OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Púlsar binari

Un púlsar binari és un púlsar amb un company estel·lar que sovint és un altre púlsar, una nana blanca o un estel de neutrons. Aquests sistemes estel·lars són d'especial interès pels astrofísics, ja que reuneixen les condicions ideals per posar a prova la relativitat general en camps gravitatoris forts.
Malgrat que el company del púlsar sovint és difícilment visible o del tot invisible, els intervals de temps entre les pulsacions del pùlsar es poden mesurar amb gran precisió mitjançant l'ús de radiotelescopis. Un model relativament simple de 10 paràmetres que involucri informació sobre el temps entre pulsacions, les òrbites de Kepler i tres correccions post-Kepler (el ritme d'avanç del periastre, un factor a causa del desplaçament cap al roig gravitacional i un ritme de variació del període orbital a causa de la radiació gravitacional) és suficient per descriure satisfactòriament el sistema.
D'aquesta manera, el mesurament dels temps entre pulsacions en púlsars binaris ha confirmat indirectament l'existència de la radiació gravitacional i verificat la relativitat general d'Einstein en un ambient en el qual no s'havia aconseguit abans.
El primer púlsar binari PSR 1913+16, també conegut com a «púlsar binari Hulse-Taylor», va ser descobert en 1974 en Arecibo per Joseph Hooton Taylor, Jr. i Russell Alan Hulse, cosa els valgué el Premi Nobel de Física en 1993. S'han mesurat pulsacions d'aquest sistema des del seu descobriment sense trobar variacions majors de 15 μs en el seu període.

## Referències

* ↑ C. Will «The confrontation between general relativity and experiment». SpringerLink.
# NOAEL

NOAEL, acrònim anglès de No Observed Adverse Effect Level, és a dir, la dosi sense efecte advers observable, mesura el nivell d'exposició màxim d'un organisme a un xenobiòtic, nivell al qual no s'observa cap alteració biològica o estadísticament significativa en la població exposada comparant amb el control adient. En toxicologia és la dosi o concentració més alta d'una substància (fàrmac, etc.) o agent (radiació, etc.), a la que es pot exposat un organisme sense que s'observi cap efecte advers. Dosis o concentracions més elevades donarien lloc a l'aparició d'efectes adversos. Aquest nivell pot ser usat en el procés d'establiment de la relació dosi-resposta, pas fonamental en la majoria de metodologies de valoració de riscos. Durant el desenvolupament d'un fàrmac, la NOAEL d'una nova molècula és primer valorada en animals de laboratori per tal d'establir la dosi inicial (segura) en les posteriors proves clíniques en humans.
El valor de NOAEL no s'ha de percebre com una dosi lliure de risc. Diversos estudis han demostrat que el NOAEL correspon a un risc del 5% per efectes de variables contínues i més d'un 10% per efectes quàntics. El NOAEL s'ha utilitzat tradicionalment per calcular els índexs d'avaluació de risc per substàncies no genotòxiques, com per exemple la ingesta diària admissible (Acceptable Daily Intake, ADI), la ingesta diària tolerable (Tolerable Daily Intake, TDI), la ingesta setmanal tolerable (Tolerable Weekly Intake, TWI) o el marge d'exposició (Margin Of Exposure, MOE).
L'ús del NOAEL per a l'avaluació de risc presenta diversos problemes. Per exemple, el NOAEL ha de correspondre a una de les dosis utilitzades en l'assaig biològic, i el seu valor depèn de la capacitat de l'estudi de detectar efectes advsesos. Per exemple, els estudis amb un nombre petit d'animals només poden detectar efectes relativament grans, originant així valors de NOAEL més elevats. Degut a aquestes limitacions, l'EFSA recomana utilitzar la dosi de referència (Benchmark Dose, BMD) com a alternativa al NOAEL.

## Referències

* ↑ «Seton Resource Center». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 24 octubre 2014].
* ↑ «IUPAC glossary of terms used in toxicology». Arxivat de l'original el 2014-10-24. [Consulta: 24 octubre 2014].
* ↑ Faustman, E.M., Omenn, G.S. Risk assessment. (2001) In: C. D. Klaassen (ed.): Casarett & Doull's Toxicology, 6. ed., McGraw-Hill, Nova York, p. 92-94. ISBN 0-07-134721-6
* ↑ Casarett and Doull's toxicology : the basic science of poisons. Ninth edition. ISBN 978-1-259-86374-5.
* 1 2 Hardy, Anthony; Benford, Diane; Halldorsson, Thorhallur; Jeger, Michael John; Knutsen, Katrine Helle «Update: use of the benchmark dose approach in risk assessment» (en anglès). EFSA Journal, 15, 1, 2017, pàg. e04658. DOI: 10.2903/j.efsa.2017.4658. ISSN: 1831-4732.
# Portús

«Portús» té aquests significats:
* Portús, pseudònim d'Antoni Roma i Junoy, mecànic motociclista
* el Portús o el Pertús, municipi del Vallespir
* Coll del Portús o Coll del Pertús
# Victorio Macho Rogado

Victorio Macho Rogado (Palència; 23 de desembre de 1887 - Toledo, 13 de juliol de 1966) fou un escultor castellanolleonès, un dels primers mestres de l'escultura contemporània espanyola.

## Biografia

Neix a Palència l'any 1887, d'una família humil. Els seus pares decideixen matricular-li a l'escola de Belles Arts i Oficis de Santander, on aprèn a esculpir. El 1903, amb 16 anys es trasllada a Madrid continuant els seus estudis en la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando.
Aconsegueix la fama amb un monument a Galdós. És un consagrat des de la seva exposició al Museu d'Art Modern de 1921. Surt d'Espanya durant la dictadura de Primo de Rivera i s'instal·la a Hendaia; esculpeix a Unamuno i a Ramón y Cajal.
El 1936 va ser nomenat acadèmic de Belles Arts de San Fernando. Surt de Madrid a l'esclatar la Guerra Civil, juntament amb Govern de la República a València. El desenllaç de la guerra civil ho va dur a l'exili a França, Rússia, i finalment a Amèrica. Després d'una perllongada estada a Lima, on es va casar amb Zoila Barrós, regressaria a Espanya l'any 1952.
Va instal·lar la seva casa i taller a Toledo, al mateix edifici que des de 1967 allotja, com Museu Victorio Macho, creat a partir del seu generós llegat, donat a l'estat espanyol. Està gestionat per la Reial Fundació de Toledo.

## Obra pública

* 1918 - Monument a Benito Pérez Galdós, Glorieta de Galdós, Parc del Retir, Madrid.
* 1925-1927 - Font de Concha Espina, Jardins de Pereda, Santander.
* 1926 - Monument a Santiago Ramón y Cajal,, Passeig de Veneçuela, Parc del Retir, Madrid.
* 1930 - Busto de Miguel de Unamuno, Universitat de Salamanca, Salamanca.
* 1931 - Crist del Otero, Palencia, on es troba enterrat l'escultor.
* 1962 - Monument a Jacinto Benavente, Parc del Retir, Madrid.
* -Monument a Benito Pérez Galdós, Las Palmas de Gran Canària.
* -Monument a Alonso Berruguete, Palència

## Referències

* ↑ Carrobles Santos, Jesús; Palomero Plaza, Santiago. «Victorio Macho Rogado» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ «Museo Victorio Macho» (en castellà). Real Fundación de Toledo. [Consulta: 16 octubre 2022].
# Košarkaški Klub Split

El KK Split (Košarkaški Klub Split) és un club de bàsquet de la ciutat de Split a Croàcia.

## Història

El KK Split, conegut històricament pels seus patrocinadors, Jugoplastika Split o POP 84 Split, és un dels grans clubs del bàsquet croats. El seu moment àlgid el visqué al tombant de les dècades dels 80 i 90 amb un gran reguitzell d'estrelles liderades per Toni Kukoc, Dino Radja, Zan Tabak, Zoran Savic o Dusko Ivanovic i entrenades per Bozidar Maljkovic, guanyant tres Copes d'Europa consecutives.

## Palmarès

* Copa d'Europa
** Campions (3): 1988–89, 1989–90, 1990–91
** Finalistes (1): 1971–72
* Copa Korać
** Campions (2): 1975–76, 1976–77
* Recopa d'Europa
** Finalistes (1): 1972–73
* Open McDonald's
** Finalistes (2): 1989, 1990
* Lliga croata
** Campions (1): 2002–03
** Finalistes (6): 1992–93, 1993–94, 1995–96, 1996–97, 2000–01, 2007–08
* Copa croata
** Campions (5): 1991–92, 1992–93, 1993–94, 1996–97, 2003–04
** Finalistes (2): 1995–96, 1998–99
* Lliga iugoslava
** Campions (6): 1970–71, 1976–77, 1987–88, 1988–89, 1989–90, 1990–91
** Finalistes (6): 1971–72, 1973–74, 1974–75, 1975–76, 1978–79, 1979–80
* Copa iugoslava
** Campions (5): 1971–72, 1973–74, 1976–77, 1989–90, 1990–91
** Finalistes (5): 1969–70, 1974–75, 1984–85, 1987–88, 1988–89

## Personatges històrics
### Entrenadors

| Enzo Sovitti Branko Radović Srđan Kalember Petar Skansi Matan Rimac | Krešimir Ćosić Zoran Slavnić Božidar Maljković Željko Pavličević Slobodan Subotić |

### Jugadors

| Branko Radović Lovre Tvrdić Ratomir Tvrdić Josip Vranković Duško Ivanović Roko Leni Ukić Zoran Sretenović Ivica Dukan Petar Naumoski Luka Pavičević Larry Ayuso | Jurij Zdovc Peter Vilfan Damir Šolman Duje Krstulović Mirko Grgin Toni Kukoč Zoran Čutura Ray "Sugar" Richardson Petar Skansi Zdenko Prug | Željko Jerkov Željko Poljak Dino Rađa Žan Tabak Goran Sobin Zoran Savić Velimir Perasović Ivica Burić Aramis Naglić Nikola Vujčić |

## Enllaços externs

* Web oficial del KK Split
# Bromur de magnesi

El bromur de magnesi, MgBr₂, és un compost iònic de magnesi i brom de color blanc. Es presenta en forma de cristalls incolors. És deliqüescent i apareix sovint formant hidrats amb 4, 6 8 i 12 molècules d'aigua.
És soluble en aigua i ho pot arribar a ser en alcohol. Se pot trobar de manera natural en petites quantitats en alguns minerals com: bishofit i carnal·lita, també a aigua salada com sa des mar mort.
Es comercialitza com a sal hexahidratada MgBr₂·6H2O. La seva estructura cristal·lina és hexagonal com la del iodur de cadmi. S'empra en medicina com a sedant, com a font de magnesi, per al tractament de rampes i com a depuratiu.

## Síntesi

Es bromur de magnesi pot ser sintetitzat fent reaccionar àcid bromhídric amb òxid de magnesi i cristal·litzant el producte. També es pot fer mitjançant la reacció de carbonat de magnesi i àcid bromhídric, i recollint el sòlid que queda després de l'evaporació. El bromur de magnesi s'obté per reacció del brom, Br₂, damunt del magnesi metall dins èter anhidre.
    Mg$_{(s)}$ + Br$_{2(l)}$ → MgBr$_{2(s)}$

## Bibliografia

* LIDE D.R. (Ed.) Handbook of Chemistry and Physics. CRC Press. 77th Ed. (1996-1997) New York
* PANREAC http://www.panreac.com/new/esp/catalogo/fichastec/122433ES.HTM
* SCIENCELAB Arxivat 2006-10-24 a Wayback Machine.
# Deloli

Deloli fou un estat tributari protegit de l'agència de Mahi Kantha a la presidència de Bombai. Estava format per un sol poble, Deloli, amb 800 habitants el 1901. Els seus ingressos s'estimaven en 3.095 rúpies el 1900, pagant un tribut de 256 rúpies al Gaikwar de Baroda. El thakur de Deloli era a més a més copríncep de Santhal i de Gokalpura.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Protuberància

«Protuberància» té aquests significats:
* Protuberància anular, part del sistema nerviós central.
* Protuberància solar, flux de plasma solar molt gran i lluminós que, partint de la cromosfera solar, s'estén a la zona de la corona
* Protuberància equatorial
* Botànica Protuberància o procés.
# NNL

NNL té els següents significats:
* Biblioteca Nacional del Nepal (del seu nom en anglès Nepal National Library), biblioteca nacional del Nepal
* National Natural Landmark, distinció atorgada a indrets singulars de la història natural dels Estats Units
* Núvol noctilucent, tipus de núvol format a la mesosfera
* Lema de normalització de Noether (del seu nom en anglès Noether Normalization Lemma), teorema de l'àlgebra commutativa proposat per Emmy Noether
# Projecció paral·lela

La projecció paral·lela, o projecció axonomètrica, és, en geometria euclidiana, un sistema de representació gràfica per a transposar un objecte tridimensional a un dibuix bidimensional en un pla, anomenat pla de projecció. Consisteix en projectar punts de l'espai contra el pla de projecció mitjançant feixos de rectes sempre paral·leles entre si.
Aquesta tècnica de representació gràfica s'utilitza en dissenys d'enginyeria i arquitectura, ja que el seu principal avantatge és que manté les proporcions relatives d'allò representat i s'hi pot mesurar a sobre directament. D'aquesta manera es pot reconstruir l'objecte fàcilment a partir de representacions concretes.

## Tipus de projecció paral·lela

* Ortogonal: la direcció de projecció és perpendicular al pla de projecció.
** Paral·lela a la normal a un pla principal de l'objecte representat (planta, perfil, alçat).
** Axonomètrica: el pla de projecció no és normal a l'eix principal, per la qual cosa l'objecte és un escorç.
* Obliqua: la direcció de projecció no és normal al pla de projecció.

## Vegeu també

| Projecció gràfica | Projecció cònica Projecció paral·lela Projecció ortogonal Projecció obliqua |

## Referències

* ↑ «teoria perspectiva axonometrica». [Consulta: 27 abril 2024].
* ↑ «Intro to Computer Graphics: Viewpoints and Projections». [Consulta: 17 març 2024].
* ↑ «Definición de proyección paralela | Diccionario de arquitectura y construcción ✔️». [Consulta: 20 març 2024].
* ↑ «3.2. Tipus de perspectiva – Un viatge pel dibuix». [Consulta: 22 març 2024].
* ↑ «¿Qué es una proyección gráfica? - Dibujo Técnico» (en castellà), 14-02-2022. [Consulta: 22 març 2024].
# Gloria Galeano Garcés

Gloria A. Galeano Garcés (Medellín, 22 de abril de 1958 - Bogotá, 23 de març del 2016) va ser una agrònoma i botànica colombiana centrada principalment en l'estudi de la taxonomia de les plantes, fent èmfasi en la família de les palmes, a Colòmbia, especialment en Antioquia i l'Amazònia. Va investigar la flora i la vegetació de la regió del Chocó, on a més va dur a terme recerques sobre etnobotànica.
Es va graduar com a enginyera agrònoma el 1983, a la Universitat Nacional de Colòmbia, a Medellín. Des d'octubre de 1984 es va vincular a l'Institut de Ciències Naturals de la Universitat. En 1996 va obtenir el Primer Premi en Ciències Exactes, Físiques i Naturals de la Fundació Alejandro Ángel Escobar. Es va doctorar en Ciències Biològiques a la Universitat d'Aarhus, Dinamarca, el 1997. Entre 2003 i 2006 exercí com a directora de l'Institut de Ciències Naturals. Va participar, entre d'altres, en el projecte de diccionari de noms comuns en castellà de les plantes a Colòmbia i en el de Llibres Vermells de Colòmbia de plantes en perill d'extinció.

## Algunes publicacions

* Gloria Galeano, Rodrigo Bernal, Palmas de Colombia: guía de campo. Editor Universidad Nacional de Colombia, Facultad de Ciencias, Instituto de Ciencias Naturales, 688 pp.. 2010 ISBN 9789587195019 i ISBN 9587195019

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ «Homenaje póstumo a la investigadora Gloria Galeano Garcés por su legado en el conocimiento de la flora del país». Arxivat de l'original el 2020-03-17. [Consulta: 17 març 2020].
* 1 2 Aguirre Ceballos, Jaime; Amat García, Germán; H. Gonzalez, Victor «Profesora Doctora Gloría Amparo Galeano Garcés. In Memoriam». Caldasia 38 (1). Universidad Nacional de Colombia, 2016.

## Enllaços externs

* http://www.unal.edu.co/icn/investigadores/GloriaGaleano/perfil.html Arxivat 2008-10-07 a Wayback Machine.
# Sam Van Rossom

Sam Van Rossom (nascut el 3 de juny de 1986) és un jugador professional de bàsquet belga que juga al València Basket de la lliga ACB. També representa la selecció de bàsquet de Bèlgica. Mesura 1,88 mm i juga en la posició de base.
# Verkhóvie (Leningrad)

* Per a altres significats, vegeu «Verkhóvie».
Verkhóvie (en rus: Верховье) és un poble de l'óblast de Leningrad, a Rússia, pertany al districte rural de Boksitogorski. El 2017 tenia 20 habitants.
# Nikolo-Aleksàndrovskoie

Nikolo-Aleksàndrovskoie (en rus: Николо-Александровское) és un poble del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.846 habitants. Pertany al districte rural de Levokúmskoie.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Г) 1:100000. Дагестан, Калмыкия, Астраханская область». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 4 juliol 2016].
# Selenur

Un selenur és un compost químic que resulta de la combinació del seleni amb elements menys electronegatius que ell.
Hom els obté generalment per combinació directa de llurs elements i presenten propietats molt semblants a les dels sulfurs.

## Estat natural

A la natura hom hi troba un bon grapat de minerals que químicament són selenurs. Alguns exemples són: l'athabascaïta és tetraselenur de pentacoure, Cu$_5$Se$_4${\textstyle Cu_{5}Se_{4}}; la umangita és el diselenur de tricoure, Cu$_3$Se$_2${\textstyle Cu_{3}Se_{2}}; la berzelianita és selenur de dicoure, Cu$_2$Se{\textstyle Cu_{2}Se}; la clausthalita és un selenur de plom(II), PbSe{\textstyle PbSe}; la tiemannita és selenur de mercuri(II), HgSe{\textstyle HgSe}; l'eucairita és un selenur doble, el selenur d'argent i coure, AgCuSe{\textstyle AgCuSe}; i també la fischesserita, que és un diselenur de triargent i or, Ag$_3$AuSe$_2${\textstyle Ag_{3}AuSe_{2}}; com també la jacutingaïta que és el triselenur de mercuri i diplatí, Pt$_2$HgSe$_3${\textstyle Pt_{2}HgSe_{3}}.

## Aplicacions

Els selenurs han trobat aplicacions en el camp de noves tecnologies (electrònica i òptica). El selenur de zinc, ZnSe{\textstyle ZnSe}, és el material preferit per a la fabricació de lents, finestres, acobladors de sortida i expansors de feix per la seva baixa capacitat d'absorció en longituds d'ona infraroges i la seva transmissió visible, i en la fabricació de LED blancs. N'hi ha que tenen propietats de superconductors: diselenur de vanadi, VSe$_2${\textstyle VSe_{2}}; diselenur de platí, PtSe$_2${\textstyle PtSe_{2}}; diselenur de titani, TiSe$_2${\textstyle TiSe_{2}}; diselenur de niobi, NbSe$_2${\textstyle NbSe_{2}}; o el selenur de ferro, FeSe{\textstyle FeSe}. Altres tenen característiques de semiconductors: diselenur d'hafni, HfSe$_2${\textstyle HfSe_{2}}; diselenur de molibdè, MoSe$_2${\textstyle MoSe_{2}}; diselenur de tungstè, WSe$_2${\textstyle WSe_{2}}; diselenur de reni, ReSe$_2${\textstyle ReSe_{2}}; diselenur d'estany, SnSe$_2${\textstyle SnSe_{2}}; diselenur de tàntal, TaSe$_2${\textstyle TaSe_{2}}; selenur de gal·lii, GaSe{\textstyle GaSe}; selenur de germani, GeSe{\textstyle GeSe}; triselenur de diindi, In$_2$Se$_3${\textstyle In_{2}Se_{3}}; o triselenur de dibismut, Bi$_2$Se$_3${\textstyle Bi_{2}Se_{3}}. El selenur de coure, gal·li i indi, CuInGaSe{\textstyle CuInGaSe}, conegut com a CIGS, ha trobat aplicació en la fabricació de capes per a panells solars. El selenur de plom(II), PbSe{\textstyle PbSe}, s'ha utilitzat comunament com un fotodetector d'infrarojos en múltiples aplicacions, com espectròmetres de gas, flames de detecció d'infrarojos, espoletes per a municions d'artilleria o sistemes d'orientació d'infrarojos passius.

## Referències

* ↑ «Selenur». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «II-IV Infrared». Arxivat de l'original el 17 d’octubre 2015. [Consulta: 15 octubre 2015].
* ↑ «2D Semiconductors». [Consulta: 15 octubre 2015].
* ↑ «Best Thin Film Solar Panels – Amorphous, Cadmium Telluride or CIGS?». Energy Informative.
# Psychoda reevesi

Psychoda reevesi és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nord-amèrica: Geòrgia (els Estats Units).

## Observacions

Larves d'aquesta espècie es van recollir d'algunes coves de l'estat de Geòrgia emprant excrements humans esterilitzats com a esquer.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L. W., 2000. A new species of Psychoda (Diptera: Psychodidae) from caves in Georgia. The Florida Entomologist. 83 (1):56-58.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reeves, W. K., J. B. Jensen i J. C. Ozier, 2000. New faunal and fungal records from caves in Georgia, USA. Journal of Cave and Karst Studies 62(3): 169-179.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Jeffrey K. Barnes, Michael E. Slay i Steven J. Taylor, 2009. Adult Diptera from Ozark Caves. Proceedings of the Entomological Society of Washington 111(2):335-353.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Punta d'en Botifarra

La Punta d'en Botifarra és un cap de la costa de la Marenda del terme comunal de Portvendres, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord). Està situat a la zona nord-oriental del terme de Portvendres, al nord-est de la Platja de Valentí.

## Referències

* ↑ La Punta d'en Botifarra en els ortofotomapes de l'IGN
# Cytinus ruber

Cytinus ruber, magraneta o mangraneta és una espècie de planta paràsita catalogada a la família Cytinaceae. Cytinus ruber prolifera als matolls, on parasita espècies de Cistus de flor rosada (Cistus albidus a les nostres contrades); a una altitud de 0-1.000 (1.200) metres a Canàries, regió mediterrània des de Portugal fins a Turquia i des del Marroc fins a Líbia, i al Caucas.

## Morfologia

Forma tiges solitàries de 3-8(12) cm, en densos feixos de fins a 13 sobre la mateixa arrel, blanquinoses en la porció hipogea, d'un vermell carmí a l'aèria, d'1 cm de diàmetre a la base i 5 cm en l'àpex, glabres. Fulles de (10)15-25(30)x 7-15 mm, les superiors majors que les inferiors, obtuses, fimbriades (dents de fins a 1 mm) en la meitat apical, densament imbricades, de color vermell carmí -igual que bràctees i bractèoles-, sobretot en la part apical. Inflorescències de fins a 19 flors; bràctees de 20 x 7 mm, del mateix color que les fulles, ± còncau-convexes; bractèoles 15-25 mm, papil·loses a la cara externa. Periant de les flors masculines i femenines 10-23 mm, blanc o d'un blanc rosat (de color marfil en la dessecació), ± papil·lòs exterior i fins i tot interiorment; a les flors masculines, ± infundibuliforme -tub gradualment estrenyit sota els lòbuls-; en les femenines, lageniforme i que sobrepassa fins a 5 mm la longitud de les bractèoles i bràctees; lòbuls de 3 mm. El fruits amiden 7 mm de diàmetre, blanc. Llavors nombroses, el·lipsoides.

## Usos

És una planta comestible (la polpa de l'ovari és dolça) i usada antigament en medicina popular com a astringent o emmenagoga.
Per a alguns autors es tracta d'una subespècie de l'anterior -C. hypocistis subsp. clusii Nyman-, però la seva coloració general, forma i color de la flor, més la seva especificitat amb l'hoste, permeten distingir-les ben (sobretot en fresc, amb certa dificultat en material d'herbari). Encara que, d'acord amb el que es diu, podria parasitar altres espècies ibèriques de Cistus amb flors rosades -Cistus crispus, C. creticus i C. heterophyllus subsp. carthaginensis-, únicament s'ha observat, tant sobre el terreny com en material d'herbari, en arrels o soques de C. albidus.

## Taxonomia

Cytinus ruber va ser descrita per (Fourr.) Fritsch i publicat a Excursionsflora für Oesterreich ed. 3: 69. 1922.
El nom genèric «Cytinus» prové del grec antic k´ytinos; llatinitzat cytinus(quitinus) = en origen, "el botó floral del magraner (Punica granatum L., punicàcies)"; però en el Pseudo-Dioscòrides, nom ulterior de la hypokist(h)ís, la que en Dioscòrides és una planta que “neix junt a les arrels del Cistus, i s'assembla a la flor del magraner”, segons la traducció de Laguna -gr. hypó = "baix, sota, etc."; gr. kísthos (kisthós, kístos); lat. cisthos = diverses espècies del gènere Cistus L. (cistàcies)-. Resulta versemblant, certament, que la planta de la qual parlaven és la filosa o melera, Cytinus sp. L'epítet llatí «ruber» significa "vermell".

## Notes

* ↑ Cytinus ruber a The Plant List
* ↑ Cytinus ruber en Flora Vascular
* ↑ «Cytinus ruber». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
* ↑ en Flora Vascular
* ↑ Epítetos Botánicos
# PRB

PRB té els següents significats:
* Partit Republicà Brasiler, partit polític del Brasil
* Partit Radical Balear, partit polític de les illes Balears
* Germanor Prerafaelita (del nom en anglès Pre-Raphaelite Brotherhood), corrent artístic anglès
* Population Reference Bureau, organització sense ànim de lucre estatunidenca que recull dades sobre la població mundial
* Proteïna del retinoblastoma (pRb), proteïna supressora de tumors
* Producte regional brut, versió del producte interior brut relativa a una regió