OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The Fabric of the Cosmos

El teixit del cosmos: espai, temps, i la textura de la realitat (anglès The Fabric of the Cosmos 2004) és el segon llibre sobre física teòrica, cosmologia i teoria de cordes escrit per Brian Greene, professor i codirector de l'institut per a les cordes, cosmologia i física d'astropartícules (ISCAP) de la Universitat de Colúmbia.

## Introducció

Greene comença amb la qüestió clau: què és la realitat? O més específicament: què és l'espaitemps? Es proposa descriure els aspectes que troba excitants i essencials per tal que hom es pugui formar una visió total de la realitat dibuixada per la ciència moderna. En gairebé tots els capítols, introdueix els conceptes bàsics i després, lentament, es va aproximant al clímax, el qual és normalment un gran avenç. Després intenta connectar amb el lector amb la utilització d'analogies per tal que ajudin a explicar el significat d'un concepte científic sense simplificar excessivament la teoria que hi ha darrere.
En el prefaci, Greene reconeix que algunes parts del llibre són controvèrsies entre els científics. Greene aborda els punts de vista capdavanters en el text principal, i els punts de discòrdia en les notes finals. S'ha esforçat per fer un tractament equilibrat dels tòpics controvertits. A les notes finals, el lector interessat trobarà explicacions més completes sobre punts que s'han simplificat en el text principal.

## Data de publicació

* The Fabric of the Cosmos: Space, Time, and the Texture of Reality (2004). Alfred A. Knopf division, Random House, ISBN 0-375-41288-3.

## Notes

* ↑ http://lccn.loc.gov/2003058918 Library of Congress catalog record.
* ↑ Llista de membres de l'ISCAP Arxivat 2016-08-08 a Wayback Machine. URL accedida el 14 d'agost del 2006
* ↑ «Adult New York Times Best Seller Lists for 2004 (checked up to July 2005)». Hawes Publications, 2004. [Consulta: October 4, 2011].
* ↑ «THE FABRIC OF THE COSMOS review». Publishers Weekly, February 2, 2004. [Consulta: October 4, 2011].

## Enllaços externs

* PBS-TV/NOVA: The Fabric Of The Cosmos
* Sèries de TV a IMDb
# Faustino Álvarez del Manzano y Álvarez Rivera

Faustino Álvarez del Manzano y Álvarez Rivera (Oviedo, 23 de novembre de 1851 - Madrid, 21 d'octubre de 1916) fou un jurista i catedràtic d'universitat espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Biografia

El 1870 es llicencià en Dret per la Universitat d'Oviedo i el 1871 es doctorà en dret civil i Canònic per la Universitat de Granada. El desembre de 1872 fou nomenat auxiliar de càtedra de dret civil, mercantil i penal de la Universitat d'Oviedo i membre del Col·legi d'Advocats d'Oviedo. El maig de 1882 és nomenat catedràtic de dret mercantil de la Universitat de Granada. El 1885 fou catedràtic de dret mercantil d'Espanya i Principals Nacions d'Europa i Amèrica de la Universitat d'Oviedo, i el 1887 va ocupar la mateixa càtedra a la Universitat Central de Madrid.
En 1892 va ser nomenat representant de la Universitat Central al Congrés Geogràfic Hispano-Portuguès-Americà i el 1905 fou nomenat acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Obres

* La Hipoteca Marítima, Madrid, 1889.
* Relación entre la Iglesia y el Estado, Madrid, 1894.
* La Escuela, Madrid, 1895.
* Programa de Derecho Mercantil de España y de las Principales Naciones de Europa y América, Madrid, 1898.
* Curso de Derecho Mercantil Filosófico, Histórico y Vigente, Madrid, 1890

## Referències

* ↑ Faustino Álvarez del Manzano y Álvarez Rivera Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Diccionario de Catedráticos Españoles de Derecho
* ↑ Medalla 3 Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine. de la RACMYP
# Tepuihyla luteolabris

Tepuihyla luteolabris és una espècie de granota endèmica de Veneçuela.

## Referències

* Fordham et al (2006). Tepuihyla luteolabris. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 3 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Fracció d'oxigen inspirat

La fracció d'oxigen inspirat (FiO₂) és la fracció molar o volumètrica d'oxigen del gas inhalat. Els pacients mèdics que presenten dificultat per respirar reben aire enriquit amb oxigen, cosa que significa una FiO₂ superior a l'atmosfèric. L'aire natural conté 21% d'oxigen, el que equival a una FiO₂ de 0,21. L'aire enriquit amb oxigen té una FiO2 superior a 0,21 (un 1,0 significaria un 100% d'oxigen). La FiO₂ es manté normalment per sota de 0,5 en la ventilació mecànica, per evitar la toxicitat per l'oxigen, però hi ha aplicacions quan s'utilitza rutinàriament fins a un 100%.
Si la pressió baromètrica canvia, la FiO₂ pot romandre constant mentre la pressió parcial de l'oxigen canvia amb el canvi de la pressió baromètrica.

## Quocient PaO₂/FiO₂

Al quocient entre la pressió parcial d'oxigen arterial i la fracció d'oxigen inspirat, conegut també com a índex d'Horowitz o índex de Carrico, és una comparació entre el nivell d'oxigen a la sang i la concentració d'oxigen que es respira. Això ajuda a determinar el grau de problemes de la manera com els pulmons transfereixen l'oxigen a la sang. Per a la prova es recull una mostra de sang arterial. Un quocient inferior o igual a 200 és necessari per al diagnòstic de la síndrome del destret respiratori agut (SDRA) segons els criteris de l'AECC. Els criteris més recents de Berlín defineixen una SDRA lleu a un quocient de <300.

## Referències

* ↑ Bitterman H «Bench-to-bedside review: oxygen as a drug». Crit Care, 13, 2009, pàg. 205. DOI: 10.1186/cc7151. PMC: 2688103. PMID: 19291278.
* ↑ «Transfusion-related acute lung injury: definition and review.». Crit Care Med, 33, 4, 2005, pàg. 721–6. DOI: 10.1097/01.ccm.0000159849.94750.51. PMID: 15818095.
* ↑ Tietz NW (Ed): Clinical Guide to Laboratory Tests, 3rd ed. W. B. Saunders, Philadelphia, PA, 1995.
# Fracció de desintegració

En física de partícules i en física nuclear, la fracció de desintegració (o ràtio de desintegració) d'una partícula (o d'un nucli) és la fracció de partícules (o de nuclis) que es desintegren en un mode de decaïment individual donat respecte del nombre total de partícules que decauen. És igual al ràtio entre l'amplada de decaïment parcial i l'amplada de decaïment global de la partícula (o nucli) en qüestió.
Per exemple, el bosó Z té una fracció de desintegració del 20% en dos neutrins, és a dir, 1 de cada 5 vegades es desintegra en aquest canal particular.

## Referències

* ↑ IUPAC, Compendium of Chemical Terminology, 2a ed. ("The Gold Book") (1997). Versió corregida en línia: (2006–) "branching fraction" (en anglès).
* ↑ K. Nakamura et al. (Particle Data Group), JPG 37, 075021 (2010) (URL: http://pdg.lbl.gov)
# Feniletanoide

Els feniletanoides, Phenylethanoids, són un tipus de compostos fenòlics caracteritzat per tenir una estructura d'alcohol fenetil. El tirosol i l'hidroxitirosol en són exemples.

## Glucòsids

La planta Lamium purpureum conté glucòsids fenitelanoides: anomenats lamiúsids, A, B, C, D i E. La part aèria d'Stachys officinalis contéglucòsids feniletanoides. Extractes de metanol de Pithecoctenium crucigerum (Bignoniaceae) mostren la presència de glucòsids feniletanoides (verbascòsid, isoverbascòsid, forsitòsid B, jionòsid D i leucosceptòsid B).
Verbascòsids i equinascòsids són híbrids de fenoletanoide i fenilpropanoide que formen enllaços èster amb els sucres.

## Referències

* ↑ Ito, N; Nihei, T; Kakuda, R; Yaoita, Y; Kikuchi, M «Five new phenylethanoid glycosides from the whole plants of Lamium purpureum L». Chemical & pharmaceutical bulletin, 54, 12, 2006, pàg. 1705–8. DOI: 10.1248/cpb.54.1705. PMID: 17139106.
* ↑ Martin, Frédéric; Hay, Anne-Emmanuelle; Corno, Laura; Gupta, Mahabir P.; Hostettmann, Kurt «Iridoid glycosides from the stems of Pithecoctenium crucigerum (Bignoniaceae)». Phytochemistry, 68, 9, 01-05-2007, pàg. 1307–11. DOI: 10.1016/j.phytochem.2007.02.002. PMID: 17382978.
# Tejeda

Tejeda és un municipi de l'illa de Gran Canària, a les illes Canàries. El terme municipal abasta la denominada caldera de Tejeda, una formació d'origen volcànic solcada per abruptes barrancs en la qual s'erigeixen dos roques que són els símbols geològics de l'illa: el Roque Nublado i el Roque Bentayga.

## Història

El topònim té un origen amazic. En l'actual municipi es va desenvolupar una agrupació indígena amb centre en el roque Bentayga, graner-fortalesa des de la qual es controlava la caldera de Tejeda al complet. Aquest lloc va ser un dels últims focus de resistència durantes les batalles que es van lliurar per a la conquesta de l'illa, suportant un setge de diverses setmanes.
El municipi va tenir sortida al mar fins a l'any 1815, quan la part sud del municipi s'escindeix administrativament de Tejeda, passant a formar un municipi independent amb la denominació de Mogán. L'escassesa de l'aigua per al regadiu, ha estat una dificultat per al creixement econòmic, i el desenvolupament d'una activitat agrícola que permetés l'establiment d'un nucli de població encara major. La forma geològica de la vall permet que l'aigua recollida durant l'hivern aboqui ràpidament en direcció oest, cap al municipi de La Aldea de San Nicolás però la cota en la qual es troba el poble no permet un millor aprofitament de l'aigua per als cultius locals.

## Evolució de la població

| Any | Població | Densitat |
| 1991 | 2.361 | 22,85 hab/km² |
| 1996 | 2.552 | 24,7 hab/km² |
| 2001 | 2.400 | 23,3 hab/km² |
| 2002 | 2.402 | 23,25 hab/km² |
| 2003 | 2.351 | 22,76 hab/km² |
| 2004 | 2.374 | 22,73 hab/km² |
| 2006 | 2.286 | 22,13 hab/km² |
| 2007 | 2.239 | 21,158 hab/km² |

## Barris i Pagos

* La Culata
* El Carrizal
* El Juncal
* El Rincón
* El Roque
* Peña Rajada
* Juán Gómez
* La Crucita
* La Higuerillla
* El Chorrillo
* El Espinillo
* Timagada
* La Degollada
* La Solana
* La Tosca
* El Majuelo
* El Fondillo
* Lomo de Los Santos
* Lomito de las Lajas
* Casas del Lomo
* La Casa de la Huerta
* La Cruz Blanca
* Cuevas Caídas
# Tis

Tis o Tius (en llatí Thyius o Thys, en grec antic Θῦος, Θῦς) va ser un rei de Paflagònia des de l'any 380 aC fins al 364 aC aproximadament.
Es va revoltar contra Artaxerxes II de Pèrsia. El seu cosí Datames, sàtrapa de Capadòcia, el va voler persuadir de posar fi a la revolta però no ho va aconseguir. En una ocasió els dos cosins es van entrevistar i Tis va intentar matar Datames, que es va salvar per una oportuna advertència de la seva mare.
Quan va tornar a la seva residència va declarar la guerra a Tis i després de diverses victòries el va fer presoner amb la seva dona i fills; llavors li va treure les insígnies reials, es va vestir de caçador i el va portar lligat a presència del rei de Pèrsia com si fos una bèstia salvatge que havia caçat. El rei el va empresonar, però sembla que no el va executar. Corneli Nepot descriu Tis com un home de gran alçària, d'aspecte amargat, amb la pell de color fosc i amb la barba i els cabells molt llargs. Teopomp de Quios explica que quan menjava no posava a la seva taula menys de cent plats, i que quan va caure presoner va seguir amb el mateix sistema de vida. Sembla que això va fer pensar a Artaxerxes que Tir vivia com si esperés una condemna a mort.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Thyus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 17 gener 2022].
# Francisco Javier Farinós Zapata

Francisco Javier Farinós Zapata més conegut esportivament i simple com a Farinós és un exfutbolista nascut a València el 29 de març de 1978. Jugava a la posició de migcampista. Va ser internacional amb la selecció valenciana de futbol.

## Trajectòria

Iniciat a la professionalització als juvenils del València CF. De fet es va iniciar al futbol professional de la mà del València B a la 2a Divisió B. Va passar al primer equip a la temporada 1996-97. Arribant a integrar el plantell del València CF des de la temporada 96-97 fins a la 1999-2000. On va arribar a destacar esportivament després de grans demostracions de bon futbol igualment a la Lliga espanyola com a Champions League o altres competicions, arribant a interessar-se pel seu fitxatge diversos clubs europeus.
A la temporada 2000-2001 fou traspassat l'Inter de Milà on va estar fins a la temporada 2002-2003, darrere del que va passar una temporada dins del Vila-real CF retornant novament al Inter a la 03-04. Fou transferit al Reial Mallorca a la temporada 2004-2005. Posteriorment ha militat a diversos equips valencians, com l'Hèrcules, el Llevant UE i de nou el Vila-real CF, on es va retirar.

## Títols

* Copa Intertoto de la UEFA, 1998 (València C.F)
* Copa del Rei, 1999 (València C.F)
* Supercopa d'Espanya de futbol, 1999 (València C.F)
* Subcampió Champions League o d'Europa, 2000 (València C.F)
* Subcampió de Segona Divisió i Ascens a Primera Divisió, 2010 (Hèrcules CF)
# Francisco Javier Fernández Casas

Francisco Javier Fernández Casas (1945, Bilbao) és un botànic espanyol.

## Biografia

Francisco J. Fernández Casas va néixer el 1945 a Bilbao (Biscaia). Llicenciat en ciències biològiques per la Universitat de Barcelona el 1969. Doctor per la Universitat de Granada el 1972.
Actualment treballa en el CSIC en el Reial Jardí Botànic de Madrid, en el departament de Biodiversitat i Conservació.
Col·labora des de fa anys sobretot d'editor amb l'Institut d'Ecologia i Sistemàtica de l'Acadèmia de Ciències de Cuba en l'edició de la prestigiosa Flora de la República de Cuba.

## Obres

* Col·laboració en Vascular Plant Families and Genera, ISBN 0947643435.
* 2007. Cnidoscolorum notulæ (Euphorbiaceæ) C. adenochlamys Fernandez Casas. Adumbrationes ad Summæ Editionem 18. 14 pp.L'abreviació botànica estandarditzada per citar un tàxon descrit per aquest autor és Fern.Casas

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).

## Enllaços externs

* Bibliografia a Biodiversity
* Ressenya sobre Francisco Javier Fernández Casas Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Francisco Javier Esquembre Menor

Francisco Javier Esquembre Menor, més conegut com a Patxi Esquembre (Villena, Alt Vinalopó, 1962) és un polític ecologista valencià, alcalde de Villena entre 2011 i 2019 pels Verds de Villena.

## Biografia

Metge de professió, és el líder del partit ecologista Els Verds de Villena. Entre 1993 i 1999 va treballar a Guatemala com a coordinador de la Comissió de Salut del Vicariato Apostólico de Petén. A Guatemala va ser també membre de la comissió de seguiment dels Acords de Pau de Petén, firmats el 1996 pel govern guatemalenc i la guerrilla de la Unidad Revolucionaria Nacional Gutemalteca.
Entre 2011 i 2019 va ser alcalde de Villena, gràcies a un pacte amb el PSPV-PSOE i Villena Centro Democrático (una escissió del Partit Popular). La seua alcaldia va suposar el primer alcalde ecologista d'Espanya.

## Referències

* ↑ "Es mejor un buen pacto que la bronca permanente", El País, 27 de maig de 2011 (castellà)
* ↑ Médico y solidario antes que alcalde, Información, 27 de juny de 2011 (castellà)
* ↑ Villena, ciudad pionera del ecologismo político, tendrá un alcalde verde Arxivat 2013-07-30 a Wayback Machine., Periódico de Villena, 23 de juny de 2011 (castellà)
* ↑ El primer alcalde verde de España: “Convertiremos aparcamientos en jardines”, El País, 10 de juny de 2011 (castellà)
# Foc follet (drama)

Foc follet és una drama en quatre actes, original d'Ignasi Iglesias, estrenada al teatre Romea, la nit del 7 de març de 1899. L'acció passa a Barcelona.

## Repartiment de l'estrena

* Senyora Balbina (60 anys): Carlota de Mena
* Sabina (40 anys): Concepció Palà
* Maria (26 anys): Adela Clemente
* Senyora Anneta (55 anys): Maria Morera
* Martí (28 anys): Enric Borràs
* Pepet (25 anys): Enric Giménez
* Contreres (45 anys): Vicenç Barceló
* Jaumet (5 anys): Conrad Guillemany
* Director artístic: Enric Borràs

## Edicions

* Primera edició: Tipografia l'Avenç 1899. Edicions Obres completes d'Ignasi Iglesias. Caterzè volum. L'escorçó. Foc follet. Lladres. Pròleg de Lluís Capdevila amb el títol: Exemplaritat de l'obra d'Ignasi Iglesias. Edicions Mentora. Editorial Juventud, S.A. Barcelona, abril 1935.
# Tirà formiguer meridional

El tirà formiguer meridional (Corythopis delalandi) és una espècie d'ocell de la família Tyrannidae. És una de les dues espècies del gènere Corythopis.
Es troba en el sud del Brasil i en el Pantanal del Paraguai, Bolívia i Brasil; també habita el nord-est de l'Argentina. Habita les selves tropicals i subtropicals.
# The Voice of Bugle Ann

The Voice of Bugle Ann és una pel·lícula dramàtica estatunidenca de 1936 dirigida per Richard Thorpe i protagonitzada per Lionel Barrymore i Maureen O'Sullivan. Es basava en una novel·la homònima de MacKinlay Kantor.

## Argument

Els habitants dels turons de Missouri porten els gossos a les caceres nocturnes de guineus. Això continua fins que Jacob Terry arriba al comtat i decideix criar ovelles i instal·lar una tanca de filferro. Això molesta els veïns, ja que estan preocupats perquè els gossos entren a les seves tanques i terroritzen les ovelles. Jacob es compromet a disparar a qualsevol gos o gent que trobi a la seva terra. Però quan el gos, Bugle Ann, desapareix una nit, ambdós bàndols surten amb pistoles per resoldre la disputa.

## Repartiment

* Lionel Barrymore com Spring Davis
* Maureen O'Sullivan com Camden Terry
* Eric Linden com Benjy Davis
* Dudley Digges as Jacob Terry
* Spring Byington com Ma Davis
* Charley Grapewin com Cal Royster
* Henry Wadsworth com Bake Royster
* William Newell com Mr. Tanner
* Jonathan Hale com fiscal de districte
* Frederick Burton com guardià

## Referències

* ↑ «THE VOICE OF BUGLE ANN». mubi.com. [Consulta: 7 gener 2024].
* ↑ «The Voice of Bugle Ann (1936)».
# Fluorocrom

Un fluorocrom o fluoròfor, per analogia amb els cromòfors, és un component d'una molècula que fa que aquesta sigui fluorescent. És un grup funcional de la molècula que absorbirà energia d'una longitud d'ona específica i la tornarà a emetre en una altra determinada de major longitud d'ona (és a dir, amb menor energia). La quantitat d'energia emesa i la seva longitud d'ona depenen tant del mateix fluorocrom com del seu ambient químic.
Aquesta tecnologia és particularment important en el camp de la bioquímica i dels estudis sobre proteïnes, per exemple en immunofluorescència i immunohistoquímica, o en l'anàlisi d'ADN, mitjançant la tècnica de PCR en temps real.
L'isotiocianat de fluoresceïna, un derivat reactiu de la fluoresceïna ha estat un dels fluorocroms que més habitualment s'han unit químicament a altres molècules no fluorescents per a generar noves molècules fluorescents per a les més diverses aplicacions. Altres fluorocroms que han estat comunes al llarg de la història són els derivats de la rodamina, cumarina i cianina. La nova generació de fluorocroms com l'Alexa Fluor o els DyLight Fluor són generalment amb més fotoestabilitat, brillants i menys sensibles al pH que altres colorants estàndard d'excitació i emissió comparable.

## Enllaços externs

* Base de dades de tincions fluorescents Arxivat 2012-12-05 at Archive.is(anglès)
# Fluorocarboni hidrogenat

Els fluorocarbonis hidrogenats (HFC) són compostos químics formats per àtoms de fluor, hidrogen i carboni i que contenen només uns pocs àtoms de fluor. Es fan servir com a substituts de refrigerants en lloc dels clorofluorocarbonis antigament usats (com el Freó-12), ja que no danyen la capa d'ozó en no contenir ni clor ni brom. Tanmateix el seu ràpid increment en l'atmosfera terrestre causa preocupació internacional per ser una causa de l'escalfament global.
Els fluorocarbonis amb pocs enllaços químics C-F es comporten de manera similar als seus hidrocarburs parentals, però la seva reactivitat pot quedar significativament alterada.

## Referències

* ↑ Milman, Oliver «100 countries push to phase out potentially disastrous greenhouse gas». The Guardian [London, UK], 22-09-2016.
* ↑ G. Siegemund, W. Schwertfeger, A. Feiring, B. Smart, F. Behr, H. Vogel, B. McKusick "Fluorine Compounds, Organic" in "Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry" 2005, Wiley-VCH, Weinheim. doi:10.1002/14356007.a11_349
* ↑ «The New York Declaration of the Coalition to Secure an Ambitious HFC Amendment». Washington, DC: US Department of State, 22-09-2016.
# Teresa (cràter)

Teresa és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 14,8 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim grec, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Teresa». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Tonk (ciutat)

Tonk és una ciutat i municipalitat del Rajasthan a uns 100 km de Jaipur (ciutat), a la vora del riu Banas a 26° 10′ N, 75° 47′ E﻿ / ﻿26.17°N,75.78°E﻿ / 26.17; 75.78, capital del districte de Tonk. Fou capital del principat de Tonk. Consta al cens del 2001 amb una població de 135.663 habitants; un segle enrere, el 1901, la població era de 38.759 habitants i abans de 40.726 el 1881 i de 45.944 el 1891, però la fam de 1897 va delmar la població. La ciutat vella està rodejada d'una muralla.
La ciutat hauria estat fundada el 1643 per un braman de nom Bhola. La ciutat moderna s'orienta cap al sud; els barris antics porten els noms dels nawabs. Al sud hi ha la fortalesa de Bhumgarh, i a l'est les restes dels quarters de les forces d'Amir Khan Pindari. El 1901 els musulmans formaven el 53% de la població però després del 1947 van quedar en minoria. La municipalitat es va formar al final del segle xix.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Frontera entre Cuba i Hondures

La frontera entre Cuba i Hondures és totalment marítima i es troba al Mar Carib. El 21 d'agost de 2012 es va formalitzar un tractat amb una línia de demarcació sobre quatre punts la forma geomètrica de la qual coincideix amb la forma de l'illa de la Juventud.
* CH-1 19° 32’ 25.80” N. 84° 38’ 30.66” W.
* CH-2 19° 00’ 00” N. 84° 29’ 00” W.
* CH-3 19° 00’ 00” N. 84° 00’ 00” W.
* CH-4 19° 27’ 57” N. 83° 35’ 50” W.

## Referències

* ↑ PDF Honduras Maritime delimitation treaty