedra, amb una llinda que porta la data: 1946. A cada costat hi ha una finestra, emmarcades per rajols i elements ornamentals fets amb terracota. Les golfes tenen dos finestres de mig punt unides per un pilar de pedra artificial vermella. El teulat és a dues vessants, amb dos nivells i disposa d'àmplies barbacanes sostingudes per bigues de fusta.

## Història

L'eixample és un projecte promogut per Manuel Malagrida, olotí enriquit a Amèrica. Aquest va encarregar a l'arquitecte J. Roca i Pinet l'elaboració d'una ciutat-jardí, amb zones verdes i xalets unifamiliars. A partir del Passeig de Barcelona i del riu Fluvià, dibuixà una disposició "radiocèntrica" de carrers amb dos focus (la plaça d'Espanya i la d'Amèrica) units pel pont de Colom. Així es varen planejar diferents carrers propers a l'eixample com el Vilanova, el Panyó i d'altres. Seran xalets bastits amb tipologia de l'eixample però realitzats a mitjans del segle xix.

## Referències

* 1 2 3 «Ca l'Aubert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Max Nettlau

Max Heinrich Hermann Reinhardt Nettlau (Viena, Imperi d'Àustria 1865 - Amsterdam, Països Baixos 1944) fou un historiador de l'anarquisme alemany i internacional. Encara que nascut a Viena, mantingué la nacionalitat prussiana. Estudià llengua i literatura cèltica a Viena, però aviat es va interessar pel moviment anarquista internacional. El 1885 viatjà a Londres per a aprendre llengua i literatura gal·lesa i allí es va afiliar a la Lliga Socialista de William Morris fins al 1895. Viatjà per França i Suïssa, però després de la Primera Guerra Mundial va perdre gairebé tota la seva fortuna i va viure de manera precària. Del 1928 al 1936, mercè la seva amistat amb Federico Urales i Teresa Mañé, col·laborà a La Revista Blanca, on van traduir les seves biografies de Mikhail Bakunin, Elisée Reclus i Errico Malatesta. El 1935 va vendre la seva col·lecció de documents a l'Internationaal Instituut voor Sociale Geschiedenis (IISG).

## Obres

* Bibliographie de l'anarchie (1897)
* Miguel Bakunin, la Internacional y la Alianza en España (1868-73) (1925)
* La anarquía a través de los tiempos (1935)
* La première internationale en Espagne (1868-88) (1969)
# Resolució 1754 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1754 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 30 d'abril de 2007 després de reafirmar totes les resolucions anteriors del Sàhara Occidental, el consell va ampliar el mandat de la Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) per sis mesos fins al 31 d'octubre de 2007.

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va reafirmar la necessitat d'una solució duradora i mútua per al problema del Sàhara Occidental que proporcionaria l'autodeterminació de la població del territori. Tant el Marroc com el Front Polisario i els estats regionals van ser convidats a cooperar amb les Nacions Unides per posar fi al destí polític i arribar a una solució a la disputa de llarg termini.
El preàmbul de la resolució també va acollir amb satisfacció els esforços "seriosos i creïbles" de Marroc per resoldre la controvèrsia, i també una proposta presentada pel Front Polisario.

### Actes

Totes les parts van ser cridades a respectar els acords militars aconseguits amb la MINURSO pel que fa a un alto el foc i entrar en negociacions sense condicions prèvies. Es va demanar als Estats membres que consideressin contribuir a mesures de foment de la confiança per facilitar un major contacte entre persones, com ara visites familiars.
El mandat de la MINURSO es va ampliar i el secretari general Ban Ki-moon fou instruirït per informar sobre la situació al Sàhara Occidental abans del 30 de juny de 2007. A més, també va rebre instruccions Per garantir un major compliment de la política de tolerància zero amb l'explotació sexual entre el personal de la MINURSO.

## Vegeu també

* Zona Lliure
* Estatut polític del Sàhara Occidental
* República Àrab Sahrauí Democràtica
* Mur marroquí
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2006 – 2008)

## Referències

* ↑ «Security Council extends United Nations mission in Western Sahara until 31 October». United Nations, 30-04-2007.
* ↑ Stahn, Carsten. The law and practice of international territorial administration: Versailles to Iraq and beyond. Cambridge University Press, 2008, p. 230. ISBN 978-0-521-87800-5.
* ↑ «Morocco and Polisario agree talks». BBC News, 30-04-2007.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Qi Baishi (cràter)

Qi Baishi és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 15 km de diàmetre. Porta el nom del pintor xinès Qi Baishi (1864-1957), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2008.
El seu sistema de marques radials té un patró asimètric, que es va formar per un objecte que es desplaçava cap a l'est o cap a l'oest i que va impactar sobre la superfície de Mercuri en un angle d'incidència molt baix. No obstant això, el cràter Qi cràter és més o menys circular, en contrast amb la forma allargada del cràter veí Hovnatanian.

## Referències

* ↑ «Qi Baishi». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 12-10-2016. [Consulta: 17 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Fregoli

«Fregoli» té aquests significats:
* Leopoldo Fregoli, transformista italià
* Cine Fregoli, cinema de Barcelona
# Castell de Stadtbredimus

El Castell de Stadtbredimus (en francès: Château d'Urspelt) està situat a les ribes del Mosel·la al poble de Stadtbredimus al sud-est de Luxemburg, té una història que es remunta al segle xiii, quan un castell es va edificar en el lloc. El 1724, el castell actual va ser construït sobre les ruïnes de l'antiga fortalesa i, després d'algun treball de restauració qüestionable, va ser comprat per la família de la Fontaine el 1802. Va ser aquí on el poeta nacional de Luxemburg, Edmond de la Fontaine, més conegut com a Dicks, va viure de 1858 a 1881.
El castell és ara (des de 1978) la seu de la «Domaines Vinsmoselle», celler cooperatiu.

## Vegeu també

* Llista de castells de Luxemburg

## Referències

* ↑ «Stadtbredimus» (en francès). Guide Communal. Arxivat de l'original el 2012-07-08. [Consulta: 29 setembre 2015].
* ↑ «Our vineyards and estates». Domaines Vinsmoselle. [Consulta: 29 setembre 2015].