OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nahariyya

Nahariyya (en hebreu: נהריה) és una ciutat del Districte del Nord d'Israel. Es troba a la costa de la mar Mediterrània, al sud de la frontera amb el Líban.

## Història

A l'antiguitat ja hi havia a la zona un port fenici, però la ciutat moderna no fou construïda fins al segle xx.
Nahariyya fou fundada per immigrants alemanys als anys trenta. La construcció dels primers habitatges començà el 1933, i les primeres dues famílies que s'hi instal·laren van arribar el 10 de febrer de 1935, data que es considera la de la fundació de Nahariyya.
Els primers projectes eren que la ciutat fos de caràcter agrícola, però els residents aviat van comprovar que era gairebé impossible de cultivar aquelles terres i van decidir enfocar l'economia local cap al turisme, atret per la platja i l'entorn natural. Molts oficials britànics provinents de Khartum, durant el Mandat britànic de Palestina, triaven la ciutat com a lloc d'oci i descans. La companyia làctia Strauss (actualment Strauss Elite) fou fundada a Nahariyya després del fracàs dels intents agrícoles.
Durant la guerra araboisraeliana de 1948, la ciutat fou assetjada, i només podia ser abastida per mar mitjançant petites barques.
El juliol de 2006, Nahariyya fou blanc de nombrosos atacs de míssils Katiuixa llançats per Hesbol·là.

## Dades estadístiques
### Demografia

Segons l'Oficina Central d'Estadística d'Israel (CBS), l'any 2001 la població de la ciutat era un 97,3% jueva o no-àrab, i no hi ha un nombre significatiu d'àrabs.
L'any 2001 hi havia 22.200 homes i 23.700 dones. La població de la ciutat es compon en un 29,5% de persones de menys de 20 anys, un 16,3% de persones d'entre 20 i 29 anys, un 18,8% d'entre 30 i 44, un 17,3% d'entre 45 i 59, un 4,1% d'entre 60 i 64, i un 13,9% de majors de 65. La taxa de creixement de la població aquell mateix any era de 4,2%.

### Ingressos

Segons la CBS, l'any 2000 hi havia 17.916 empleats i 1.283 autònoms a la ciutat. El salari mensual mitjà de la ciutat per als empleats era de 5.736 nous xéquels. El salari mitjà dels homes era de 7.353 nous xéquels i el de les dones era de 3.950 nous xéquels. Els ingressos mitjans dels autònoms eren de 9.078 nous xéquels. 886 persones rebien prestació d'atur i 3.611 ajuda social.

### Ensenyament

Segons la CBS, hi ha 22 centres educatius i 7.541 estudiants a la ciutat. Hi ha 15 escoles primàries amb 4.074 estudiants i 10 escoles secundàries amb 3.467 estudiants. L'any 2001, un 56,5% dels estudiants d'últim curs de secundària es van graduar.

## Ciutats agermanades

* Berlín-Schöneberg (Alemanya)
* Bielefeld (Alemanya)
* Offenbach am Main (Alemanya)

## Vegeu també

* Centre Mèdic de Galilea
* Atac de Nahariya de 1979

## Notes

* ↑ Al canvi del 2 de gener de 2000, 1.375 euros.
* ↑ Al canvi del 2 de gener de 2000, 1.763 euros.
* ↑ Al canvi del 2 de gener de 2000, 947 euros.
* ↑ Al canvi del 2 de gener de 2000, 2.177 euros.
# Juho Vennola

Juho Heikki Vennola (Oulu, 19 de juny de 1872 - Hèlsinki, 3 de desembre de 1938) va ser un catedràtic d'economia en la Universitat de Hèlsinki, membre del Parlament de Finlàndia, i polític del Partit Nacional Progressista, i es va exercir com Primer Ministre de Finlàndia en tres ocasions.
El primer govern de Vennola va ser des del 15 d'agost de 1919 al 15 de març de 1920 i el segon des del 9 d'abril de 1921 al 2 de juny de 1922. Va ser també Primer Ministre durant el segon govern de Pehr Evind Svinhufvud del 18 de febrer al 22 de març de 1931. També va ser Ministre d'Hisenda (1918–1919), de Comerç i Indústria (1919), d'Assumptes Externs (1922–1924) i novament d'Hisenda (1930–1931).
Vennola va ser membre del Parlament de 1919 a 1930.

## Referències

* ↑ «Ministerikortisto». Valtioneuvosto.
# Resolució 1609 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1609 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 24 de juny de 2005. Després de recordar les resolucions anteriors sobre la situació a Costa d'Ivori, el Consell va prorrogar el mandat de l'Operació de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (UNOCI) i el suport de les forces franceses durant set mesos fins al 24 de gener de 2006.

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va reafirmar el seu suport a l'acord de Linas-Marcoussis i la seva plena aplicació. Va encomiar a la Unió Africana, la Comunitat Econòmica dels Estats de l'Àfrica Occidental (ECOWAS) i les forces franceses pels seus esforços en promoure una solució pacífica a Costa d'Ivori, però va assenyalar els reptes existents a l'estabilitat del país i la seva amenaça a la pau i la seguretat internacionals a la regió, especialment en els esdeveniments a l'oest del país.
El Consell també va examinar un informe sobre operacions transfrontereres entre la Missió de les Nacions Unides a Sierra Leone (UNAMSIL), la Missió de les Nacions Unides a Libèria (UNMIL) i la UNOCI.

### Actes

Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va ampliar el mandat de la UNOCI i va donar suport a les forces franceses durant set mesos. La UNOCI va rebre tasques en els àmbits següents:
* Seguiment de la cessació d'hostilitats i moviments de grups armats;
* Desarmament, desmobilització, integració social, repatriació i reassentament d'excombatents
* Desarmament i desmantellament de milícies;
* Protecció del personal, les institucions i els civils de les Nacions Unides;
* Seguiment de l'embargament d'armes imposat a la Resolució 1572 (2004);
* Suport a l'ajuda humanitària;
* Suport per a la redistribució de l'administració de l'Estat;
* Suport a l'organització d' eleccions obertes, lliures, justes i transparents;
* Assistència en matèria de drets humans, informació pública i llei i ordre.
La força de la UNOCI es va incrementar en 850 militars i 725 policies. A més, es va autoritzar al Secretari General a aplicar les mesures contingudes en el seu informe sobre cooperació entre missions i possibles operacions transfrontereres. La resolució va detallar els acords per a la redistribució de tropes entre les tres operacions de manteniment de la pau.
Finalment, el Consell va autoritzar el suport a les forces franceses per utilitzar els mitjans necessaris per donar suport a la UNOCI.

## Referències

* ↑ «Security Council extends UN Operation in Côte d'Ivoire until 24 January 2006». United Nations, 24-06-2005.
* ↑ Mtimkulu, Bereng «The African Union and Peace Support Operations». Conflict Trends, 4, 2005, pàg. 34–36. Arxivat de l'original el 2012-03-19 [Consulta: 14 gener 2018].
* ↑ Report of the Security Council: 1 August 2004 – 31 July 2005. United Nations Publishers, 2006, p. 3. ISBN 978-92-1-810216-4.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Nesogobius greeni

Nesogobius greeni és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,1 cm de longitud total i les femelles 2,95.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal que viu entre 0-8 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia: des de Merimbula (Nova Gal·les del Sud) fins a Austràlia Meridional, incloent-hi Tasmània i Victòria.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1929. R. M. Johnston's memoranda relating to the fishes of Tasmania. Pap. R. Soc. Tasmania 1928. 44-68.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Hoese, D.F. & Larson, H.K., (2006): Description of two new species of Nesogobius (Pisces: Gobioidei: Gobiidae) from southern Australia. Memoirs of Museum Victoria, 63 (1): 7–13.
* 1 2 3 4 «Nesogobius greeni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Humbert de Romans

Humbert de Romans (c. 1200, Romans - † 1277, Valence) fou un sacerdot dominic francès, mestre general de l'Orde de Predicadors des del 1254 fins al 1263.

## Biografia

Realitzà els estudis a la Universitat de París des del 1215. Després es feu dominic el 1224, fou traslladat a Lió per estudiar-hi teologia, i allà fou prior del 1236 al 1239. Aquell any fou nomenat pare provincial de Roma, càrrec que mantingué fins al 1242. El 1244 fou provincial de França a París on entaulà amistat amb Teodoric de Moràvia el qual l'ajuda molt per a la compilació de la litúrgia dominicana.
El 1254 fou escollit mestre general al capítol celebrat a Budapest. Presidí capítols a Buda, Milà, París, Florència, Tolosa, Valenciennes (on s'aprovà una variant de les constitucions que s'aplicaria a les dominiques), Estrasburg, Barcelona, Bolonya i Londres. Li tocà també sostenir la disputa amb els mendicants del 1252-1256 pel lloc que aquests havien d'ocupar a la universitat. El 1263 deixà el càrrec i es dedicà a escriure.

## Obres

Durant el seu generalat es redactà una nova edició de les constitucions de l'orde i Humbert n'elaborà comentaris així com de la Regla de sant Agustí. Aquest text és conegut com a De vita regulari. Així mateix, preparà un ritual unificat de l'orde anomenat Ecclesiasticum Officium.
També va escriure una obra de suport per als predicadors, De eruditione praedicatorum i va contribuir a la tasca realitzada pel Concili de Lió II (1274) per mitjà de la seva obra Opus tripartitum.

## Bibliografia

* Angelo Walz, voz «Umberto di Romans» en la Enciclopedia cattolica, vol. XII, Sansoni, Florència 1954
* Michael Ott, voz «Humbert of Romans» en The Catholic Encyclopedia, vol. VII, Robert Appleton Company, Nova York 1910
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 60, pàg. 1019. (ISBN-84-239-4560-X)
# Koixevanka

Koixevanka (en rus: Кошеванка) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 321 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Villalpando

Villalpando és un municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1880 | 1782 | 1665 | 1624 |
# Lázaro Gadea

Lázaro Gadea (n. Villa Soriano, 1786 – Bella Unión, 1876) fou un frare franciscà riuplatenc, de destacada participació política a l'Argentina i l'Uruguai durant la primera meitat del segle xix.
Va viure la major part de la seva vida al Convent Franciscà de Montevideo, fent viatges per tot arreu amb missions de pau. Va ser diputat pel departament de Soriano i un dels encarregats d'escriure la primera Constitució de l'Estat Oriental de l'Uruguai. Va donar suport polític al president Manuel Oribe i a Juan Antonio Lavalleja, els dos del conservador Partit Nacional (PN).
Morí a Bella Unión, a l'extrem nord-oest de l'Uruguai, amb 90 anys.

## Referències

* ↑ aa.vv.. Constitucion de la Republica Oriental del Uruguay, etc (en castellà). Montevideo: Libreria Nacional, 1874, p. 36.
* ↑ «La Constitución Uruguaya de 1830» (en castellà). La guía de Historia, 06-02-2008. [Consulta: 5 juny 2020].
# Kathryn S Lilley

Kathryn S Lilley és professora de bioquímica la Universitat de Cambridge, directora del Cambridge Centre for Proteomics, i membre electa de l'Organització Europea de Biologia Molecular (EMBO).
Kathryn S Lilley és doctora en bioquímica per la Universitat de Sheffield i, després de liderar un laboratori de recerca a la Universitat de Leicester, es va convertir en professora de dinàmica cel·lular al departament de bioquímica de la Universitat de Cambridge. La professora Lilley és coneguda per les seves investigacions en l'estudi dels canvis dinàmics del proteoma i transcriptoma cel·lular, i el desenvolupament d'eines informàtiques de codi obert per l'anàlisi i visualització de dades moleculars complexes.
La seva activitat investigadora ha estat reconeguda amb el premi Wellcome Trust Investigator Award, el premi Juan Pablo Albar Proteome Pioneer Award de l'Associació Europea de Proteòmica (EuPA), i el premi Award for Distinguished Achievement in Proteomic Sciences de l'Organització del Proteoma Humà (HuPO).

## Referències

* ↑ Grant, Rhys. «Kathryn Lilley» (en anglès), 02-05-2012. [Consulta: 15 setembre 2022].
* ↑ Administrator. «Team» (en anglès), 06-08-2018. [Consulta: 15 setembre 2022].
* ↑ «Find people in the EMBO Communities». [Consulta: 15 setembre 2022].
* ↑ Pj, Thul; L, Åkesson; M, Wiking; D, Mahdessian; A, Geladaki «A subcellular map of the human proteome» (en anglès). Science (New York, N.Y.), 356, 6340, 26-05-2017. DOI: 10.1126/science.aal3321. ISSN: 1095-9203. PMID: 28495876.
* ↑ Christoforou, Andy; Mulvey, Claire M.; Breckels, Lisa M.; Geladaki, Aikaterini; Hurrell, Tracey «A draft map of the mouse pluripotent stem cell spatial proteome» (en anglès). Nature Communications, 7, 1, 12-01-2016, pàg. 9992. DOI: 10.1038/ncomms9992. ISSN: 2041-1723. PMC: PMC4729960. PMID: 26754106.
* ↑ Queiroz, Rayner M. L.; Smith, Tom; Villanueva, Eneko; Marti-Solano, Maria; Monti, Mie «Comprehensive identification of RNA–protein interactions in any organism using orthogonal organic phase separation (OOPS)» (en anglès). Nature Biotechnology, 37, 2, 01-02-2019, pàg. 169–178. DOI: 10.1038/s41587-018-0001-2. ISSN: 1087-0156. PMC: PMC6591131. PMID: 30607034.
* ↑ Gatto, Laurent; Lilley, Kathryn S. «MSnbase-an R/Bioconductor package for isobaric tagged mass spectrometry data visualization, processing and quantitation». Bioinformatics, 28, 2, 22-11-2011, pàg. 288–289. DOI: 10.1093/bioinformatics/btr645. ISSN: 1460-2059.
* ↑ Geladaki, Aikaterini; Kočevar Britovšek, Nina; Breckels, Lisa M.; Smith, Tom S.; Vennard, Owen L. «Combining LOPIT with differential ultracentrifugation for high-resolution spatial proteomics» (en anglès). Nature Communications, 10, 1, 18-01-2019, pàg. 331. DOI: 10.1038/s41467-018-08191-w. ISSN: 2041-1723.
* ↑ Grant, Rhys. «Kathryn Lilley receives joint Wellcome Trust Investigator Award» (en anglès), 16-04-2018. [Consulta: 15 setembre 2022].
* ↑ Administrator. «Kathryn Lilley awarded the 2017 Juan Pablo Albar Proteome Pioneer Award» (en anglès), 27-09-2017. [Consulta: 15 setembre 2022].
* ↑ «Professor Kathryn Lilley collects award» (en anglès). [Consulta: 15 setembre 2022].
# Tiametoxam

El tiametoxam és el 3-[(2-Cloro-1,3-tiazol-5-il)metil]-5-metil-N-nitro-1,3,5-oxadiazinan-4-imina (C₈H$_{10}$ClN₅O₃S). És un insecticida de la família dels neonicotenoides que s'utilitza contra pugó, escarabats, centpeus, tèrmits… És actiu a l'estómac dels insectes i també a través del contacte directe. El compost bloqueja la transferència d'electrons entre les cèl·lules nervioses, de manera que els insectes sofreixen paràlisi.Tiametoxam és una substància moderadament tòxica per als humans, però és altament és tòxica per a les abelles i perjudicial per als organismes aquàtics i el sòl. Un metabòlit de tiametoxam al sòl és clotianidina.

## Referències

* ↑ «FAO Specifications and Evaluations for Agricultural Pesticides: Thiamethoxam», 21-06-2000.
* ↑ Syngenta. «Thiamethoxam Vigor Effect» (PDF), 2006. [Consulta: 11 octubre 2011].
* ↑ «RFID Tracking of Sublethal Effects of Two Neonicotinoid Insecticides on the Foraging Behavior of Apis mellifera». PLOS ONE, vol. 7, 1, 11-01-2012, pàg. e30023.. DOI: 10.1371/journal.pone.0030023. PMC: 3256199. PMID: 22253863.
# Bandera de Sant Pau de Segúries

La bandera oficial de Sant Pau de Segúries té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, blanca, amb dos triangles rectes verds d'altura igual a 1/2 de la bandera posats al pal i al vol en l'extrem inferior del drap i tocats de la punta en l'extrem inferior de l'eix vertical central. Al mig una espasa vermella, d'altura de 7/9 i amb la fulla cap a dalt.
Va ser aprovada el 5 de juliol de 1994 i publicada en el DOGC el 20 de juliol del mateix any amb el número 1923.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Ripollès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 5 de juliol de 1994, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Sant Pau de Segúries.» (pdf). DOGC num. 1923, 20-07-1994. [Consulta: 22 juny 2010].
# Koirijak

Koirijak fou kan de l'Horda Blava o Horda Oriental (a les fonts perses Horda Blanca) nomenat per Tamerlà en la seva campanya del 1395 poc després de l'anomenada batalla del Terek de l'abril del 1395.
Després de la batalla, Tamerlà va perseguir a Toqtamix; es va aturar al Volga, a un pas anomenat Turatu, on va cridar a Koirijak Oghlan, fill d'Urus Khan i germà de Tuktakia i de Timur Malik, que ja havien estat kans de l'Horda, i el va designar kan de Quiptxaq oriental. Després no torna a ser esmentat i no se sap gairebé res. La situació a l'Horda a l'inici del segle xv és incerta. Hajji Abdul Ghassar diu expressament que Shadibeg va governar a l'oest (vers 1400-1407) mentre Koirijak, que era el seu oncle, ho feia a l'est.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Veľký Slavkov

Veľký Slavkov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1251.
# Marcilly

«Marcilly» té aquests significats:
# NNE

NNE té els següents significats:
* Nord-nord-est, punt cardinal de la rosa dels vents de 16 punts
* nne també és el codi ISO 639-3 del ngandyera, llengua bantu parlada a Angola
Viccionari
# Juan Pablo Suárez Suárez

Juan Pablo Suárez Suárez (Medellín, Departament d'Antioquia, 30 de maig de 1985) és un ciclista colombià, professional des del 2010. Actualment corre a l'equip EPM. Combina la carretera amb el ciclisme en pista.

## Palmarès en ruta

* 2010
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Gravataí
** Vencedor d'una etapa al Clásico RCN
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Guatemala
* 2011
** 1r al Tour de Rio i vencedor d'una etapa
* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Colòmbia
* 2016
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Colòmbia
** Vencedor d'una etapa al Clásico RCN
* 2017
** 1r al Clásico RCN
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Colòmbia

## Palmarès en pista

* 2009
** 1r als Campionats Panamericans en Puntuació
** 1r als Campionats Panamericans en Persecució per equips
* 2010
** 1r als Campionats Panamericans en Persecució
** 1r als Campionats Panamericans en Persecució per equips

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Bell-lloc (Vilafranca de Conflent)

Bell-lloc és un despoblat a 888,9 m d'altitud, de la comuna de Vilafranca de Conflent, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord. Havia estat una comuna independent que fou annexada a Vilafranca de Conflent entre 1790 i 1792.
Les seves restes estan situades a l'extrem nord del terme de Vilafranca de Conflent, a tocar del límit amb Conat.
S'hi conserva, en ruïnes, l'antiga església parroquial de Sant Andreu de Bell-lloc, romànica. La parrochia de Belloloco està documentada des de l'any 1163, i des del 1196 consta ja amb el nom del seu patró: S. Andrea de Belloch. El monestir de Sant Martí del Canigó hi tenia l'any de la primera documentació nombrosos alous, però el 1217 fou posat sota el domini del priorat de Santa Maria de Cornellà de Conflent, domini que es mantingué fins a la fi de l'Antic Règim. Una pica baptismal d'aquesta església és actualment a Sant Jaume de Vilafranca de Conflent.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «189 - Vilafranca de Conflent». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Vilafranca de Conflent». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Les restes del poble de Bell-lloc en els ortofotomapes de l'IGN
# Barranc de Comaltes

El Barranc de Comalesbienes és un barranc que discorre dins del terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
És afluent per l'esquerra de la Noguera de Tor. Té el naixement a 2.674 metres, al sud dels Pics de Comaltes i dins Comaltes. El seu curs discorre cap a l'oest; fins a desaiguar a la Noguera de Tor, a 1.491 metres d'altitud, uns 100 metres al sud-est del punt d'informació que hi ha a l'entrada al parc per Cavallers.

## Enllaços externs

* ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Barranc de Comalesbienes. [Consulta: 29/09/2013]

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Barranc de Comaltes (naixement). [Consulta: 29/09/2013]
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. la Noguera de Tor. [Consulta: 29/09/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí, Aigüestortes [mapa], 1:25.000. Cartografia de Instituto Geográfico Nacional (CNIG). (2021)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000. Cartografia de Instituto Geográfico Nacional (CNIG). (2021)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Hanamkonda

Hanamkonda o Hanumakonda (telugu హనుమకొండ) és una ciutat del districte de Warangal a l'estat d'Andhra Pradesh, Índia. Hanumakonda forma part de la corporació municipal de Warangal (formada per Warangal, Hanumakonda i Kazipet, coneguda localment com a "Triciutats"). La seva població el 2001 era de 87.503 habitants (el 1901 eren 10.487 habitants).
La tradició diu que era la capital regional abans de Warangal i la crònica telugu Pratap Charitra diu que la dinastia Chalukya regnava a la zona amb seu a Nander o Nandagiri i a la mort del raja, el regne es va dividir entre els seus dos fills, un que va regnar a Hanamkonda i un altre a Kandahar (al Dècan, sense relació amb la Kandahar de l'Afganistan); el raja d'aquest darrer estat, Somadeo, fou assassinat per Ballahundu, raja de Cuttack, i la vídua Siriyal Devi va fugir a Hanamkonda on va néixer un fill pòstum de nom Madhava Varma, que després va pujar al tron com a fundador de la dinastia kakatya; aquestos fets se situen a la crònica el 314 però els kakatyes no són esmentats a la història abans de la meitat del segle xii.
A Hanamkonda hi ha algun edificis importants, destacant el temple del mil pilars construït el 1162 en estil arquitectònic chalukya, format per tres espaioses sales separades amb un pòrtic aguantat per uns 300 pilars enfront del qual hi ha un mandapa aguantat per 200 pilars tres dels quals porten inscripcions en antic telugu i sànscrit. Al costat del temple una font molt bonica. A l'entorn d'Hanamkonda hi ha diverses figures jainistes tallades a la roca prop de les ruïnes de la vila d'Hanmantgiri. També hi ha dues cisternes, una a cada costat de la ciutat.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.