OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas del Barber

El Mas del Barber és una masia de Constantí (Tarragonès) protegida com a bé cultural d'interès local.
És un mas de planta quadrada, un pis i terrat, i als dos costats de l'edifici principal uns murs que comuniquen amb sengles dependències que devien fer la funció de magatzems. Potser el més característic sigui la pintura d'esgrafiats que s'estén per l'exterior a totes les parets del mas. Aquestes pintures malauradament estan molt esborrades i només es conserva la decoració de fulles d'acant a la cornisa exterior de tots els edificis que integren el mas.
La porta d'entrada de la casa presenta un arc arquitravat força senzill i es conserva la porta de fusta de l'època. Davant de la porta es veuen restes de columnes que devien pertànyer a una primitiva glorieta a la qual s'accedeix mitjançant dues escales que estan adossades a la façana principal. L'interior de la casa, encara que presenta aspecte abandonat, conserva pintures al fresc de diferents savis grecs com Aristòtil, Homer, Hipòcrates, etc. Aquestes pintures es van atribuir a Marià Fortuny perquè es diu que de jove era amic de l'amo del mas Barber i que hi anava a passar els dies de festa.

## Referències

* 1 2 «Mas del Barber». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Mas del Barber». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Carrer Sant Antoni (Cardedeu)

El Carrer Sant Antoni és una via pública de Cardedeu (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carrer ample, d'uns 200 m de llargada i uns 8-9 d'amplada.
Comunica la plaça Clavé amb la carretera de Caldes i l'estació de Ferrocarril. A la meitat del seu recorregut està travessat perpendicularment pel carrer Pau Gessa. Actualment té un únic sentit circulatori. La gran part dels edificis d'aquest carrer són de finals dels segle xix o començaments del XX, encara que hi ha algunes edificacions noves.

## Història

L'any 1877, el mes de novembre es començà a obrir, gràcies a prestacions personals i a una subvenció de la Diputació de 1250 ptes., el camí que després fou el carrer de Sant Antoni. Va tenir una gran importància per al desenvolupament de la vila, ja que llavors no hi havia altre comunicació amb el ferrocarril que un estret camí que passava per on hi ha avui la diagonal Fivaller.
L'any 1878, Joan Cullell hi obrà la primera casa. Després, ràpidament se'n van bastir d'altres. Va ser un gran encert perquè la població va disposar d'una bona entrada, comunicant les noves vies de comunicació, el FFCC al 1860 i la carretera el 1864.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carrer Sant Antoni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].
# Ninja Gaiden Sigma

Ninja Gaiden Sigma és un videojoc japonès llançat exclusivament per la PlayStation 3. Va ser informat sobre el videojoc per la revista Famitsu el setembre del 2006. El videojoc és un remake del Ninja Gaiden Black, que va ser llançat per Xbox.

## Enllaços externs

* (anglès) Ninja Gaiden Sigma a GameSpot
* (anglès) Ninja Gaiden Sigma a IGN
* (anglès) Iberian Warrior's Ninja Gaiden Fan site Arxivat 2007-06-22 a Wayback Machine.
* (anglès) Anàlisi d'Andrew Szymanski a GameTrailers
* (anglès) Imatges, Tràilers i Info Arxivat 2007-06-27 a Wayback Machine. a Games Asia
# Andrew Lang

Andrew Lang (Sellkirk, 1844 - Banchory, 1912) va ser un escriptor d'Escòcia, antropòleg i recopilador de contes.
La seva fama ve sobretot pels reculls de contes populars i mites locals, com a Els llibres de les fades. Analitzava aquestes històries com a elements antics, primitius que sobrevivien en l'imaginari col·lectiu com a símbols d'altres èpoques. També associava els elements sobrenaturals a l'espiritualitat natural que segons ell tenen tots els homes però que a vegades queda deformada per la societat. Va escriure monografies sobre les obres d'Homer, sobre història britànica i sobre mètrica. En tots els casos destaca el seu afany pel detall erudit.

## Referències

* 1 2 «Andrew Lang». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mateu Fletxa

«Mateu Fletxa» té aquests significats:
* Mateu Fletxa el Vell (1481-1553), compositor català del Renaixement.
* Mateu Fletxa el Jove (1530-1604), compositor català, nebot de Mateu Fletxa el Vell.
# María Dolores García Broch

María Dolores García Broch (València, 1938) és una política, mestra i empresària valenciana.
Fou cofundadora del partit blaver Unió Valenciana (UV) junt a Miguel Ramón Izquierdo i Vicent González Lizondo el 1982, partit pel qual fou regidora a l'ajuntament de València de 1986 a 1995. García Broch fou segona tinent d'alcalde i responsable de la regidoria d'educació, cultura i política lingüística al primer govern de coalició de l'alcaldessa Rita Barberà (PP) i González Lizondo (UV), des de 1991 fins que abandonà el govern i el partit arran de les desavinences amb el seu cap de partit a finals del mateix any. Va fundar el partit polític Renovació Valencianista en 1994.

## Referències

* ↑ «Rita Barberá, nueva alcaldesa de Valencia con los votos de UV», 1991. [Consulta: 21 maig 2013].
* ↑ Ricós, Francisco. «El valencianismo político, dos décadas estancado en la irrelevancia». Las Provincias, 10-10-2020 [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ Alegre Jaén, Simón. Unio Valenciana: nacimiento, auge y caída de un partido (1982-2000) (tesi doctoral, PDF), 2015, p. 192-3.
# Ninja Gaiden Dragon Sword

Ninja Gaiden Dragon Sword és un videojoc publicat per la Nintendo DS en què surt el Dragon Ninja, Ryu Hayabusa com a protagonista principal. El joc és el primer títol en sistema portàtil de la sèrie creada per Team Ninja. Aquest títol d'acció-aventura està presentat en 3a persona, amb perfil tipus pseudo-3D, deixant tots els models del videojoc en 3D, però el món que explora el jugador està prerenderitzat. Quan es juga, la Nintendo DS s'utilitza de manera igual, com a Hotel Dusk: Room 215 i Brain Age: Train Your Brain in Minutes a Day. La pantalla de l'esquerra es mostra el mapa de l'àrea, mentre que el dret és amb el que es juga, quan s'utilitza amb el mode de jugar amb el dret, i llavors al revés quan es juga amb el dret.
Després de sis mesos de l'últim Ninja Gaiden en la Microsoft Xbox i Playstation 3, Ryu Hayabusa ha reconstruït Hayabusa Village. Quan els poblatans, en kunoichi, Momiji, són raptats pel Black Spider Ninja Clan, està forçat a rescatar-los, mentre es descobreixen els secrets rere el Dark Dragonstones i la seva relació amb el Linatge Dragó.

## Referències

* ↑ GameFAQs
* ↑ IGN: Ninja Gaiden: Dragon Sword will ship on March 25th in North America
* ↑ Dave Rudden, "Ninja Gaiden: Dragon Sword: It's not the size of the ninja in the fight, it's the size of the fight in the ninja," GamePro 235 (Abril 08): 79.

## Enllaços externs

* Web oficial a l'Amèrica del Nord Arxivat 2008-09-13 a Wayback Machine.
* Web oficial al Japó
# Melissa Mojica

Melissa Mojica Rosario (Trujillo Alto, 29 de desembre de 1983) és una esportista porto-riquenya que competeix en judo.
Va guanyar una medalla als Jocs Panamericans de 2011, i dotze medalles en el Campionat Panamericà de Judo entre els anys 2005 i 2016. Als Jocs Centreamericans i del Carib va aconseguir quatre medalles els anys 2006 i 2010.

## Palmarès internacional

Jocs Panamericans :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2011 | Guadalajara ( Mèxic) | 2 | +78 kg |
| Campionat Panamericà ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2005 | Caguas ( Puerto Rico) | 2 | Oberta |
| 2006 | Buenos Aires ( Argentina) | 3 | +78 kg |
| 2006 | Buenos Aires ( Argentina) | 3 | Oberta |
| 2007 | Mont-real ( Canadà) | 2 | +78 kg |
| 2008 | Miami ( Estats Units) | 1 | Oberta |
| 2008 | Miami ( Estats Units) | 3 | +78 kg |
| 2010 | San Salvador ( El Salvador) | 3 | +78 kg |
| 2010 | San Salvador ( El Salvador) | 3 | Oberta |
| 2011 | Guadalajara ( Mèxic) | 3 | +78 kg |
| 2012 | Mont-real ( Canadà) | 2 | +78 kg |
| 2013 | San José ( Costa Rica) | 3 | +78 kg |
| 2016 | l'Havana ( Cuba) | 3 | +78 kg |
| Jocs Centreamericans i del Carib ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2006 | Cartagena de Indias ( Colòmbia) | 3 | +78 kg |
| 2006 | Cartagena de Indias ( Colòmbia) | 3 | Oberta |
| 2010 | Mayagüez ( Puerto Rico) | 1 | +78 kg |
| 2010 | Mayagüez ( Puerto Rico) | 1 | Oberta |

## Referències

* ↑ Melissa Mojica Arxivat 2012-12-18 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ Melissa Mojica en Judoinside.com (anglès)
* 1 2 3 «Judo en els XX Jocs Centreamericans i del Carib». Cubahora (castellà)
* 1 2 3 «Melissa Mojica». Mayagüez 2010 - XXI Jocs Centreamericans i del Carib (castellà)

## Enllaços externs

* Judoinside
# Juventus (desambiguació)

«Juventus» té aquests significats:
* Juventus o Juventa, deessa romana.
* Juventus Football Club, club de futbol italià.
* Clube Atlético Juventus, club de futbol brasiler.
* Atlético Clube Juventus, club de futbol brasiler.
* Grêmio Sportivo Juventus, club de futbol brasiler.
* Juventus Atlético Clube, club de futbol brasiler.
* Juventus Futebol Clube, club de futbol brasiler.
* SC Young Fellows Juventus, club de futbol suís.
* Juventus (Belize), club de futbol de Belize.
* CS Juventus București, club de futbol romanès.
* BC Juventus, club de basquetbol lituà.
# Autryville

Autryville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 196 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Autryville tenia 196 habitants, 97 habitatges i 54 famílies. La densitat de població era de 142,8 habitants per km².
Dels 97 habitatges en un 20,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,3% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 43,3% no eren unitats familiars. En el 40,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,62.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,9% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 23% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.719 $ i la renda mediana per família de 28.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.917 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 22.132 $. Entorn del 8,6% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Autryville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Autryville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Txemizovka

Txemizovka (en rus: Чемизовка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 136 habitants. Pertany al districte municipal d'Atkarsk.

## Referències

* ↑ «Саратовская губерния. Список населенных мест по сведениям 1859 года». Arxivat de l'original el 2018-02-28.
* ↑ «Списки населенных мест Саратовской губернии. Аткарский уезд / Оценочно-стат. отд. Сарат. губ. зем. управы. — Саратов, 1914». Arxivat de l'original el 2017-11-12.
* ↑ «Aleksandrovka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2018-03-03.
# Antonio José Betancor Curbelo

Antonio José Betancor Curbelo (Santa Cruz de Tenerife, 7 d'octubre de 1942 - Madrid, 3 d'octubre de 2006) va ser un guionista i director de cinema canari, mort a Madrid després d'una llarga malaltia.
Va començar a estudiar dret però finalment es va graduar el 1971 a l'Escola Oficial de Cinema. Després de fer dos curts, va rebre una beca de la Fundació Joan March per estudiar a la Universitat de Berkeley a Califòrnia amb el càmera Juan Antonio Ruiz Anchía. En tornar va treballar com a ajudant de direcció de Mario Camus i a TVE va fer alguns episodis de la sèrie Paisaje con figuras. Fins 1978 no va dirigir el seu primer llargmetratge, Sentados al borde de la mañana, con los pies colgando, que va servir de vehicle de llançament de Miguel Bosé i que va guanyar un premi per la banda sonora al Cercle d'Escriptors Cinematogràfics i un premi de la Direcció General de Cinematografia per a nous realitzadors. El 1982 va dirigir Crónica del alba. Valentina, que va rebre el Premi Unicef al Festival de Cinema per a la Joventut i la Infància de Lausana. L'any següent va rodar la segona part, 1919: Crónica del alba 2ª parte, que va representar Espanya al Festival Internacional de Cinema de Venècia. No tornaria a rodar cap llargmetratge fins 1998, quan va fer Mararía, que va ser la guanyadora del Premi Goya a la Millor Fotografia i va obtenir també el Premi a la Millor Pel·lícula en el Festival de Cinema Hispà de Miami. Després es va dedicar a l'ensenyament de la cinematografia i només va rodar el 2004 el curt La mosca cojonera dins l'obra col·lectiva Hay motivo

## Filmografia

* 2004 - Hay motivo
* 1998 - Mararía
* 1983 - 1919: Crónica del alba 2ª parte
* 1982 - Crónica del alba. Valentina
* 1978 - Sentados al borde de la mañana, con los pies colgando
* 1972 - Dos setenta cincuenta y tres, último trabajo
* 1972 - Una escultura

## Referències

* ↑ Antonio José Betancor, director de cine, EL País, 6 d'octubre de 2006
* ↑ Antonio José Betancor a Directores españoles malditos, d'Augusto M. Torres
* ↑ Raúl Artigot, Fernando Colomo y Antonio Betancor
* ↑ Premio en Lausana para la película española 'Valentina", El País, 11 de març de 1983
* ↑ '1919', de Antonio Betancor, representar a al cine español en el festival de Venecia, El País, 13 d'agost de 1983
* ↑ El cine español acapara cuatro galardones en el Festival de Miami, El País, 2 de maig de 1999

## Enllaços externs

* Notícies sobre Antonio Betancor a El País
# Teteté

Els teteté eren un grup reduït de parlants de tucano occidental, que una vegada van viure a l'Amazònia equatoriana o Oriente. Avui, el seu territori es trobava dins de la Reserva de producció de fauna Cuyabeno de l'Equador, un lloc popular per a l'ecoturisme. Des de 1877 fins a la dècada de 1920, però, els caucheros equatorians i colombians i les seves bandes de caçadors de nadius van treballar en aquesta part de les conques d'Aguarico i Putumayo, afusellant o segrestant els Tetete sempre que es mostraven (Cabodevilla 1997). En algun moment abans de 1940, la majoria dels teteté restants van ser assassinats en una incursió dels veïns siona.
| « | "En un banc de sorra, els dos grups es van enfrontar en llargues files i van començar a lluitar. Ben aviat, el siona va guanyar; uns quants teteté van escapar, d'altres van morir, i diversos van resultar ferits... Més tard, un siona els va trobar pescant al llac Cuyabeno, i el van ferir lleument a l'espatlla... Després d'això, no els vam tornar a veure mai més". (Payaguaje 1994 | » |
Un gran nombre de tetetévan ser finalment portats a l'extinció per missioners i companyies petrolieres després que comencés l'explotació del petroli el 1964. Els funcionaris del govern equatorià han afirmat que l'extinció del poble teteté va ser en part causada per la invasió de les seves terres per Texaco. La pèrdua de terrenys de caça a causa de la desforestació causada per l'expansió del petroli i la posterior contaminació del petroli van contribuir a la seva extinció.
Quan van ser "redescoberts" pels sacerdots catòlics el 1966, només quedaven tres supervivents d'edat avançada. El seu darrer contacte amb persones de fora -un missioner evangèlic nord-americà i els seus traductors de siona-secoya- va tenir lloc el 1973.

## Referències

* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2006-09-05. [Consulta: 6 gener 2006].
* Cabodevilla, Miguel Angel. La selva de los fantasmas errantes. Pompeya, Ecuador: CICAME 1997, p. 106.
* Payaguaje, Fernando. El bebedor de yajé. Shushufindi, Ecuador: Ediciones CICAME, 1994, pp. 27–29.
* Wasserstrom, Robert «Nobody Knew Their Names: The Black Legend of Tetete Extermination». Ethnohistory, vol. 58, 3, 20-06-2011, pàg. 421–444. DOI: 10.1215/00141801-1263848.
# Juventus Atlètic Club

El Juventus Atlètic Club (també anomenat Juventus AC) va ser un club de basquetbol de Sabadell, fundat l'any 1928 per atletes locals. El mateix any va començar a participar en competicions esportives, aconseguint guanyar, en la seva primera temporada, el campionat de la categoria B i així obtenint l'ascens al Campionat de Catalunya de bàsquet. Va ser-ne campió la temporada 1932-33 i subcampió les temporades 1930-31 i 1931-32. També participà en el primer Campionat d'Espanya de bàsquet de 1933. Jugava amb uniforme blanc amb un triangle blau al pit.
Cal destacar que en un partit de classificació pel campionat català, el Juventus AC va vèncer la UGE de Badalona pel contundent resultat de 100 a 6.

## Palmarès

* 1 Campionat de Catalunya de bàsquet masculí: 1932-33

## Referències

* ↑ Diario de Sabadell (Barcelona), 11/5/1978 página 13
* ↑ «El Juventus Atlètic Club ha quedado constituido». Gaceta Deportiva, 02-01-1929. [Consulta: 1r setembre 2022].
* 1 2 Joaquim DOMÈNECH FONTDEVILA. Setanta-cinc anys de bàsquet a Sabadell. Ed. Comissió Organitzadora del 75è Aniversari del Bàsquet a Sabadell, 2003.
* ↑ «Juventus Atlètic Club». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Juventus de Sabadell». Mundo Deportivo, 23-11-1985. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «El Juventus bat el rècord...». La Veu de Catalunya: Any 44, Núm. 11995 Ed. Matí, 27 nov. 1934. [Consulta: 1r febrer 2022].
# Evaristo Amat de León Guitart

Evaristo Amat de León Guitart (La Llosa de Ranes, Costera, 1942) és un polític i economista valencià.

## Trajectòria

Llicenciat en econòmiques, és inspector financer i Tributari de l'Estat, censor jurat de comptes i actuari d'assegurances. Membre del Club Liberal de Madrid i de diversos instituts d'economia, rebé una distinció honorífica del Col·legi d'Economistes de Madrid. Fou president provincial de València del Partit Liberal i secretari general adjunt del mateix partit entre 1980 i 1982. A les eleccions generals espanyoles de 1982 fou senador per Alianza Popular per la província de València. A les eleccions al Parlament Europeu del 1999 fou candidat del Partido Demócrata Español (PADE), però no fou escollit.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.28. ISBN 9788495484802.
* ↑ «Evaristo Amat de León Guitart» (en castellà). El Senado entre 1977 y 2008. Senado.es. Arxivat de l'original el 2006-02-15.
* ↑ Evaristo Amat de León. «Cesar Vidal, propagador de errores» (en castellà), 28-05-2009. Arxivat de l'original el 2009-06-26. [Consulta: 7∕10∕2011].
* ↑ CANDIDATURES proclamades a les eleccions de Diputats al Parlament Europeu, convocades per Reial decret 595/1999, de 19 d'abril.

## Enllaços externs

* La raíces de la crisis, article d'Evaristo Amat
# Quint Servili Cepió (cònsol 140 aC)

Quint Servili Cepió (en llatí Quintus Servilius Q. F. CN. N. Caepio) va ser un magistrat romà. Era fill de Gneu Servili Cepió III (Cneus Servilius CN. F. CN. N. Caepio). Formava part de la gens Servília, i era de la família dels Cepió.
Va ser elegit cònsol l'any 140 aC amb Gai Leli Sapiens. Com a cònsol va substituir al seu germà Quintus Fabius Maximus Servilianus en la direcció de la guerra lusitana contra Viriat. El seu germà havia fet un tractat de pau amb Viriat que havia estat confirmat pel senat, però Cepió, al·legant que el tractat era desfavorable per Roma, va convèncer el senat d'atacar a Viriat primer de manera encoberta i després reprendre la guerra obertament. Viriat va enviar uns ambaixadors a Cepió, per restablir la pau i el cònsol els va subornar i els va convèncer d'assassinar al cap lusità. Quan van tornar al campament van sorprendre a Viriat dormint i el van matar (139 aC). Els assassins van fugir al campament romà, però aquesta mort no va acabar la guerra. Els lusitans van enterrar a Viriat i van elegir cabdill a Tàutal que va seguir lluitant contra els romans i va portar una expedició contra Sagunt. Rebutjat pels romans, va creuar el Betis, perseguit de prop per Cepió, i veient que no li podia fer front, es va rendir amb totes les seves tropes al general romà. Cepió els va privar de les seves armes, però els va donar una porció de terra per evitar que es convertissin en lladres o saltejadors per manca de recursos.
Cepió va tractar als seus soldats amb una gran crueltat i severitat, cosa que el va fer tan impopular, tant, que va ser gairebé assassinat pels seus homes en una ocasió.
Ciceró diu que Quint Servili Cepió i el seu germà Gneu Servili Cepió eren dels millors entre els oradors romans del seu temps. Diu també que van ajudar molt als seus clients pel seu bon consell i la seva oratòria, però encara més per la seva autoritat i influència. Van ser testimonis de càrrec contra Quint Pompeu Aule.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 534.
# Boigneville

Boigneville és un municipi francès, situat al departament d'Essonne i a la regió de l'Illa de França.
Forma part del cantó de Mennecy, del districte d'Évry i de la Comunitat de comunes des 2 Vallées.
# Malé Straciny

Malé Straciny és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1236.