OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pidna

Pidna (grec antic: Πύδνα, llatí: Pydna) era una ciutat de la costa de Pièria al golf Termaic.
Dos guies macedonis van acompanyar Temístocles fins a la ciutat, on va trobar una nau a punt de navegar cap a Àsia. Apareix al segle v aC en possessió d'Alexandre I de Macedònia (498-458 aC) si bé la ciutat, que era un establiment grec, conservava l'autonomia. Tucídides el 432 aC va assetjar Pidna, però, com que li calien forces pel setge de Potidea, va fer un acord amb Perdicas II de Macedònia, fill d'Alexandre I, i segurament va aconseguir un reconeixement nominal dels drets atenencs sobre la ciutat. Es creu que la facció pro-macedònia era al govern i la facció pro-atenenca havia reclamat l'ajut d'Atenes.
L'any 410 aC es va revoltar contra el rei Arquelau de Macedònia, fill de Perdicas II que va rebre ajut del comandant atenenc Teràmenes per assetjar la ciutat. Els macedonis la van recuperar i l'ajut d'Atenes no va ser necessari. El rei macedoni va evacuar-ne els habitants i els va ordenar reconstruir la ciutat a 4 km (20 estadis) de la costa. A la costa hi havia el port controlat també pels macedonis. La nova ciutat es va considerar independent fins que fel comandant atenenc Timoteu d'Anaflist la va conquerir durant la crisi de successió de Macedònia cap a l'any 360 aC. Filip II de Macedònia, una vegada en el poder, va recuperar Pidna el 357 aC.
A la mort d'Alexandre el Gran la seva mare Olímpies, la vídua Roxana i el seu fill Alexandre es van refugiar a la ciutat on Cassandre els va assetjar. Olímpies va ser executada en públic i Roxana i Alexandre en privat. La ciutat va romandre en mans del Regne de Macedònia i va seguir la seva història. L'any 169 aC Perseu de Macedònia es va retirar de Dium davant el cònsol Quint Marci Filip, i va anar a Pidna. El 22 de juny de 168 aC es va lliurar la batalla de Pidna que va posar fi a la monarquia macedònica.

## Referències

* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponès, I, 61, 137
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIII, 49; XIV, 8
* ↑ Diodor de Sicília, Biblioteca històrica, XIX, 35-36, 49, 51
* ↑ Smith, William (ed.). «Pydna». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 18 juliol 2021].

## Vegeu també

* Batalla de Pidna
# Pezzottaïta

La pezzottaïta és un mineral de la classe dels ciclosilicats, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat “grup del beril". Va ser descoberta l'any 2002 a una mina al sud de la localitat de Mandosonoro, a la província de Fianarantsoa (Madagascar), sent nomenada així en honor de Federico Pezzotta, geòleg italià.
Un sinònim és la seva clau: IMA2003-022.

## Característiques químiques

És un ciclosilicat d'anells simples de sis tetraedres de sílice, químicament un alumini-silicat anhidre de cesi, liti i beril·li, molt semblant a la resta de les gemmes del grup del beril al qual pertany. És l'anàleg amb cesi del beril, amb el qual pot formar una sèrie de solució sòlida en la qual la substitució gradual del cesi per major proporció de beril·li va donant els diferents minerals de la sèrie.

## Formació i jaciments

Apareix en pegmatites de granit riques en beril·li i liti, on es forma en l'última etapa de solidificació d'aquesta roca. Sol trobar-se associat a altres minerals com el beril i alguna de les seves varietats, la bazzita, la indialita o l'stoppaniïta.

## Usos

Encara que de descobriment recent i encara no gaire comercialitzada, els exemplars nets poden ser tallats i emprats com a gemma en joieria.

## Referències

* ↑ Laurs, B.M., W.B. Simmons, G.R. Rossman, E.P. Quinn, S.F. McClure, A. Peretti, T. Armbruster, F.C. Hawthorne, A.U. Falster, D. Günther, M.A. Cooper y B. Grobéty, 2003.
# Peà

«Peà» té aquests significats:
* Mètrica: Nom alternatiu del peó, peu mètric utilitzat en la poesia i la prosa clàssiques.
* Mitologia: Peà (mitologia), déu grec de la guarició.
* Toponímia: Nom alternatiu de Pià, localitat de Navès, al Solsonès.
# Pezoporus flaviventris

Pezoporus flaviventris és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita zones pantanoses i praderies del sud d'Austràlia Occidental. És considerat una subespècie de Pezoporus wallicus per diversos autors.

## Referències

* ↑ N. Collar (2018). Parrots (Psittacidae). J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie, i E. de Juana (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona
# Peucèdram

El peucèdram(Peucedramus taeniatus) és l'únic ocell del gènere Peucedramus Coues, 1875, i de la monotípica família dels peucedràmids (Peucedramidae Wolters, 1980). Habita els boscos de coníferes de les muntanyes del sud-oest dels Estats Units, Mèxic i Amèrica Central, al sud-est d'Arizona, sud-oest de Nou Mèxic, nord de Coahuila, sud de Nuevo León, oest de Tamaulipas. Guatemala, Hondures i Nicaragua.

## Referències

* ↑ «Peucèdram». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2/12/2021(català)
# Peugeot 201

El Peugeot 201 va ser l'automòbil que va permetre la consolidació industrial de Peugeot en ser el primer model de la marca produït en sèrie entre 1929 i 1937.

## Història

Fabricat a Sochaux, el 201 es va presentar al Saló de París de 1929, en plena crisi del 29 que va provocar el tancament de nombrosos fabricants d'automòbils. El 201 va permetre Peugeot superar la crisi dels anys 30 i forjar una imatge de marca de constructor important.
| Seient del conductor | Vista del motor |
El 201 es va construir en nombroses variants. Inicialment venia equipat amb un motor de 1.122 cm³ que rendia 23 cv a 3 500 rev/min i una velocitat màxima de 80 km/h, més tard la cilindrada va augmentar fins a 1.307 cm³, per evolucionar finalment als 1.465 cm³ i 35 cv. En 1934 va patir importants modificacions que man modernitzar la seua imatge, en 1936 es van introduir nous canvis que van afectar lleument l'estètica.

## Canvi de denominació de les sèries Peugeot

El llançament del 201 suposa la introducció de la nomenclatura amb el 0 central que ha identificat els distints models Peugeot fins a l'actualitat. Va ser aleshores quan Peugeot va enregistrar com a marca totes les combinacions de tres xifres amb un zero central.

## Enllaços externs

* Web del Club 01 Peugeot
# Irracionalitat

Irracional (del llatí irrationalis) es refereix a fets o idees que contradiuen la raó humana (del llatí ratio), o de la qual aquesta se li escapa. El biòleg Albert Ellis afirmà que la irracionalitat forma part de la naturalesa humana per trets innats.
En matemàtiques, els nombres irracionals són aquells que no es poden expressar com a quocient de dos nombres enters, com el nombre π, que és determinat per un algorisme matemàtic.

## Vegeu també

* Irracionalisme

## Referències

* 1 2 Diccionari de la llengua catalana. "irracional"
* ↑ Ellis, Albert. "The biological basis of human irrationality." (1975).
* ↑ «Els nombres reals» (pdf). [Consulta: 2 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Definició d'irracional al Diec2 - Institut d'Estudis Catalans.
* L'alteritat de la raó: ¿què fer amb l'irracional? Arxivat 2012-01-04 a Wayback Machine. PDF
# Pireis

Els pireis (en llatí pyraei) eren un poble d'Il·líria que mencionen Plini el Vell i Pomponi Mela. Són amb quasi total seguretat el mateix poble que Estrabó anomena amb el nom de Pleraei (Πληραῖοι), i diu que vivien a la vora del riu Neretva. Esteve de Bizanci els situa a l'Epir.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Pyraei». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 25 gener 2021].
# Pirenoliquen

Els pirenoliquens (pyrenolichenes o Pyrenulales) són una subclasse de líquens pertanyents a la classe Ascolichenes. Presenten ascocarps de tipus periteci. Un exemple de piroliquen és l'espècie Endocarpon pusillum Hedw
* Família Verrucariaceae
* Família Dermatocarpaceae
* Família Pyrenulaceae

## Referències

* ↑ Étude du thalle et des périthèces du pyrénolichen Endocarpon pusillum
# Jantar Mantar

El Jantar Mantar o Yantra Mantra és un dial equinoccial format per un gnòmon triangular amb la hipotenusa paral·lela a l'eix de la terra. A cada costat del gnòmon hi ha un quadrant d'un cercle, paral·lel a la plana de l'equador. Aquest instrument està destinat a mesurar el temps del dia, fins a una precisió de mig segon, i la declinació del sol i altres objectes celestes.
A l'inici del segle XVIII Jai Singh II, maharaja de Jaipur, va construir cinc Yantra Mantra en total, a Delhi, Jaipur, Ujjain, Mathura i Varanasi, que foren completats entre 1724 i 1735. Els més famosos són els de Jaipur i Delhi; precisament el de Jaipur ha estat classificat com a Patrimoni de la Humanitat per la Unesco el 2010.
El nom deriva de Yantra (instrument) i Mantra (càlcul). Literalment Jantar Mantar vol dir instrument de càlcul. Alguns nom evocatius són samrat yantra, jai prakash, ram yantra i niyati chakra, cadascun dels quals és utilitzat per diferents càlculs astronòmics. El propòsit primer dels observatoris fou compilar unes taules astronòmiques i predir el temps i els moviments dels sol, la lluna i els planetes.

## Galeria

* Jantar Mantar de Delhi
* Jantar Mantar a Ujjain
* Jantar Mantar a Jaipur

## Notes

* ↑ «Jantart Mantar: Get lost in space! | Sankalp India Foundation».

## Enllaços externs

* Jantar Mantar - The Astronomical Observatories of Jai Singh II
* fotos, text en francès
# Pictetoperla brundini

Pictetoperla brundini és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a l'extrem meridional de Sud-amèrica: Xile.

## Referències

* ↑ Illies, 1964. Beitr. neotrop. Fauna 3:212.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Global Species (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Pessacq, Pablo: Estado de conocimiento del orden Plecoptera en la Patagonia. Rev. Soc. Entomol. Argent. 68 (1-2): 169-175, 2009. ISSN 0373-5680.
* ↑ Beitrag zur Kenntnis der chilenischen Plecopteren (alemany)
* ↑ Südamerikanische Perlidae (Plecoptera), besonders aus Chile und Argentinien (alemany)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
* Trends in research in Ephemeroptera and Plecoptera (anglès)
# Pic de Baixollada

El Pic de Baixollada és una muntanya de 2.504,8 m d'altitud situada en el vessant nord-est del massís del Carlit, concretament al límit entre el Capcir i el País de Foix, al Llenguadoc (Occitània), entre els termes comunals de Font-rabiosa i d'Orlun.
Està situat a l'extrem nord-oest del terme comunal de Font-rabiosa, a l'extrem nord-est del d'Orlun, pertanyent al País de Foix, del Llenguadoc occità. És al nord-est del Puig de Terrers, i de la Portella d'Orlú i a ponent del Pic de la Tribuna, al nord-oest de la Portella del Llaurentí i al nord de l'Estany de la Portella d'Orlú.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ El Pic de Baixollada en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].

## Bibliografia

* Becat, Joan. «68 - Font-rabiosa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Font-rabiosa». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Petroica granat

La petroica granat (Eugerygone rubra) és un ocell de la família dels petròicids (Petroicidae) i única espècie del gènere Eugerygone Finsch, 1901.

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc de les muntanyes de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Petroica granat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Mahra

«Mahra» té aquests significats:
* Mahra (tribu), tribu del sud d'Aràbia
* Mahra (regió), regió oriental del Iemen
* Governació d'al-Mahra, governació actual del Iemen a la Península Aràbiga
* Sultanat de Mahra, emirat que el 1886 passà sota protectorat de la Gran Bretanya i s'integrà al Protectorat Oriental d'Aden
* Estat de Mahra, efímer sultanat independent el 1967
# Florus (cognom romà)

Florus (en llatí: Florus) fou un cognom romà emprat sobretot a l'època de l'Imperi. Florus en llatí significa 'florit'.
Destaquen els personatges següents:
* Gai Aquil·li Florus, cònsol el 259 aC
* Juli Florus, poeta romà, amic d'Horaci
* Gessi Florus, governador de Judea cap a l'any 64
* Publi Anni Florus i Luci Anneu Florus, probablement la mateixa persona, orador, retòric i historiador romà, autor de l'Epítom d'història romana
* Gai Sedaci Florus, jurista i funcionari gal actiu el segle ii al Port dels Namnetes
* Domici Florus, senador romà del segle iii

## Referències

* ↑ Gaffiot, Félix, Dictionnaire latin-français, s.v. «Florus», París: Hachette, 1934.
# Llista de monuments de Fornalutx

Llista de monuments de Fornalutx catalogats pel consell insular de Mallorca com a Béns d'Interès Cultural en la categoria de monuments pel seu interès històric, artístic, arquitectònic, arqueològic, històric-industrial, etnològic, social, científic o tècnic.
| Monument | Tipus | Localització | Coordenades | Codi$^?$ | Imatge |
| Creu de Fornalutx | Creus de terme | Fornalutx Carrer de Bellavista | 39° 46′ 51″ N, 2° 44′ 21″ E﻿ / ﻿39.7808237°N,2.7392958°E﻿ / 39.7808237; 2.7392958 a prop | RI-51-0010293 | |
| Na Seca | Arq. defensiva | Fornalutx Cingle de n'Amer | 39° 49′ 30″ N, 2° 44′ 12″ E﻿ / ﻿39.824878°N,2.736623°E﻿ / 39.824878; 2.736623 a prop | RI-51-0008432 | Na Seca (Fornalutx) |
| Bàlitx d'Avall | Arq. defensiva | Fornalutx | 39° 48′ 52″ N, 2° 44′ 27″ E﻿ / ﻿39.814553°N,2.740718°E﻿ / 39.814553; 2.740718 a prop | RI-51-0008433 | Bàlitx d'Avall (Fornalutx) |
| Binibassí | Arq. defensiva | Fornalutx | 39° 46′ 38″ N, 2° 43′ 44″ E﻿ / ﻿39.777347°N,2.728874°E﻿ / 39.777347; 2.728874 a prop | RI-51-0008434 | Binibassí (Fornalutx) |
| Cova es Racó de sa Fèus / S'Olivar d'en Mora | Monument arqueològic | Fornalutx | | RI-51-0002107 | |
| Cova es Rófols / Sa Cova des Còdol | Monument arqueològic | Fornalutx | 39° 47′ 23″ N, 2° 44′ 53″ E﻿ / ﻿39.789765°N,2.748111°E﻿ / 39.789765; 2.748111 a prop | RI-51-0002108 | |

## Referències

* Base de dades de béns immobles, del Ministeri de Cultura
* Visor del Patrimoni Històric, del Consell de Mallorca
# Carlos Clerc Martínez

Carlos Clerc Martínez (Badalona, Barcelonès, 21 de febrer de 1992) és un futbolista català que juga com a lateral esquerre a l'Elx CF.

## Carrera de club

Clerc es va formar al planter del RCD Espanyol. Hi va debutar com a sènior, amb el RCD Espanyol B la temporada 2010–11 a Tercera Divisió.
El 26 de setembre de 2013, Clerc va debutar a La Liga amb el primer equip, jugant com a titular els primers 68 minuts de partit en una derrota per 1–2 a fora contra el Vila-real CF. El 31 de gener de l'any següent, fou cedit al CE Sabadell FC de Segona Divisió, fins al juny.
El 28 de gener de 2015, Clerc va retornar al Sabadell també cedit, després de no haver jugat cap partit amb els Pericos durant la primera meitat de la temporada 2014-15. El 15 de juliol, va anar cedit per un any al Girona FC per la temporada 2015-16.
El 19 d'agost de 2016, Clerc va signar contracte per dos anys amb el CA Osasuna, acabat d'ascendir a primera. Hi va marcar el seu primer gol el 9 de gener, en un empat 3–3 a casa contra el València CF.
El 27 de juny de 2019, com a agent lliure Clerc signà contracte per tres anys amb el Llevant UE. El juliol de 2022, després de descendir, va fitxar per dos anys per l'Elx CF de primera divisió.

## Palmarès

Osasuna
* Segona Divisió: 2018–19

## Referències

* ↑ Villarreal stretch unbeaten run Arxivat 2 October 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; ESPN FC, 26 setembre 2013
* ↑ Clerc, cedido al Sabadell (Clerc, loaned to Sabadell); Marca, 31 gener 2014 (en castellà)
* ↑ El CE Sabadell arriba a un acord amb Carlos Clerc Arxivat 3 February 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; CE Sabadell, 28 gener 2015
* ↑ Clerc, cedit al Girona (Clerc, loaned to Girona); RCD Espanyol, 15 juliol 2015
* ↑ Clerc ya es rojillo (Clerc is already red) Arxivat 17 d'agost de 2017 a Wayback Machine.; CA Osasuna, 19 agost 2016 (en castellà)
* ↑ Osasuna se negó a perder ante el Valencia; La Voz de Galicia, 9 gener 2017 (en castellà)
* ↑ «Carlos Clerc, nuevo jugador del Levante UD para las próximas tres temporadas» (en castellà). Levante UD, 27-06-2019. [Consulta: 3 juliol 2019].
* ↑ «OFICIAL | Carlos Clerc, nuevo jugador del Elche C.F.» (en castellà). Elche CF, 21-07-2022. [Consulta: 25 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Carlos Clerc Martínez a BDFutbol
* Carlos Clerc Martínez, Fitxa a Soccerway
# Ayn Jalut

Ayn Jalut ("Font de Goliath") fou un poble de Palestina entre Baysan i Nablús al jund de Filistin, al lloc de naixement del uadi Jalut. La tradició diu que en aquest lloc David va matar Goliath.
Aquesta regió fou anomenada Tubània pels croats i el lloc s'esmenta per primer cop el setembre de 1183 quan els exèrcits croat i de Saladí van acampar front a front però es van retirar sense lliurar batalla. És famosa per la batalla del 3 de setembre de 1260 en la qual l'exèrcit mongol dirigit per Kitbuqa, fou derrotat pels mamelucs egipcis dirigits pel soldà Qútuz i Bàybars.
# Geoffroy de Beaulieu

Geoffroy de Beaulieu OP (nascut a Évreux - † 1274) fou un biògraf francès que pertanyia a l'Orde de Predicadors.

## Biografia

Provenia d'una família noble. Va ser confessor del rei Lluís IX de França, el seu càrrec li atorgà l'oportunitat de recollir el material necessari per escriure'n la biografia.
El manuscrit de la vida de Sant Lluís que el papa Gregori X va ordenar que escrigués per canonitzar el rei de França es va cosnervar durant uns segles a la biblioteca dels dominics d'Évreux abans que es publiqués el 1617 amb les obres de Jean de Joinville.

## Referències

* ↑ Frère, 1858, p. 80.

## Bibliografia

* Frère, Édouard. Manuel du bibliographe normand. Tome premier: A-F. Rouen: A. Le Broument, 1858.
* Louis François de Villeneuve-Bargemont, Histoire de saint Louis, roi de France, Paris, [s.d.], 1839, p. 546.
# Geoffroyus

Geoffroyus és un gènere d'ocells de la família dels psitàcids.

## Llistat d'espècies

Aquest gènere està format per quatre espècies:
* lloret cara-roig (Geoffroyus geoffroyi).
* lloret de collar blau (Geoffroyus simplex).
* lloret capgroc (Geoffroyus heteroclitus).
* lloret de l'illa de Rennell (Geoffroyus hyacinthinus).

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i Nigel J. Collar. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines, 2014
# Auchenipterus obesus

Auchenipterus obesus és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15. i-xxxi + 1-540. Pls. 421-455.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J., Jr. i R. P. Vari 1999: The South American catfish genus Auchenipterus Valenciennes, 1840 (Ostariophysi: Siluriformes: Auchenipteridae): monophyly and relationships, with a revisionary study. Zoological Journal of the Linnean Society Núm. 126: 387-450. «Enllaç». (anglès)
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Ed. Salamander, Nova Jersey, Estats Units. 117pp. ISBN 0-86101-348-4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Auchenipterus menezesi

Auchenipterus menezesi és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,1 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15. i-xxxi + 1-540. Pls. 421-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J., Jr. i R. P. Vari 1999: The South American catfish genus Auchenipterus Valenciennes, 1840 (Ostariophysi: Siluriformes: Auchenipteridae): monophyly and relationships, with a revisionary study. Zoological Journal of the Linnean Society Núm. 126: 387-450. «Enllaç». (anglès)
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Ed. Salamander, Nova Jersey, Estats Units. 117pp. ISBN 0-86101-348-4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.