OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mainà de Krefft

El mainà de Krefft (Mino kreffti) és un ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
El nom específic de Krefft fa referència al naturalista alemany Gerard Krefft (1830-1881), conservador del museu australià, a Sydney.

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les illes Aru, Salawati, Batanta, Misool, Yapen, arxipèlag Bismarck i les Illes Salomó.

## Referències

* 1 2 «Mainà de Krefft». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 677. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 BirdLife International. «Long-tailed Myna. Mino kreffti» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Papir dramàtic del Ramesseum

El Papir dramàtic del Ramesseum, Papir Ramesseum B o Papir B és un papir de l'època de la Dinastia XII d'Egipte descobert el 1896, dintre d'un grup de textos mèdics, per James Edward Quibell en la "Tomba del mag", probablement, la tomba de fossa d'un sacerdot lector, del Ramesseum. Un fragment del rotlle el va donar Alan Gardineral Museu Britànic al 1929.
El papir està escrit en recte, en jeroglífic lineal i difereix dels papirs mèdics. És anomenat Papir dramàtic perquè conté quaranta-sis escenes de text, complementades per trenta-una vinyetes amb escenes que representen les instruccions per a una litúrgia en honor de Senusret I, del c. 1971 abans de la nostra era, probablement els rituals de coronació del faraó, amb anotacions sobre els precedents mítics i significat diví. El text té columnes verticals que alternen amb els dibuixos, títols i algun text horitzontal. Per a l'historiador André Degaine, seria com els "quaderns d'un director teatral", amb el que cal recitar, les rèpliques, les acotacions escèniques o les il·lustracions de posada en escena. El 1928, Kurt Sethe publicà un estudi sobre el Papir dramàtic del Ramesseum i la Pedra de Shabaka, comentat el 1954 per Étienne Drioton. Les conclusions han permés testificar, a partir d'aquests documents, l'existència d'un teatre de l'Antic Egipte proper als misteris de la nostra edat mitjana. Aquests supòsits, però, són discutits per altres autors, per la raresa dels fragments estudiats. Aquest és el cas de David Lorand, que el considera més un text de propaganda, justificant l'arribada de Senusret I després de l'assassinat de son pare.

## Referències

* ↑ «Papyrus Ramesseum B (the Dramatic Papyrus)». British Museum. [Consulta: 7 desembre 2015].
* ↑ Degaine, André. Théâtre égyptien (en francés). Edicions Istmo, 1992, p. 8-9. ISBN 2-7078-1161-0.
* ↑ David Lorand. «Le Papyrus dramatique du Ramesseum» (en francés). [Consulta: 7 desembre 2015].
# Pluja constant

Pluja constant (en anglès original A Steady Rain) és una obra de teatre escrita per Keith Huff el 2007. Ha estat traduïda al català.

## Sinopsi

Joey i Denny són dos policies i amics de Chicago bastant diferents. Joey està solter i no li agrada envoltar-se de gent, prefereix la solitud, mentre que Denny, casat, passa les hores al costat dels seus fills. En l'única cosa en què coincideixen, és que tots dos tenen seriosos problemes que s'oculten l'u a l'altre. Joey lluita en silenci contra l'alcoholisme i està enamorat de Connie, la dona del seu company, a la qual Denny enganya amb prostitutes. La seva amistat i la seva carrera es posaran a prova quan un trepidant cas mal resolt en el passat, turmenti les seves vides. L'error que els oficials van cometre en lliurar un nen vietnamita al qual deia ser el seu oncle, quan realment es tractava d'un pederasta caníbal, remourà les seves consciències.

## Produccions - Escenificacions
### Produccions originals

* A Steady Rain inicialment va ser produïda per Chicago Dramatists en 2007, fins que es produeixo en el Royal George Theatre en Chicago al febrer 2008. L'obra va guanyar els Joseph Jefferson Awards a la Millor Obra Nova, al Millor Actor per a Randy Steinmeyer, i el premi a la Millor Producció.
* A Steady Rain va començar a preestrenars-e al Schoenfeld Theatre el 10 de setembre de 2009 i va estrenar oficialment el dia 29 de setembre del mateix any. El compromís de 12 setmanes va finalitzar el 6 desembre de 2009. L'obra va ser dirigida per John Crowley i protagonitzada per l'actor australià Hugh Jackman i el britànic Daniel Craig, fent el seu debut de Broadway.
* La versió en català fou traduïda per Ernest Riera i dirigida per Pau Miró el 12 de novembre de 2010 interpretada per Joel Joan (Denny) i Pere Ponce (Joey) a La Villarroel.
* La versió en castellà, Lluvia constante fou versionada i dirigida per David Serrano i interpretada per Pepe Ocio i Roberto Álamo, qui va rebre el Fotogramas de Plata al millor actor de teatre de 2014.

## Adaptacions

Steven Spielberg està interessat a dirigir una pel·lícula basada en A Steady Rain, i l'escriptor Huff ha escrit una adaptació per a portar l'obra al cinema.

## Referències

* ↑ Gans, Andrew.
* ↑ «A Steady Rain at ChicagoDramatists.org». Arxivat de l'original el 2009-10-01. [Consulta: 7 agost 2020].
* ↑ Itzkoff, Dave.
* ↑ Pluja constant a La Villarroel
* ↑ "Pluja constant" trasllada el gènere policíac a La Villarroel, ccma.cat, 18 de novembre de 2010
* ↑ Javier Gutiérrez y Bárbara Lennie, Fotogramas de Plata como mejores actores de cine, Europa Press, 3 de març de 2015
* ↑ «SDCC: Spielberg Interested in A Steady Rain Movie». Arxivat de l'original el 2012-11-01. [Consulta: 21 juliol 2011].
* ↑ «CREATIVE TEAM: A STEADY RAIN». Arxivat de l'original el 2013-06-28. [Consulta: 17 abril 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial
* A Steady Rain en la Internet Broadway Database
# Salsa rosa

La salsa rosa és una salsa a base de maionesa i quetxup. El crític britànic Giles Coren va comentar que la salsa rosa és tot un símbol de la cuina de la dècada del 1970.

## Preparació

Normalment la salsa rosa es prepara barrejant una base de maionesa amb una cullerada de quetxup. La proporció de quetxup pot variar segons hom vulgui un color rogenc més o menys fort. També es poden afegir altres ingredients segons el gust, com unes gotes de salsa Tabasco per fer-la un xic picant.
La salsa rosa és una salsa molt fàcil de preparar que es pot tenir feta si es fa amb les maioneses comercials, ja preparades, com a base. Serveix per acompanyar amanides, entremesos, marisc i verdures bullides.
Amb un parell d'ingredients més la salsa rosa es pot transformar en salsa còctel per a preparar el còctel de gambes, plat d'estiu lleuger i refrescant.

## Variants

Tal com la maionesa d'on prové, la salsa rosa és una salsa bàsica que pot donar lloc a moltes altres salses. Cal mencionar les següents:
* "Fry sauce" és el nom amb què coneix sovint en anglès la salsa rosa, altrament coneguda com a "Marie Rose sauce". A algunes zones dels Estats Units, la salsa rosa amb diversos ingredients menors, es fa servir per acompanyar les patates fregides. A Puerto Rico es coneix amb el nom de "mayoketchup".
* Salsa golf. Salsa argentina inventada per Luis Federico Leloir al "Golf Club" del Mar del Plata, Argentina. Aquesta és una salsa rosa amb vinagre, llimona, mostassa i espècies.
* Salsa mil illes (Thousand Island Dressing). Salsa rosa que conté cogombrets confitats, cebes i pebrot finament picats amb espècies.

## Referències

* ↑ The Guardian
* ↑ Salsa rosa - Receptes - Club de Cuines
* ↑ «Còctel de gambes». Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 21 agost 2009].

## Enllaços externs

* Recepta de salsa rosa a Receptes.cat
* Receptes - Musclos amb salsa rosa Arxivat 2009-12-31 a Wayback Machine.
* Salsa rosa vegana
* Recepta (anglès)
* BBC - Descripció de la salsa rosa (anglès)
# Pablo Alfaro Armengot

Pablo Alfaro Armengot (Saragossa, Aragó, 24 d'abril de 1969) és un exfutbolista aragonès. Jugava de defensa central i el seu primer equip va ser el Reial Saragossa de la Primera divisió. Posteriorment ha fet d'entrenador de futbol.

## Trajectòria

Format a les categories inferiors del club saragossà, salta al primer equip la campanya 89/90. Les seues bones maneres criden l'atenció del Barça, que l'incorpora la temporada 92/93, però sense massa èxit, per la qual cosa Pablo Alfaro torna a sortir en direcció Santander, on s'està tres temporades.
Després d'una campanya com a matalasser, fitxa pel Mérida i posteriorment per l'Iraklis grec. Tot semblava indicar que amb 31 anys la seua carrera cuejava quan va rebre l'oferta del Sevilla FC. Al Pizjuán va reviscolar i prengué el control de la defensa, formant part d'un dels millors equips sevillistes dels darrers temps. Després de cinc anys de blanc, va fitxar de nou pel Racing de Santander, on es va retirar el 2007, enmig d'una gran ovació d'El Sardinero. Es va fer famós per la seua contundència i agressivitat.
És llicenciat en medicina i comentarista habitual en els partits del Sevilla FC que es retransmeten per televisió en obert.

## Clubs

| Club | Lliga | Any |
| Real Zaragoza B | Espanyola | 1988-1989 |
| Reial Saragossa | Espanyola | 1989-1992 |
| FC Barcelona | Espanyola | 1992-1993 |
| Racing de Santander | Espanyola | 1993-1996 |
| Atlètic de Madrid | Espanyola | 1996-1997 |
| Mérida UD | Espanyola | 1997-2000 |
| Iraklis FC | Grega | 2000 |
| Sevilla FC | Espanyola | 2000-2005 |
| Racing de Santander | Espanyola | 2005-2007 |

## Enllaços externs

* Alfaro a lfp.es
# Vicente Castañeda y Alcover

Vicente Castañeda y Alcover (Madrid, 1884-27 de maig de 1958) va ser un erudit espanyol, doctor en Dret, del Cos d'Arxivers, Bibliotecaris i Arqueòlegs, membre de la Reial Acadèmia de la Història, secretari de l'Instituto de España i Procurador en Corts, càrrec que va ocupar poc temps a causa de la seva defunció.
De família d'origen valencià, va estudiar Dret en la Universitat Central de Madrid i arxivística i biblioteconomia a l'Escola Superior de Diplomàtica. Va ser membre de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles de València, de la Hispanic Society de Nova York, del Patronat de la Biblioteca Nacional, del Patronat Nacional de Turisme, del Centre de Cultura Valenciana, i acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història, de la qual va ser nomenat el 1928 secretari perpetu, així com de les Acadèmies de la Història de l'Argentina, Colòmbia, Costa Rica, Xile, Equador, El Salvador, Mèxic, Paraguai, Perú, Uruguai i Veneçuela.
Les seves recerques històriques versen sobre tres assumptes principals: història en general, genealogia i heràldica i afers valencians.

## Obres

* Don Fernando de Aragón, Duque de Calabria (1911)
* Genealogía, Heráldica y Ordenes militares de la biblioteca de El Escorial (1917)
* Libertades medievales (1920)
* Estudios sobre la historia del Derecho valenciano (1918)
* La Cátedra de Instituciones Teológicas de la Universidad de Valencia (1914)
* Catálogo de manuscritos lemosines de la Biblioteca de El Escorial (1916)
* El altar de plata de la Catedral de Valencia en 1613 (1918)
* El doctor don José Berni y Cátala, jurisconsulto valenciano (1919)
* Relaciones topográficas e históricas del Reino de Valencia (1919)
* Los Refranes valencianos (1920)

## Referències

* ↑ ABC (Madrid) - 22/12/1957, p. 106
* ↑ ABC (Madrid) - 19/04/1958, p. 44
* ↑ Arxiu del Congrés dels Diputats. Serveis Documentals. «Casteñada Alcover, Vicente». Índex històric de Diputats. Arxivat de l'original el 7 de novembre de 2015. [Consulta: 15 abril 2014].
* 1 2 3 Gran Enciclopedia de la Comunidad Valenciana. Valencia, Españ: Editorial Prensa Alicantina, 2005. ISBN 84-87502-47-4.
* ↑ «Secretario». Real Academia de la Historia. Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 15 abril 2014].
# Xot gegant

El xot gegant (Otus gurneyi) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita la selva humida i altres zones boscoses de les illes Dinagat, Siargao i Mindanao, a les Filipines. El seu estat de conservació es considera vulnerable.
S'ha considerat l'única espècie del gènere Mimizuku (Hachisuka, 1934).

## Referències

* ↑ «Xot gegant». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 255. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Giant Scops-owl. Otus gurneyi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 29 gener 2023].
# Souk El Arbaa

Souk El Arbaa (àrab: سوق الأربعاء الغرب, Sūq al-Arbʿāʾ al-Ḡarb; amazic: ⵙⵓⵇ ⵍⴰⵔⴱⵄⴰ) és un municipi de la província de Kénitra, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 69.265 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Pal·ladi de Suedra

Pal·ladi de Suedra (grec antic: Παλλάδιος, llatí: Palladius) va ser un bisbe de Suedra a la Pamfília que va escriure a Epifani I de Constància (nom que llavors portava la ciutat de Salamina de Xipre) una carta on plantejava algunes qüestions sobre la Trinitat, i que estava encapçalada per les paraules: ̓Επιστολὴ γραφει̂σα παρὰ Παλλαδίου τη̂ς αὐτη̂ς τπόλεως Σουέδρων πολιτευομένου καὶ ἀποσταλει̂σα πρὸς τὸν αὐτὸν ἅγιον ̓Επιφάνιον αἰτήσαντος καὶ αὐτου̂ περὶ τω̂ν αὐτω̂ν, Palladii ejusdem Suedrorum urbis civis ad Sanctum Epiphanium Epistola, qua idem ab eo postulat.

## Referències

* ↑ Palladius of Suedra, Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III).
# Salsabila Khairunnisa

Salsabila Khairunnisa és una activista ecologista indonèsia. Quan només tenia 15 anys, va cofundar el moviment juvenil Jaga Rimba que té per objectiu lluitar contra la desforestació i l'explotació a Indonèsia.
El moviment està arrelat a la comunitat de Laman Kinipan, a la província de Borneo Central, que va ser desallotjada l'any 2018 perquè l'empresa d'oli de palma PT Sawit Mandiri Lestari (SML) deia haver obtingut el permís per fer ús de la terra. Segons la petició de l'organització Jaga Rimba a change.org, el desallotjament ha tingut greus conseqüències tant per la comunitat com per la fauma endèmica de la zona, inclosos els orangutans. L'organització vetlla perquè els residents del bosc de Kinipan, un dels últims boscos humits de Borneo, no hagin d'abandonar les seves llars.
| « | “La pandèmia ens ha donat una consciència col·lectiva que tots estem sota el mateix sistema capitalista i patriarcal que basa la seva existència en el benefici. És l'hora d'unir-nos en solidaritat, i liderar una recuperació verda i justa.” | » |
| — Salsabila Khairunnisa, |||
El 23 de novembre del 2020, Khairunnisa va figurar a la llista de les 100 dones més influents de l'any que publica la BBC anualment.

## Referències

* 1 2 «Indonesian women named among ‘BBC 100 Women 2020’» (en anglès). The Jakarta Post, 24-11-2020. [Consulta: 3 desembre 2020].
* 1 2 «BBC 100 Women 2020: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC, 23-11-2020. [Consulta: 3 desembre 2020].
* ↑ «Ikut Bangga Bun! 2 Wanita Indonesia Masuk Daftar BBC 100 Women 2020» (en indonesi). Hai Bunda. Asri Ediyati, 25-11-2020. [Consulta: 3 desembre 2020].
# Allò era vida!

Allò era vida! (títol original en francès, Ah, c'était ça la vie) és una minisèrie de televisió francesa del 2009 dirigida per Franck Apprederis. S'ha doblat al català.

## Repartiment

* Déborah François: Julie
* Raphaël Personnaz: François de Reuilly-Nonancourt
* Julie Judd: Laurence de Reuilly-Nonancourt
* Manu Fullola: Eduardo
* Arnaud Apprederis: Jean Silberstein
* Laura Mañá: Neus Razola
* Claude Brasseur: coronel comte de Reuilly-Nonancourt
* Ludmila Mikaël: Madame de Reuilly-Nonancourt
* Anne Canovas: Myriam Siberstein

## Referències

* ↑ «Audiences : petite remontée pour "Ah, c’était ça la vie"» (en francès). AlloCine, 11-03-2010. [Consulta: 11 novembre 2023].
* ↑ «"Allò era vida!", a "Grans històries europees"». TV3, 20-08-2015. [Consulta: 11 novembre 2023].
# Santa Maria de les Olives

Santa Maria de les Olives és una església amb elements romànics i barrocs del poble de les Olives, del municipi de Vilademuls (Pla de l'Estany), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de planta rectangular i coberta a dues vessants. Interiorment s'estructura en una sola nau, amb afegits laterals i absis semioctogonal. L'accés a l'interior es realitza a través d'una façana veïna. La torre campanar és situada sobre la façana lateral contrària a la porta d'entrada. Presenta planta quadrada i coberta piramidal, a la part superior de cada façana hi ha una obertura en forma d'arc de mig punt.

## Història

Església parroquial de Les Olives, de Vilademuls.
Consta que ja existia una església al segle xii, l'any 1197 va ser transformada en col·legiata. Durant el segle xv, a més de l'altar major dedicat a Santa Maria, n'hi havia un altre dedicat a "Santiago el Mayor". Va ser secularitzada l'any 1592 i l'any 1606 va ser tornada a la Seu de Girona. Durant el segle xviii va ser reedificada. L'any 1936 va ser destruït el retaule gòtic (segle xvi) dedicat a Santa Úrsula, però s'ha pogut reconstruir posteriorment.
Sembla que de l'església primitiva queda una pila d'aigua beneïda, de 28 x 28 cm, i un fragment de mur de la façana septentrional, on hi ha una porta tapada que dona a un pati.

## Referències

* 1 2 3 4 «Santa Maria de les Olives». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Anne Enright

Anne Enright FRSL (Dublín, 11 d'octubre de 1962) és una escriptora irlandesa, autora d'assajos, un llibre de no-ficció, quatre novel·les i dos llibres de relats, pels quals ha estat guardonada amb nombrosos premis literaris. El premi Man Booker i la seva novel·la La trobada, en traducció a 31 llengües, l'han catapultada a l'esfera internacional i l'han consolidada com una de les autores contemporànies més interessants del moment.

## Referències

* ↑ Fernández, Laura «"La fama consume y el famoso está ahí para ser devorado"». El País [Barcelona], 06-07-2021, p. 26.
# Anne Fortier

Anne Fortier (Dinamarca, 10 de novembre de 1971)Anne Fortier (Holstebro, Midtjylland, 10 de novembre de 1971) és una escriptora danesa-canadenca que viu als Estats Units i al Canadà des de 2002.

## Carrera

Fortier publicà el seu primer manuscrit a l'edat de 13 anys. Des de llavors, ha escrit les novel·les Hyrder på bjerget (en danés, 2005), Juliet (en anglés, 2010), Julie (coescrita amb Nina Cargol en danés, 2013), Amazonerne Anillo (en danés, 2013) i La Germania perduda (en anglés, 2014). La novel·la Juliet es desenvolupa a Siena (Itàlia) i està basada en la història de Romeu i Julieta. Fou un best-seller del New York Times i al 2019 es va estrenar una adaptació al cinema a càrrec del director James Mangold.

## Altres treballs

Fortier també ha coproduït el documental guanyador d'un Emmy Fire and Ice: The Winter War of Finland and Russia. Fortier té un Ph.D. en història de la filosofia per l'Aarhus University de Dinamarca.

## Referències

* ↑ «Summary Bibliography: Anne Fortier». [Consulta: 29 juny 2021].
* ↑ Clark, Natasha. «Q & A with Anne Fortier», 24-08-2010. [Consulta: 24 març 2014].
* ↑ Ferris, Amanda. «The Lost Sisterhood». [Consulta: 24 març 2014].
* ↑ «Juliet» (en anglès americà). [Consulta: 29 juny 2021].
* ↑ "Echando Abajo con La Hermandad Perdida: Amazonas, Academics, y Aventura".

## Enllaços externs

* Anne Fortier - Lloc web oficial
# Anne Dudley

Anne Dudley (Chatam, Anglaterra, 7 de maig de 1956) és una compositora de música pop i per al cinema, guanyadora l'any 1997 d'un Oscar per The Full Monty.
Ella va ser, el 2001, la primera compositora en Associació de la BBC Concert Orchestra. Abans de dedicar-se al cinema, va formar part del grup pop Act of Noise i va treballar com a arranjadora musical. A més de més de vint partitures de música per a pel·lícules, el 2012 va exercir com a productora musical per a la versió cinematogràfica de Les Misérables.

## Filmografia

* Elle (2016)
* Black Book (2006)
* Perfect Creature (2006)
* Tristan + Isolde (2006)
* Zwartboek (2006)
* Whatever Love Means (2005)
* Bright Young Things (2003)
* The Key (2003)
* A Man Apart (2003)
* The Human Body (2001)
* Lucky Break (2001)
* Monkeybone (2001)
* Tabloid (2001)
* The Miracle Maker (2000)
* The 10th Kingdom (2000)
* Donovan Quick (1999)
* Pushing Tin (1999)
* American History X (1998)
* The Full Monty (1997)
* Gentlemen Don't Eat Poets (1995)
* Hollow Reed (1995)
* The Sadness of Sex (1995)
* When Saturday Comes (1995)
* Felidae (1994)
* Kavanagh QC (1994)
* Anna Lee (1993)
* Joc de llàgrimes (1992)
* Knight Moves (1992)
* The Miracle (1991)
* The Pope Must Die (1991)
* Jeeves and Wooster (1990)
* The Mighty Quinn (1989)
* Say Anything... (1989)
* Silence Like Glass (1989)
* Wilt (1989)
* Buster (1988)
* Disorderlies (1987)
* Hiding Out (1987).

## Referències

* 1 2 «Dudley, Anne» (en anglès). MundoBSO. [Consulta: 12 març 2021].
* ↑ «Anne Dudley». BBC Concert Orchestra. Arxivat de l'original el 19 de juny 2006. [Consulta: 4 febrer 2010].
* ↑ «Anne Dudley biography». [Consulta: 18 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Anne Dudley - Lloc web oficial
* Anne Dudley discography a The Art Of Noise Online authorised website
# Sant Pau de Fontpedrosa

Sant Pau de Fontpedrosa és un oratori del poble nord-català de Fontpedrosa, a la comuna del mateix nom, de la comarca del Conflent.
Està situat a llevant del poble de Fontpedrosa, a mig camí de l'Estació de Fontpedrosa - Banys de Sant Tomàs, en el costat nord de la carretera general.1

## Bibliografia

* Becat, Joan. «67 - Fontpedrosa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 61. Sant Pau de Fontpedrosa». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Fontpedrosa». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Sant Pau de Fontpedrosa en els ortofotomapes de l'IGN
# Amir al-Tusi

Amir al-Ṭusi (segle X) fou un notable de la família Abd al-Razzak de Tus, governador de la fortalesa de Kalat i el districte de Tarud al Khurasan al servei dels samànides i després dels gaznàvides.
En la lluita entre el samànida Nuh II ben Mansur i el governador de Khurasan Abu Ali Simdjur, va participar al costat d'aquest darrer i va prendre part en diversos combats contra Sebuktegin i després el seu fill Mahmud ben Sebuktegin fins que Abu Ali Simdjur fou fet presoner el 996; llavors es va posar al servei de Mahmud, però aviat fou arrestat acusat de ser un mag i empresonat a Gardiz junta amb Abu Ali Simdjur i altres seguidors d'aquest, i tots foren executats junts el 999.

## Bibliografia

K. C. Seelye, Moslem Schisms and Sects, Nova York, 1966.