OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llibreria Saturnàlia

La Llibreria Saturnàlia és una llibreria cooperativa de segona mà de Barcelona oberta el juny del 2020. Està situada al carrer Planeta, 17, a la vora de la Plaça del Sol, dins del barri de Gràcia. Té uns 80 m² de superfície i un fons de 7 000 llibres catalogats el 2020. A més de vendre llibres, ha acollit presentacions, recitals de poesia i xerrades de tota mena.

## Història

El darrer negoci en el local també era una llibreria de segona mà, en què María Olivera Pérez i Joel Montserrat van treballar i realitzar un voluntariat. Ara ells són els conductors de Saturnàlia, que havien previst obrir a desembre del 2019, però que finalment van poder fer el 8 de juny de 2020. Entre d'altres, un dels motius del retard en l'obertura va ser la pandèmia del coronavirus. Van triar el nom de Saturnàlia en record a les saturnals, les antigues festes romanes que se celebraven durant el desembre, el mes que pretenien obrir l'establiment. Els seus valors, com ara la inversió de l’ordre establert i el fet que hi primi l’horitzontalitat, estan estretament relacionats amb el cooperativisme que caracteritza també la llibreria.
Després de la diada de Sant Jordi del 2022, en què una pedregada va perjudicar les vendes del sector literari, es van adherir a un comunicat que reclamava que l'impacte de les circumstàncies meteorològiques era desigual per a les editorials i llibreries petites.

## Funcionament

El fons es nodreix de donacions de particulars. Accepten tota mena de volums tret de llibres de text i enciclopèdies. La major part de l’oferta és de narrativa, tot i que també hi ha les seccions d’art, història, filosofia, política, cuina, espiritualitat, salut, d'altres idiomes i el racó infantil. Els preus de venda oscil·len entre un i vuit euros, en funció de l'estat de conservació, la raresa, la qualitat i la demanda, i el mitjà és de tres. Empren les xarxes socials per a publicar i ressenyar sovint les seves «novetats».
Funcionen com a règim de cooperativa de treball associat sense ànim de lucre. Així doncs, els salaris estan regulats i els beneficis són destinats a fins socials. L'entitat Barcelona Activa els ha assessorat en qüestions de màrqueting i pla de negoci i el Col·lectiu Ronda, cooperativista, ho ha fet en temes d'administració i finances.

## Referències

* ↑ Càmeres i Acció. «Llibreria Saturnalia». Barris i Acció, 21-02-2022. Arxivat de l'original el 4 de setembre 2022. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ Barcelona Activa «Iniciatives participants» (PDF). Camí de la solidesa, 7, pàg. 4. Arxivat de l'original el 4 de setembre 2022 [Consulta: 4 setembre 2022].
* 1 2 3 4 5 6 Albet Guinart, Marcel. «Llibreria Saturnàlia, alguna cosa més que llibres de segona mà». Escola de Llibreria, 02-11-2020. [Consulta: 25 abril 2022].
* ↑ Muñoz, Jaume. «Saturn darrere nostre, de Ginebra Raventós». Culturaca, 26-03-2021. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «Vila de Gràcia». De llibreries per Barcelona. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ Palmer, Jordi. «Editorials independents acusen Colau de “privatitzar” Sant Jordi». El Nacional, 20-04-2022. [Consulta: 4 setembre 2022].
# Consell de Govern del Principat d'Astúries

El Consell de Govern del Principat d'Astúries (asturià: Conseyu de Gobiernu del Principáu d'Asturies, castellà: Consejo de Gobierno del Principado de Asturias), conegut de vegades popularment com el Gobiernín2019, és una de les institucions estatutàries que conformen el Principat d'Astúries, sent l'òrgan superior col·legiat que dirigeix la política i l'Administració d'aquesta comunitat autònoma i és el titular de la funció executiva i de la potestat reglamentària sobre aquest territori.

## Composició

Presideix el Consell de Govern el President del Principat d'Astúries, qui és triat per la Junta General del Principat d'Astúries entre els seus membres. Aquest al seu torn tria als titulars de les conselleries i al vicepresident, els quals puden ser membres o no de la Junta General.

## Consell de Govern actual

| Càrrec | Nom |
| Presidencia del Principat d'Astúries | Francisco Álvarez-Cascos Fernández |
| Conselleria de la Presidència | Florentino Alonso Piñón |
| Conselleria d'Hisenda i Sector Públic | Ramón del Riego Alonso |
| Conselleria d'Economia i Ocupació | José Ramón Rivero Iglesias |
| Conselleria d'Educació i Universitats | Ana Isabel Álvarez González |
| Conselleria de Cultura i Esports | Emilio Marcos Vallaure |
| Conselleria de Benestar Social i Igualtat | Paloma Menéndez Prado |
| Conselleria de Sanitat | José María Navia-Osorio García-Braga |
| Conselleria de Foment, Ordenació del Territori i Medi Ambient | María Isabel Marqués García |
| Conselleria d'Agroramaderia i Recursos Autòctons | Albano Longo Álvarez |

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 355. ISBN 84-930048-0-4.

## Vegeu també

* President d'Astúries
* Junta General del Principat d'Astúries
# Consell de Justícia de Catalunya

El Consell de Justícia de Catalunya és un òrgan de govern del Poder Judicial a Catalunya previst a l'Estatut d'Autonomia de Catalunya de 2006 que encara no s'ha pogut constituir, degut a la sentència 31/2010 del Tribunal Constitucional espanyol sobre l'Estatut català i a la necessitat de reformar la Llei Orgànica del Poder Judical, que avui dia resta sense realitzar-se.
El Consell de Justícia de Catalunya ha d'actuar com a òrgan desconcentrat del Consell General del Poder Judicial d'Espanya sens perjudici de les competències d'aquest darrer.

## Composició

D'acord amb l'Estatut (art. 99), el Consell ha d'estar integrat pel President del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, que el presideix, i pels membres nomenats entre jutges, magistrats fiscals o juristes de reconegut prestigi. El Parlament de Catalunya ha de designar els membres que determini la llei.
La Sentència del Tribunal Constitucional 31/2010 va declarar inconstitucional l'incís relatiu al President del Tribunal Superior com a membre i president del Consell.

## Atribucions

Les atribucions més importants del Consell de Justícia de Catalunya respecte als òrgans jurisdiccionals situats al territori de Catalunya són, segons l'Estatut d'Autonomia i tenint en compte la Sentència del Tribunal Constitucional 31/2010 que l'interpreta (art. 98.2 EAC):
* Precisar i aplicar, a Catalunya, els reglaments del Consell General del Poder Judicial.
* Informar sobre les propostes de revisió, delimitació i modificació de les demarcacions territorials dels òrgans jurisdiccionals i sobre les propostes de creació de seccions i jutjats.
* Presentar una memòria anual al Parlament sobre l'estat i el funcionament de l'Administració de justícia a Catalunya.

## Enllaços externs

* http://web.gencat.cat/ca/generalitat/estatut/estatut2006/titol_3/#79d1459c-f7eb-11e3-b0eb-005056924a59-2 Arxivat 2015-02-05 a Wayback Machine.
# Corduente

Corduente és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.
La Guerra dels Trenta Anys, va fer aixecar a Corduente la Fàbrica de Municions de Ferro Colat de Corduente, més a prop del teatre d'operacions de la Guerra dels Segadors, sent inaugurada per Felip IV d'Espanya en 1640, pretenia ser similar a la Real Fábrica de Artillería de La Cavada encara que en realitat mai es van fondre canons de tal calibre, fabricant únicament bales, granades i municions de canó el pes del qual corresponia a uns 80 quilograms. La fàbrica de Corduente deixaria de funcionar després de la guerra dels segadors i reoberta breument durant la guerra del Francès.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
* ↑ Alcalá-Zamora, José N. Altos hornos y poder naval en la España de la Edad Moderna (en castellà). Real Academia de la Historia, 1999, p. 213. ISBN 848951223X.
# La Fassina (Sant Pere de Ribes)

La Fassina és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada a garbí del nucli de Ribes, prop de l'Hospital Sant Camil. És un edifici compost de dos volums rectangulars adossats en forma de "V". Els dos volums consten de planta baixa i pis i tenen la coberta a una sola vessant que desaigua a la façana. El frontis del volum principal té dos portals d'arc pla de factura moderna, sobre els quals hi ha diverses finestres d'arc pla ceràmic. El mateix tipus de finestra es repeteix a la façana de gregal. El segon volum presenta obertures d'arc pla arrebossat a la planta baixa i al pis. El volum principal es manté amb l'arrebossat original, amb un revestiment modern de pedra a la planta baixa del frontis, i el secundari té l'acabat exterior arrebossat i pintat de color blanc. A les façanes de mestral i garbí hi ha adossats cossos d'un sol nivell d'alçat.

## Història

Algunes fonts indiquen que aquesta masia havia estat l'indret on es recaptaven els delmes i primícies de Ribes.

## Referències

* 1 2 «La Fassina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* 1 2 La Fassina, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Nínox de Seram

El nínox de Seram (Ninox squamipila) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita Buru i Seram, a les illes Moluques. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Segons la classificació de IOC World Bird List, Versió 7.3, 2017. aquesta espècie està formada per dues subespècies:
* N. s. hantu (Wallace, 1863). De l'illa de Buru.
* N. s. squamipila (Bonaparte, 1850). De l'illa de Seram.
A la classificació de Handbook of the Birds of the World Alive 2017, però, ambdues subespècies són considerades espècies de ple dret com:
* nínox de Buru (Ninox hantu).
* nínox de Seram - stricto sensu (Ninox squamipila).

## Referències

* ↑ «Nínox de Seram». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 250. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Seram Boobook. Ninox squamipila» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ F. Gill i D Donsker (Eds). 2017. IOC World Bird List (v 7.2). doi: 10.14344/IOC.ML.7.2.
* ↑ JS. Marks, RJ. Cannings, i H. Mikkola (2017). Typical Owls (Strigidae). J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, DA. Christie i E. de Juana (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
# Boríssovka (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Boríssovka».
Boríssovka - Борисовка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 132 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Plymouth (Massachusetts)

Plymouth és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2009 tenia 58.681 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Plymouth tenia 51.701 habitants, 18.423 habitatges, i 13.264 famílies. La densitat de població era de 206,9 habitants/km².
Dels 18.423 habitatges en un 36% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,4% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 28% no eren unitats familiars. En el 21,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 32% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 11,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 54.677 $ i la renda mediana per família de 63.266$. Els homes tenien una renda mediana de 44.983 $ mentre que les dones 31.565$. La renda per capita de la població era de 23.732$. Entorn del 4,4% de les famílies i el 5,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plymouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plymouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# El Sunyer de Valldeperes

El Sunyer de Valldeperes és una masia del poble de Valldeperes, antiga quadra del municipi de Navars (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. A tocar de la casa hi ha l'església de Santa Fe de Valldeperes.

## Descripció

Masia amb la façana orientada a migdia que respon bàsicament a l'estructura clàssica de masia de tres cossos, amb teulada a doble vessant i el carener perpendicular a la façana.
Malgrat els afegits i les transformacions exteriors, a l'interior la masia del Sunyer de Valldeperes conserva intacte el cos i l'organització bàsica de la masia, així com la decoració originària, doncs s'ha habilitat una part d'aquest edifici com a habitatge i la resta s'ha conservat intacte. Són molt interessant les cambres amb les alcoves, l'excepcional Sala de Música i també la Gran Sala que separa les dues parts ben definides de la casa.

## Història

La Masia del Sunyer de Valldeperes conserva un arxiu familiar des del segle xvii. El topònim Valldeperes apareix ja l'any 977 i més sovint cap als s. XIII i XIV. La casa és bàsicament una construcció dels segles XVII-XVIII; fou a començaments del sesgle XX quan Joan Ponç començà les grans obres de reforma i remodelació que han continuat fins al 1970.
Prop de la masia s'ha trobat moneda cardonina, en concret una pellofa pertanyent a l'església de Santa Fe de Valldeperes.

## Referències

* 1 2 «Sunyer de Valldeperes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2015].
* ↑ Les Monedes de Cardona, encunyacions locals i dels senyorius de la Casa de Cardona. NAVAS y ORTÍZ, Manuel, Patronat Municipal de Museus, desembre 1984 (pàg. 24-30)
# Pere Josep Avellà i Navarro

Pere Josep Avellà i Navarro (Barcelona, ? - Roma, cap al 1852) fou un clerge ordenat el1802 canonge profundament conservador. Les nombroses cartes que va escriure entre el 1812 i el 1814 il·lustren amb detall la vida política i religiosa de la Barcelona de l'època.

## Biografia

El 1802 Avellà ja era canonge de la catedral de Barcelona. Durant la Guerra del Francès va ser jutge del Tribunal del Breu Apostòlic i el 1811 membre vocal de la resistent Junta Superior de Catalunya, però aquell mateix any el marquès de Campoverde el va bandejar de Tarragona obligant-lo a viatjar a Mallorca per haver-se oposat al seu nomenament com a cap de la Junta. Des d'allí, encara l'any 1811, va publicar un polèmic Manifiesto que presenta al juicio y censura de la nación española.
Ja el 1820, Avellà era governador de la mitra. Durant el Trienni Liberal els seus enfrontaments amb els constitucionalistes l'obligaren a exiliar-se dues vegades, fins que el 1823 va tornar a Barcelona amb l'exèrcit francès dels Cent Mil Fills de Sant Lluís que venia a restaurar l'absolutisme a Espanya. En aquell moment es va convertir en un dels líders del reaccionisme conservador que va caracteritzar la dècada ominosa fins al 1833: Implacable, va iniciar una persecució de tots els clergues liberals per tal de castigar-los; i també fou l'home de confiança del govern de Madrid a la ciutat que proporcionava informació sobre els barcelonins més destacats.
Amb el temps encara radicalitzaria més el seu anticonstitucionalisme. A la mort de Ferran VII el 1833 s'adherí a la causa del carlisme.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 80, entrada: "Avellà i Navarro, Pere Josep". ISBN 84-297-3521-6.
* ↑ «Pere Josep Avellà i Navarro». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Filomeno do Nascimento Vieira Dias

Filomeno do Nascimento Vieira Dias (Luanda, 18 d'abril de 1958) és un prelat angolès, actual arquebisbe de Luanda.

## Biografia

Va estudiar al Seminari Menor dels Caputxins de Luanda, i al Seminari Major Cristo Rei de Huambo. Fou ordenat sacerdot el 30 d'octubre de 1983. Es va llicenciar en filosofia a la Pontifícia Universitat Gregoriana i es doctorà en teologia a la Universitat Pontifícia Lateranense.
Em 2004, fou nomenat bisbe auxiliar de Luanda, alhora que fou consagrat bisbe titular de la Flumenpiscense a Catedral de Luanda pel cardenal arquebisbe emèrit de Luanda Dom Alexandre do Nascimento, tenint com a co-consagrants Dom Giovanni Angelo Becciu, nunci apostòlic a Angola i Dom Damião António Franklin, arquebisbe de Luanda. L'11 de febrer de 2005, fou transferit a la seu de Cabinda.
Després de la renúncia de Dom Damião António Franklin, fou nomenat pel Papa Francesc com a arquebisbe de Luanda el 8 de desembre de 2014, fent entrada solemne el 24 de gener de 2015 a la Catedral de Luanda. Membre d'una de les famílies tradicionals del MPLA, se'l considera vinculat al president angolès. En novembre de 2015 fou nomenat president de la Conferència Episcopal d'Angola i São Tomé (CEAST).

## Referències

* 1 2 Anastácio Sasembele. «Dom Filomeno do Nascimento Vieira Dias é o novo Arcebispo da Arquidiocese de Luanda». Radio Vaticana, 8 dezembro 2014.
* 1 2 3 4 Catholic Hierarchy
* ↑ Ligação de novo arcebispo de Luanda à Presidência de Angola cria controvérsia, Deutsche Welle
* ↑ Dom Filomeno Vieira Dias, o novo homem forte da igreja católica em Luanda Arxivat 2020-02-22 a Wayback Machine., angonoticias, 22 de desembre de 2014
* ↑ «Estructura de la CEAST». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 16 gener 2018].
* ↑ Angola: CEAST elege Dom Filomeno Vieira Dias novo presidente do órgão Arxivat 2019-09-29 a Wayback Machine., ANGOP, 9 de novembre de 2015

## Enllaços externs

* D. Filomeno Vieira Dias. A trajectória do novo Arcebispo Metropolitano de Luanda., redeangola, 10 de desembre de 2014
# Bénoye

Bénoye és una ciutat de la regió de Logone Occidental, Txad. És el centre administratiu del Departament de Ngourkosso.

## Demografia

| | Població |
| 1993 | 11 573 |
| 2009 | 12 097 |

## Referències

* ↑ «City Population - Population Statistics in Maps and Charts for Cities, Agglomerations and Administrative Divisions of all Countries of the World». [Consulta: 18 juliol 2020].
# Paronomàsia

La paronomàsia (del llatí paronomasia, del grec clàssic παρονομασία) és una figura retòrica que consisteix en la proximitat de dos o més mots parònims, és a dir, amb una semblança només formal (un fonema o síl·laba), o en l'ús del mateix mot en dos sentits diferents. Els embarbussaments també utilitzen sovint aquest recurs.

## Exemples

* «Privats de sou i son» (Salvador Espriu)
* «Balla damunt la palla» (J.V. Foix)
* «Visc del vesc que busco al bosc» (Embarbussament)

## Notes

* ↑ Espriu, Salvador. Setmana Santa. Editorial Balmes, Barcelona, 1971. Poema IV.
* ↑ Foix, J.V. Sota les voltes diu Marta que es mulla dins Sol i de dol, 1936.
Viccionari
# Bruno Covas

Bruno Covas (Santos, 7 d'abril de 1980 - Hospital Sírio-Libanès, 16 de maig de 2021), va ser un advocat i polític brasiler. Membre del Partit de la Social Democràcia Brasilera (PSDB), va ser alcalde de São Paulo del 2018 al 2021.

## Biografia
### Joventut i formació

Bruno Covas és nét de Mário Covas, diputat federal, alcalde de São Paulo, senador i després governador de l'estat de São Paulo. Es va graduar a la Universitat de São Paulo.

### Carrera política

El 2014 va ser elegit diputat federal per l'estat de São Paulo. El 2016 va votar a favor de la destitució de la presidenta Dilma Rousseff.
El 2016 va ser elegit tinent d'alcalde de São Paulo a la llista de João Doria. El va succeir quan aquest va decidir ser candidat al càrrec de governador de l'Estat de São Paulo.
El 2020, és candidat a l'alcaldia de São Paulo. A la primera ronda, va quedar primer, rebent 32,85 % veus. S'enfronta a la segona volta a Guilherme Boulos, el candidat del PSOL i és elegit en obtenir 59,38 % de vots.

### Salut

El juny de 2020 va contreure COVID-19.
El càncer de l'aparell digestiu, que després va afectar els ganglis limfàtics, el fetge i els ossos, es va diagnosticar l'octubre del 2019. Ingressat a l'Hospital Sírio-Libanês el 2 de maig de 2021 va renunciar a les seves funcions d'alcalde, que va exercir el seu adjunt Ricardo Nunes a partir del 4 de maig. Va ser declarat en estat irreversible el 15 de maig i va morir l'endemà.

## Referències

* ↑ «Bruno Covas, prefeito de São Paulo, morre aos 41 anos, vítima de câncer» (en portuguès brasiler).
* ↑ «Veja como deputados votaram no impeachment de Dilma, na PEC 241, na reforma trabalhista e na denúncia contra Temer» (en portuguès brasiler). G1. [Consulta: 1r desembre 2020].
* ↑ «João Doria terá Bruno Covas como vice em disputa pela Prefeitura de SP» (en portuguès brasiler). Eleições 2016 em São Paulo, 21-07-2016. [Consulta: 1r desembre 2020].
* ↑ «Resultado das Eleições e Apuração São Paulo-SP no 2º Turno | G1 Eleições» (en portuguès brasiler). G1. [Consulta: 1r desembre 2020].
* ↑ «Prefeito de SP, Bruno Covas, recebe diagnóstico de Covid-19» (en portuguès brasiler). Folha de S.Paulo, 13-06-2020. [Consulta: 1r desembre 2020].
* ↑ «Brésil: le maire de Sao Paulo, malade d'un cancer, dans un état «irréversible»» (en francès). Le Figaro, 15-05-2021.
# Pere-Jordi Bassegoda i Musté

Pere-Jordi Bassegoda i Musté (Barcelona, 7 de febrer de 1892 — Barcelona, 20 de setembre de 1988) fou un poeta i arquitecte barceloní.
Era fill de Bonaventura Bassegoda i Amigó i germà de Bonaventura Bassegoda i Musté, tots arquitectes. Estudià a l'Escola Superior d'Arquitectura de Barcelona i obtingué el títol d'arquitecte l'any 1917. Succeí el seu pare en el càrrec d'arquitecte municipal del Masnou. Com a arquitecte fou especialista en arquitectura legal. Després de treballar més de 35 anys com a arquitecte municipal del Masnou es va jubilar l'any 1962.
Com a poeta fou premiat als Jocs Florals (1912) i en altres certàmens (1911, 1918). La seva poesia, d'inspiració modernista, fou publicada a la col·lecció “Lectura Popular”. Les seves obres més destaques són Roses místiques (1974) i Les cançons del meu molí (1976). També deixà publicacions sobre la marina del Masnou i sobre les Ordinacions d'En Santacília. Traduí també Lieder (cançons de concert) al català en format per a cantar, activitat generalitzada pel seu coetani Joaquim Pena.
Es va casar amb Anna Hombravella i Millet i va tenir dos fills: Anna i Pere-Jordi.
El fons documental de Pere-Jordi Bassegoda i Musté es troba a l'Arxiu Municipal del Masnou.

## Referències

* ↑ BASSEGODA I NONELL, Joan. "Pere Jordi Bassegoda i Musté". Butlletí de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi. 2002: Vol. 16, Pàgs. 289-301
* ↑ «Jubilación del arquitecto municipal». Masnou: boletín informativo municipal, 01-03-1962.
* ↑ «Pere-Jordi Bassegoda i Musté». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Parron i Conus, Salvador «Les traduccions liederístiques de Joaquim Pena: inventari i anàlisi de la repercussió cultural i musical». Revista Catalana de Musicologia, XIII, 2020, pàg. 202-210.
* ↑ Pagès, Jordi «La dinamització de les terres de marina durant el segle xviii, a través dels cabalers: la família Hombravella del Masnou». La Roca de Xeix, 18-20, 01-11-1999, pàg. 98.
* ↑ «Arxiu Municipal del Masnou». Ajuntament del Masnou. Arxivat de l'original el 6 de setembre 2018. [Consulta: 6 maig 2016].