OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'Antiga Esquerra de l'Eixample

L'Antiga Esquerra de l'Eixample és un barri del districte de l'Eixample de la ciutat de Barcelona. Antigament formaven una sola unitat amb la Nova Esquerra de l'Eixample formant un sol barri que s'anomenava Esquerra de l'Eixample.
Al barri hi ha l'Hospital Clínic de Barcelona fundat l'any 1906, la Basílica de Sant Josep Oriol construïda entre 1915 i 1930, i el Mercat del Ninot. A l'extrem sud del barri hi ha el Seminari Conciliar de Barcelona i l'edifici històric de la Universitat de Barcelona, a la Plaça de la Universitat.
* Església de Sant Josep Oriol
* Edifici històric de la Universitat de Barcelona
* Seminari Conciliar de Barcelona

## Enllaços externs

* L'Antiga Esquerra de l'Eixample, a la web del districte Arxivat 2011-10-23 a Wayback Machine.
# Pedro Martínez

«Pedro Martínez» té aquests significats:
* Toponímia: Pedro Martínez (Granada), localitat de la província de Granada (Espanya)
* Biografies
** Pedro Martínez (beisbol) (República Dominicana, 1971), jugador de beisbol
** Pedro Martínez Clotet (Barcelona, 1935 – 1968), pilot de motonàutica català
** Pedro Martínez de Luna (Luna, Illueca, Aragó, 1328 - Peníscola, Regne de València, 1423), antipapa
** Pedro Martínez Méndez (Borriana, 1934 – Madrid, 2005), economista valencià
** Pedro Martínez de la Rosa (Barcelona, 1971), pilot d'automobilisme
** Pedro Martínez Rubio y Gómez (Ródenas, Terol, 1614 – 1667), sacerdot, virrei de Sardenya i bisbe de Palerm
** Pedro Martínez Sánchez (Badalona, 1961), entrenador de bàsquet
# Inventari dels Fons Musicals de Catalunya

L'Inventari dels Fons Musicals de Catalunya o IFMuC és un catàleg en línia creat pel projecte IFMuC del Departament d'Art i Musicologia de la Universitat Autònoma de Barcelona, per tal col·laborar en la recuperació de la memòria musical de Catalunya.
IFMuC es va posar en marxa el 2001, sota la coordinació de Josep Maria Gregori i Cifré, sent un projecte hereu de la labor i de les actuacions aplicades a la recuperació del patrimoni musical de Catalunya que Francesc Bonastre i Bertran va endegar i desenvolupar des del Centre de Documentació Musical de la UAB (1973-1979) i l'Institut de Musicologia Josep Ricart i Matas (1980-2016).
L'objectiu primordial d'IFMuC és dur a terme la catalogació dels fons de partitures, manuscrites i impreses que es conserven en arxius, biblioteques, museus i centres de documentació distribuïts arreu del mapa de Catalunya.
El repertori compositiu objecte de les catalogacions es presenta reunit a través de les col·leccions «manuscrits d'autor» (Au), «manuscrits anònims» (An), «llibres corals» (LC), «llibres de faristol» (LF) i «impresos» (Imp), les quals es poden consultar gràcies als catàlegs impresos de la col·lecció Inventaris dels Fons musicals de Catalunya Arxivat 2019-12-22 a Wayback Machine. i als respectius registres informatitzats en la Base de Dades IFMuC Arxivat 2019-12-22 a Wayback Machine., de lliure accés. A mesura que el projecte avança, IFMuC confecciona i manté, amb una periodicitat anual, el Cens de fons musicals de Catalunya Arxivat 2019-12-22 a Wayback Machine..
Així mateix, i en col·laboració amb FICTA edicions, impulsa la col·lecció Mestres Catalans Antics codirigida pels doctors Bernat Cabré i Cercós i Josep Maria Gregori i Cifré. Una col·lecció que a raó de dos o tres volums anuals publica una selecció de partitures conservades en els fons inventariats.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria «IFMuC, un projecte al servei del patrimoni musical de Catalunya». Revista Musical Catalana, 05-07-2016 [Consulta: 2 setembre 2018].
* ↑ Bonastre i Bertran, Francesc «La Musicologia a la Universitat Autònoma de Barcelona». Miscel·lània Oriol Martorell. Publicacions de la UB [Barcelona], 1998, pàg. 23-26.
* ↑ Pessarrodona, A.; Gregori, J.M. «Unearthing Catalan musical heritage: The IFMuC project» (en anglès). Fontes Artis Musicae, 64, 01-10-2017, pàg. 331–345 [Consulta: 2 setembre 2018].

## Bibliografia

* Gregori i Cifré, Josep Maria «El cens Ifmuc dels fons musicals de Catalunya» (pdf). Lligall. Revista Catalana d'Arxivística, 2015, pàg. 136-168. Arxivat de l'original el 2018-09-02 [Consulta: 2 setembre 2018].
* Gregori i Cifré, Josep Maria «IFMuC: un proyecto universitario para la recuperación del Patrimonio Musical de Catalunya» (pdf) (en castellà). Cuadernos de Investigación Musical, 1, 2016, pàg. 12-26.
# Dimonios

Dimonios (Diables en sard) és l'himne de la Brigada Sàsser, una brigada mecanitzada de l'Exèrcit italià (arma de terra), amb base a Sàsser, molt cèlebre per la seva participació en els fets d'armes de la Primera Guerra Mundial — fou la brigada més condecorada des de la seva creació el 1915. Els seus militars rebien el sobrenom de Diavoli rossi. Alguns grups nacionalistes l'adoptaren també com a himne, ja que els membres fundadors del Partit Sard d'Acció foren membres de la Brigada.

## Lletra

La lletra i la música són del seu capità -després tinent coronel- Luciano Sechi (1994).
    China su fronte (Inclina el front)
    si ses sezzidu pesa! (si ets assegut, alça't !)
    ch'es passende (que està passant)
    sa Brigata tattaresa (la Brigada Sasseresa)
    boh ! boh !
    e cun sa mannu sinna (amb aquesta ma senya)
    sa mezzus gioventude (la millor joventut)
    de Saldigna. (de Sardenya)
    Semus istiga (Som els descendents)
    de cudd'antica zente (d'aquest poble antic)
    ch'à s'innimigu (que a l'enemic)
    frimmaiat su coro (ferma el cor)
    boh ! boh !
    es nostra oe s'insigna (és nostra la seva insígnia)
    pro s'onore de s'Italia (per l'honor d'Itàlia)
    e de Saldigna. (i de la Sardenya)
    Da sa trincea (Des de la trinxera)
    finas' a sa Croazia (fins a Croàcia)
    sos "Tattarinos" (els "Sassarins")
    han'iscrittu s'istoria (han escrit la història)
    boh ! boh !
    sighimos cuss'olmina (seguim llurs petjades)
    onorende cudd'erenzia (honorant aquesta herència)
    tattarina. (sasseresa)
    Ruiu su coro (roig el cor)
    e s'animu che lizzu (i l'ànima com el lis)
    cussos colores (són els nostres colors)
    adornant s'istendarde (qui ornen l'estendard)
    boh ! boh !
    e fortes che nuraghe (i forts com els nurag)
    a s'attenta pro mantenere (plegats amatents a mantenir)
    sa paghe. (la pau)
    Sa fide nostra (La nostra fidelitat)
    no la pagat dinari (no es paga en diners)
    aioh! dimonios! (interjecció sarda típica, diables!)
    avanti forza paris. (endavant, força plegats).

## Enllaços externs

* en sard Dimonios
* comentari en italià a Roma, durant la Festa Nacional
* La cançó amb la lletra escrita en sard
# Servigny

Servigny és un municipi delegat francès, situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia, des del 2019 va ser integrat en el municipi nou de Gouville-sur-Mer. L'any 2017 tenia 200 habitants. El nom prové d'un antropònim romà Servanus i el sufix gal -acum.

## Demografia

El 2007 hi havia 219 habitants, 92 habitatges i 76 famílies.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 148 persones. Hi havia unes empreses i serveis de proximitat: una fleca, dues empreses de construcció i una de transport, L'any 2000 hi havia 17 explotacions agrícoles que conreaven un total de 340 hectàrees.

## Referències

* ↑ René. Éd. Charles Corlet. Dictionnaire étymologique des noms de communes de Normandie (en francès), 1996, p. 247. ISBN 2-905461-80-2.
* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Nombre d'équipements et de services dans le domaine du commerce en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
# Jaciment arqueològic del Coll de l'Àliga

El Coll de l'Àliga és un jaciment arqueològic situat entre el Puig de l'Àliga i el turó de les Tres Partions, al terme municipal de Canyelles, de la comarca del Garraf. És un jaciment molt pobre arqueològicament parlant, ja que tan sols s'hi ha localitzat un petit nombre de material lític en superfície. L'any 2002 es va tornar a visitar el jaciment, però no s'hi va localitzar cap resta degut al mal estat de la superfície i l'abundant vegetació arbustiva.

## Referències

* ↑ «Extranet Egipci».
# Dinochloa

Els bambús del gènere Dinochloa de la subfamília bambusoideae de la família Poaceae, són plantes de clima tropical, amb rizoma simpoidal.

## Taxonomia

* Dinochloa alata
* Dinochloa macclellandii
* Dinochloa orenuda
* Dinochloa scandens
* Dinochloa sublaevigata
* Dinochloa trichogona
* Dinochloa utilis
* etc.
# Armada de Guatemala

L'Armada de Guatemala constitueix la força naval de l'Exèrcit de Guatemala. Està organitzada, equipada i entrenada per a planificar, conduir, i executar les accions que imposa la Junta de defensa militar de l'Estat pel que fa a l'exercici del poder marítim. Proporciona, en coordinació amb les forces de terra i aire, la seguretat i la defensa de la República de Guatemala, incloent-hi el mar territorial, la zona costanera, i la zona econòmica exclusiva.
L'Armada o Marina de la defensa nacional fonamenta la seva tasca en la Constitució de la República de Guatemala, la legislació militar, civil i marítima nacional vigent, així com tots els acords i tractats nacionals i internacionals signats i ratificats pel Estat de Guatemala. Té al seu càrrec el poder naval de Guatemala, el qual per definició està constituït per tots aquells recursos i mitjans militars d'un Estat sobirà en el mar, que s'utilitzen en la defensa nacional i contribueixen a la seguretat i desenvolupament del país. És el braç armat de les Forces Armades en el mar, entenent que el poder naval és la capacitat per donar suport als legítims interessos marítims nacionals.
L'Armada de Guatemala opera des de dos comandaments militars:
* Comandament Naval del Carib.
* Comandament Naval del Pacífic.
La seva missió és garantir la sobirania nacional en el mar territorial, la zona contigua, la Zona Econòmica Exclusiva, les aigües interiors, llacustres i fluvials de la República, i exercir un control efectiu sobre les fronteres marítimes, amb la fi de col·laborar, juntament amb les forces de terra i aire, per tal d'assegurar la defensa nacional de Guatemala.

## Referències

* ↑ «web.archive.org». Arxivat de l'original el 2009-08-22. [Consulta: 22 agost 2009].

## Enllaços externs

* www.midef.mil.gt Arxivat 2019-12-27 a Wayback Machine. (castellà)
# Rufí I

Rufí I (en grec antic: Ρουφίνος Α') mort l'any 293, va ser bisbe de Bizanci del 284 al 293.
Va ser el successor de Domeci. Se'n sap poc del govern d'aquest bisbe, que va tenir lloc quan Dioclecià era emperador. El seu successor va ser Probe, fill de Domeci.

## Referències

* ↑ «Roufinos» (en grec). Ecumenic Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 24 juny 2023].
# Halicampus punctatus

Halicampus punctatus és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 17 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima temperat.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del Japó.

## Referències

* ↑ Kaup J. J., 1856. Catalogue of lophobranchiate fish in the collection of the British Museum. Londres (Regne Unit). Cat. Lophobranchiate Fish . i-iv + 1-76.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Wayne Green

Wayne Sanger Green II (3 de setembre de 1922 - 13 de setembre de 2013, Littleton, Nou Hampshire) va ser un editor i escriptor estatunidenc, fundador de 73, 80 Microcomputer, Byte, CD Review, Cold Fusion, Kilobaud Microcomputing, RUN i altres revistes. Green va ser també un assessor internacional. Durant els primers anys 1980, va ajudar en la creació de la pionera revista brasilera d'informàtica, Micro Sistemas.
En els seus últims anys, va viure en una casa de camp a Hancock, Nou Hampshire, on ha mantingut un lloc web amb continguts de la seva botiga de llibres en línia.

## Referències

* ↑ «Wayne's World - News» (en anglès). Wayne Green. Arxivat de l'original el 2013-09-17. [Consulta: 15 setembre 2013].
* 1 2 Robert L. Mitchell. «Tech Visionary and Byte Magazine Founder Wayne Green on Changing the World» (en anglès). cio.com, 15-08-2008. Arxivat de l'original el 2013-12-08. [Consulta: 22 juny 2013].
* ↑ «Micro Sistemas - a primeira revista brasileira de microcomputadores (de verdade !)» (en portuguès). mci.org.br, 06-02-2002. Arxivat de l'original el 2013-09-27. [Consulta: 22 juny 2013].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2013-06-22 a Wayback Machine. (anglès)
* Arxiu de la revista 73 (anglès)
# Sclerophrys funerea

Sclerophrys funerea és una espècie de gripau de la família dels bufònids. Fa ser descrit el 1866 pel zoòleg portuguès José Vicente Barbosa du Bocage (1823-1907) com Bufo funereus. L'adjectiu llati funereus -a -um significa «propi dels funerals, funerari, funest».
A l'origen es deia Bufo funereus, després Amietophrynus funereus i finalment, el 2016 Ohler & Dubois el van classificar en el gènere Sclerophrys. El 1964, Laurent va considerar que la Sclerophrys fuliginata era un sinònim de Bufo funereus però Tandy & Keith el 1972 van mantenir-les com a dues espècies distintes.

## Distribució

Viu a Angola, Burundi, República del Congo, República Democràtica del Congo, el Gabon, Ruanda i Uganda. El seu hàbitat inclou boscos i boscos de ribera tropicals o subtropicals secs i a baixa altitud i rius.

## Referències

* ↑ Barbosa du Bocage, José Vicente «Lista dos reptis possessoes Portuguezas d'Africa occidental que existem no Museu de Lisboa» (en portuguès). Jornal de Sciências, Mathemáticas, Physicas e Naturaes, 1, 1, pàg. 37-57.
* ↑ Seva i Llinares, Antoni. «funereus, -a, -um». A: Diccionari Llatí-Català. Barcelona: Grup Enciclopèdia, 1993 (2007), p. 568. ISBN 978-84-7739-631-4.
* ↑ Ohler, Annemarie; Dubois, Alain «The identity of the South African toad Sclerophrys capensis Tschudi, 1838 (Amphibia, Anura)» (en anglès). PeerJ, 4, 11-01-2016, pàg. e1553. DOI: 10.7717/peerj.1553. ISSN: 2167-8359. PMC: PMC4715445. PMID: 26788431.
* ↑ Tandy, M.; Keith, Ronalda. «Bufo of Africa». A: W.F. Blair. Evolution in the genus Bufo. (en anglès). Austin: University of Texas Press, 1972, p. 119-170. ISBN 0-292-72001-7.
* ↑ «Sclerophrys funerea». The IUCN Red List of Threatened Species. SSC Amphibian Specialist Group, 2016. [Consulta: 13 desembre 2022].
# László Cseh (futbolista)

* No s'ha de confondre amb el nedador László Cseh.
László Cseh (Budapest, 4 d'abril de 1910 - Budapest, 8 de gener de 1950) fou un futbolista hongarès de la dècada de 1930.
Pel que fa a clubs, defensà els colors del MTK Hungária FC. Fou internacional amb la selecció d'Hongria, amb la que disputà el Mundial de 1938.

## Referències

* ↑ «1938 FIFA World Cup France». Arxivat de l'original el 2013-12-10. [Consulta: 21 maig 2017].
* ↑ «FIFA perfil». Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 21 maig 2017].
* ↑ László Cseh perfil a worldfootball.net
# Polypedates insularis

Polypedates insularis és una espècie d'amfibi que viu a l'Índia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Das, I., Dutta, S., Vijayakumar, S.P. & Daniels, R. 2004. Polypedates insularis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.
# Dinocras

Dinocras és un gènere d'insectes plecòpters pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Europa.
En els seus estadis immadurs són aquàtics i viuen a l'aigua dolça, mentre que com a adults són terrestres i voladors.

## Taxonomia

* Dinocras cephalotes (Curtis, 1827)
* Dinocras ferreri (Pictet, F.J., 1841)
* Dinocras megacephala (Klapalek, 1907)

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Rozpr. Ceské. Akad. 16(16):4.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Arctos (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, Joachim, 1955. Steinfliegen oder Plecoptera. Die Tierwelt Deutschlands und der angrenzenden Meeresteile, Teil 43. 150.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:261.
* Klapálek, 1909. A: Klapálek & Grunberg. Hft. 8. Ephemerida, Plecoptera, Lepidoptera. A: Brauer, A. Die Süsswasserfauna Deutschlands. Eine Exkursionsfauna 43.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.

## Enllaços externs

* Perlidae Species Listing (anglès)
* Variable egg development of Dinocras spp. (Plecoptera, Perlidae) and the stonefly seed bank theory (anglès)
# Mata-rodona

«Mata-rodona» té aquests significats:
* Mata-rodona (Mura), masia i indret del municipi de Mura (Bages).
* Mata-rodona (Begues), muntanya entre els municipis de Begues (Bages) i d'Olivella (Garraf).
* Serra de Mata-rodona, serra entre els municipis de Saldes i de Vallcebre (Berguedà).
# Rufí (poeta)

Rufí (en llatí Rufinus) va ser un poeta grec (tot i el seu nom romà), autor de trenta-vuit epigrames inclosos a l'Antologia grega i probablement d'un altre que figura a l'Antologia de Planudes sota el nom de Rufius Domesticus, que si no és el mateix resulta totalment desconegut.
De la seva biografia personal no es coneix res. Se sap que l'autor era romà d'Orient i els seus versos, per la seva temàtica amatòria lleugera, tenen força similitud amb els d'Agàcies, Pau el Silenciari, Macedoni de Tessalònica i alguns altres, però és insuficient per assignar-li una època.
Amb el nom de Rufí es coneixen algunes persones més. Rufí de Xipre, un filòsof peripatètic mencionat per Llucià. Rufí de Naucratis, un fill il·legítim d'Apol·loni de Naucratis. Rufí, pretor a Esmirna sota Septimi Sever i Caracal·la.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/676?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=RufinusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 668. ]
# Perdiu boscana pit-roja

La perdiu boscana pit-roja (Arborophila mandellii) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita el pis inferior de la selva humida, als voltants de l'Himàlaia, al nord de l'Índia i sud-est del Tibet.
# Ibb

Ibb (àrab إب) és una ciutat del Iemen, capital de la governació d'Ibb, situada en una zona muntanyosa rodejada de terres fèrtils a uns 117 km a nord-est de Mukha (Moka). La seva població s'estima el 2005 en 160.000 habitants. Es troba a la carretera entre Aden i Sanaà i a una altura de 2050 metres.
La ciutat, rodejada de muralles, feia part del territori dels Dhu Djibla i tenia al segle xviii uns 4000 habitants. Fou després un kada del sandjak de Taizz sota els otomans i com a imamat independent, però el 1946 fou segregada de Taizz per formar una liwa (governació) separada formada pels kada (districtes) d'Ibb, Udeyn, Dhi Sufal, Katana i Yerim. L'aprovisionament d'aigua és per un aqüeducte que ve de les muntanyes properes de més de 3000 metres. A la rodalia hi havia una mina de plata, després tancada.

## Clima

Temperatures i precipitacions mitjanes de Ibb (2050 m) :
| Mes | Gen | Feb | Mar | Abr | Mai | Jun | Jul | Ago | Set | Oct | Nov | Des |
| Mitjana més altes °C (°F) | 21.0 (70) | 21.1 (70) | 23.6 (74) | 25.5 (78) | 27.8 (82) | 30.1 (86) | 29.7 (85) | 27.9 (82) | 25.7 (78) | 23.1 (74) | 21.0 (70) | 20.8 (69) |
| Mitjana més baixes °C (°F) | 7.9 (46) | 9.3 (49) | 10.4 (51) | 12.7 (55) | 14.2 (58) | 16.9 (62) | 18.8 (66) | 18.4 (65) | 15.5 (60) | 11.1 (52) | 8.7 (48) | 8.1 (47) |
| Precipitació mm (inches) | 5.8 (0.23) | 4.6 (0.18) | 12.9 (0.51) | 16.0 (0.63) | 10.2 (0.4) | 48.8 (1.92) | 150.0 (5.91) | 144.6 (5.69) | 74.2 (2.92) | 32.5 (1.28) | 14.1 (0.56) | 5.3 (0.21) |
| Font: National Weather Service 1975-2004 ||||||||||||||

## Referències

* Encyclopædia Britannica edició IX de 1875.

## Bibliografia

* H. Scott, In the high Yemen, Londres 1942
# Sclerophrys gracilipes

Sclerophrys gracilipes és una espècie de gripau de la família dels bufònids.
Va ser descrit com Bufo gracilipes per George Albert Boulenger el 1899. Va ser reclassificat el 2006 en el gènere Amietophrynus i finalment el 2016 va ser classificat en el gènere del Sclerophrys. L'epítet llati gracilipes significa «de potes primes».

## Distribució

El sud-est de Nigèria cap a l'est a través del sud del Camerun, el Gabon, fins al nord de la República del Congo i el nord i el nord-est de República Democràtica del Congo; Bioko i Guinea Equatorial continental i probablement al sud-oest de la República Centreafricana i l'enclavament de Cabinda a Angola.
Viu als boscos de baixa altitud i pot sobreviure en hàbitats secundaris degradats. Es reprodueix en aigües corrents, incloent-hi rierols als aiguamolls i rius de cabal lent. Sembla adaptar-se a hàbitats secundaris i el 2016 el seu estat de conservació es considera com risc mínim.

## Referències

* ↑ Boulenger, George-Albert «Descriptions of new batrachians in the collection of the British Museum (Natural History)». The Annals and magazine of natural history; zoology, botany, and geology, 3, 1899, pàg. 273–277. DOI: 10.1080/00222939908678122. ISSN: 0374-5481.
* ↑ Ohler, Annemarie; Dubois, Alain «The identity of the South African toad Sclerophrys capensis Tschudi, 1838 (Amphibia, Anura)» (en anglès). PeerJ, 4, 11-01-2016, pàg. e1553. DOI: 10.7717/peerj.1553. ISSN: 2167-8359. PMC: PMC4715445. PMID: 26788431.
* ↑ Seva i Llinares, Antoni. «gracilipes». A: Diccionari Llatí-Català. Barcelona: Ed. Enciclopèdia Catalana, 1993 (2007), p. 583. ISBN 978-84-7739-631-4.
* ↑ Frost, Darrell R. «Sclerophrys gracilipes (Boulenger, 1899)». Amphibian Species of the World. American Museum of Natural History, 2022. DOI: 10.5531/db.vz.0001. [Consulta: 13 desembre 2022].
* ↑ SSC Amphibian Specialist Group «Sclerophrys gracilipes» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 08-07-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2020-3.rlts.t54653a177147571.en.