OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Futbol'ny Klub Partizan-MTZ Minsk

El Futbol'ny Klub Partizan-MTZ Minsk, en belarús ФК Партызан-МТЗ Мiнск, és un club de futbol belarús de la ciutat de Minsk.

## Història

El club va ser fundat l'any 2002 amb el nom MTZ-RIPO mitjançant la fusió de dos clubs de Minsk de la Segona Divisió: el Traktor Minsk, un club amb 55 anys d'història, i el Trudovye Rezervy-RIPO, una acadèmia de futbol amb una temporada a Segona. La seva primera temporada a Segona Divisió es proclamà campió i ascendí a la Primera Divisió (segona categoria) per la temporada 2003. Tornà a ser campió i ascendí a la Primera Categoria per la temporada 2004. Abans de començar la temporada 2010 el club anuncià que canviaria el nom. El 27 de gener de 2010 es revelà el nou nom de Partizan Minsk. La temporada 2010 acabà el darrer a la Primera Divisió i descendí a la segona categoria. La temporada 2011 fou segon i disputà un play-off d'ascens davant el FC Vitebsk, que guanyà per 3-2, ascendint a la màxima categoria. A inicis de 2012, el principal mecenes del club, l'empresari rus-lituà Vladimir Romanov, també propietari dels clubs Hearts i FBK Kaunas, abandonà l'entitat, la qual va perdre els seus principals jugadors i la llicència per competir a primera. El Partizan abandonà la lliga. Disputà la temporada 2012 al campionat amateur de Minsk. El 2013 adoptà el nom Partizan-MTZ Minsk ascendint a la Segona Divisió (tercera categoria).

## Futbolistes destacats

* Andrei Zygmantovich
* Eduard Malofeev
* Yuri Puntus
* Alexandr Piskarev

## Palmarès

* Copa belarussa de futbol:
** 2004-05, 2007-08

## MTZ-RIPO a Europa

| Temporada | Competició | Ronda | Club | Anada | Tornada |
| 2005-06 | Copa de la UEFA | 1Q | Ferencváros | 2-0 (F) | 1-2 (C) |
| 2005-06 | Copa de la UEFA | 2Q | Teplice | 1-1 (C) | 1-2 (F) |
| 2006 | Copa Intertoto de la UEFA | 1R | Shakhter Karagandy | 5-1 (F) | 1-3 (C) |
| 2006 | Copa Intertoto de la UEFA | 2R | Moscou | 0-2 (F) | 0-1 (C) |
| 2008-09 | Copa de la UEFA | 1Q | Žilina | 2-2 (C) | 0-1 (F) |
| 2009-10 | UEFA Europa League | 1Q | Sutjeska Nikšić | 1-1 (F) | 2-1(pr.) (C) |
| 2009-10 | UEFA Europa League | 2Q | Metalurh Donetsk | 0-3 (F) | 1-2 (C) |

## Referències

* ↑ «New name will be announced soon». mtz-ripo.by. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 4 gener 2010].
* ↑ «Partizan with not play in Premier League». pressball.by. [Consulta: 31 gener 2012].
* ↑ «11 teams will participate in 22nd Belarusian championship». pressball.by. [Consulta: 3 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del club (anglès)
* FC MTZ-RIPO a UEFA.COM (anglès)
* FC MTZ-RIPO a EUFO.DE (anglès)
# Money Mad

«Money Mad» té aquests significats:
* Money Mad (pel·lícula de 1908), és una pel·lícula americana de 1908 dirigida per D. W. Griffith
* Money Mad (pel·lícula de 1918), és una pel·lícula americana de 1918 dirigida per Hobart Henley
* Money Mad (pel·lícula de 1934), és una pel·lícula britànica de 1934 dirigida per Frank Richardson
* Mad Money, és un programa televisiu financer americà del 2005
# Museu d'Art Modern de Ljubljana

El Museu d'Art Modern de Ljubljana (en eslovè: Moderna galerija) és el museu més important d'art d'Eslovènia dels segles XX i XXI.
Fundat per decret del govern de la República Socialista d'Eslovènia el 30 de desembre de 1947, i obert oficialment al públic el 3 de gener de 1948, acull una col·lecció permanent d'art eslovè del segle XXI, així com també d'artistes internacionals. L'edifici central va ser dissenyat per Edvard Ravnikar i va ser construït el 1948. A més, actua com a espai de debat, documentació, educació, recerca i estudi obert al gran públic i a la producció cultural. El 26 de novembre de 2011, es va ampliar amb el Museu d'Art Contemporani de Metelkova, situat al carrer homònim.

## Referències

* ↑ «Museum of Contemporary Art Metelkova (MSUM) - Culture of Slovenia». www.culture.si. [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ «Museum of Modern Art Ljubljana (MG+MSUM)» (en anglès). ASEF culture360. [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ «Museum of Modern Art» (en anglès). www.visitljubljana.com. [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ «Cells» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2023-01-01. [Consulta: 4 març 2021].
# Rimbachzell

Rimbachzell (en alsacià Rímbàchzall) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 220 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 251 | 252 | 206 | 194 | 196 | 220 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Francis Behra | |
# Acord religiós elisabetià

L‘Acord religiós elisabetià (Elizabethan Religious Settlement en anglès) va ser la resposta d'Elisabet I a les divisions religioses creades sota els regnats d'Enric VIII, Eduard VI i Maria I. Aquesta resposta, descrita com «La revolució de 1559», va ser establerta en dos actes del Parlament d'Anglaterra: l‘Acte de Supremacia de 1559 va restablir la independència de l'Església d'Anglaterra de Roma, amb el parlament conferint a l'Elizabet el títol de Governadora suprema de l'Església d'Anglaterra, mentre que l'Acte d'Uniformitat de 1559 va perfilar la forma que l'església anglesa va prendre, incloent-hi establir el Llibre d'oració comú.

## Referències

* ↑ Dickens, A.G.. The English Reformation. Fontana, 1967, p. 401.

## Enllaços externs

* Reina Elisabet I (1533-1603), Elizabethan Religious Settlement Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. (anglès)
# Aubria subsigillata

Aubria subsigillata és una espècie de granota que viu al Camerun, Guinea Equatorial, Gabon i, possiblement també, a Nigèria.

## Referències

* Amiet, J.-L., Rödel, M.-O., Ohler, A., Perret, J.-L. & Burger, M. 2004. Aubria subsigillata. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 21 d'abril del 2008.
# Gòtic de Crimea

El gòtic de Crimea va ser un idioma descendent de la llengua gòtica que es parlava a Ucraïna fins al segle xviii i que ha estat usat per reconstruir la llengua mare a partir dels testimonis del diplomàtic Ogier Ghiselin de Busbecq i les escasses inscripcions en aquesta llengua. A causa de la manca de fonts originals i les deficiències de les transcripcions, hi ha dubtes sobre la natura d'aquest idioma, que porten als lingüistes a debatre si es tracta d'un dialecte tardà del gòtic, un idioma independent o bé una mena de crioll.
# Ouray

Ouray (Taos, Nou Mèxic, 1820 - 24 d'agost de 1880) fou el principal cabdill de laTribu Ute. De pare ute uncompaghre i mare apatxe, el 1863 va signar el Tractat de Conejos, pel qual cediren tot l'estat de Colorado als EUA a canvi de provisions per 10.000 $ anyals. El 1868 marxà a Washington perquè els volien internar en reserves i aconseguí un tracte més favorable. Però el 1873 li reclamaren una quarta part de la reserva, i finalment el 1879 esclataren les hostilitats. Fou internat en la reserva uintah, on va morir malalt.

## Bibliografia

* Grant, Bruce. The Concise Encyclopedia of the American Indian 3rd ed., Wings Books: New York, 2000.
* Brown, Dee (1970) Enterrad mi corazón en Wounded Knee Bruguera, Barcelona

## Enllaços externs

* http://www.southern-ute.nsn.us/history/ouray.html Arxivat 2005-12-25 a Wayback Machine. (anglès)
* http://historytogo.utah.gov/ouray.html Arxivat 2005-09-14 a Wayback Machine. (anglès)
* http://www.usbr.gov/dataweb/html/uncomph.html Arxivat 2006-06-19 a Wayback Machine. (anglès)
# Museu d'Art Modern de Madrid

El Museu Nacional d'Art Modern, abreujat Museu d'Art Modern, citat freqüentment per les seves sigles, M. A. M., va ser un museu nacional espanyol, dedicat a l'art dels segles XIX i XX, que va existir entre 1894 i 1971. En aquest any les seves col·leccions d'art vuitcentista van ser traspassades al Museu del Prado, del que en realitat procedien en bona part, mentre que les del segle XX es van integrar en el nou Museu Espanyol d'Art Contemporani (MEAC), antecessor de l'actual Museu Nacional Centre d'Art Reina Sofia.

## Referències

* ↑ «Colecciones del Museo de Arte Moderno. - Museo Nacional del Prado». [Consulta: 11 agost 2020].

## Bibliografia

* Bru, Ricard «Ukiyo-e en Madrid: las estampas japonesas del Museo Nacional de Arte Moderno y su legado al Museo Nacional del Prado». Boletín del Museo del Prado. Museo Nacional del Prado [Madrid], Tomo XXIX, 47, 2011, pàg. 153-170. ISSN: 0210-8143.
* Gutiérrez Márquez, Ana. Historia del Museo de Arte Moderno, 1898-1971. 1. Madrid: Museo Nacional del Prado, 2018 (Colección Bicentenario). ISBN 978-84-8480-512-0.
* Jiménez-Blanco, María Dolores. El coleccionismo de arte en España. Una aproximación desde su historia y su contexto. Barcelona: Fundación Arte y Mecenazgo, 2013. ISBN 978-84-695-9070-6 [Consulta: 11 agost 2020]. Arxivat 2017-03-29 a Wayback Machine.
* Martínez-Novillo, Álvaro. Museo Español de Arte Contemporáneo. Madrid: Ministerio de Cultura. Secretaría General Técnica, 1984. ISBN 84-7483-384-1.
* Puente, Joaquín de la. Museo del Prado. Casón del Buen Retiro. Catálogo de las pinturas del siglo XIX. Madrid: Museo del Prado, 1985. ISBN 84-505-2837-2.

## Enllaços externs

* Infografia del Palau de Biblioteca i Museus Nacionals en la qual es pot veure la distribució dels espais ocupats pel M. A. M. en ell al llarg del temps.
* Catàleg Provisional del Museu d'Art Modern, segona edició oficial, 1900.
# George Harpur Crewe

George Harpur Crewe, 8è baronet (1 de febrer de 1795 - 1 de gener de 1844) fou un polític anglès del Partit Tory que representava el districte electoral de South Derbyshire.

## Biografia

Harpur Crewe va ser el fill més gran que sobrevisqué de Sir Henry Harpur, 7è baronet, i la seva muller Ann Hawkins, filla d'Isaac Hawkins. El seu pare va prendre el nom i les armes de Crewe pel decret reial de 1808. Harpur Crewe va ser educat a la Rugby School. Va succeir el seu pare, que va morir després de caure d'un autobús, el 7 de febrer de 1818 a l'edat de 24 anys, heretant la Baronia, Calke Abbey, el tron familiar i extenses propietats a Derbyshire, Staffordshire i Leicestershire.
Harpur Crewe va ser cridat al servei militar com a High Sheriff de Derbyshire el 1821, i una de les seves primeres actuacions va ser eliminar l'Assize Ball que publicà una carta "mostrant com de cruel i sense cor semblava que hauria de ser trobada qualsevol persona en mundana alegria i diversió en una ocasió tan solemne quan tantes pobres criatures estaven tremolant en les vigílies del seu judici o potser fins i tot per les seves vides". Després de diversos anys cercant propietats, va ser persuadit a presentar-se com a diputat per South Derbyshire el 1835. La seva salut va ser sempre molt feble i es va jubilar el 1841. Va morir a la seva casa de Calke Abbey el 1844.
Harpur Crewe era un filantròpic considerable amb forts principis cristians, i era considerat "massa conscienciat per ser un diputat". La família Harpur Crewe eren grans col·leccionistes; Sir George col·leccionava quadres, ocells diesscats i animals. Harper Crewe va esdevenir president del Derby Town and County Museum and Natural History Society el 1836. Aquesta organització va esdevenir més tard el Derby Museum and Art Gallery.
Harpur Crewe es va casar el 1819 amb Jane Whitaker, filla del Reverend Thomas Whitaker, Vicari de Mendham, Norfolk. Van tenir sis fills i ell va ser succeït pel seu fill John Harpur-Crewe.

## Notes

* ↑ En anglès: "showing how cruel and heartless it appeared that any person should be found engaged in worldly mirth and amusement on so solemn an occasion, when so many poor creatures were trembling on the eve of their trial, perhaps for their lives."

## Referències

* ↑ Maurice Weaver He's a lumberjack and he's OK now Arxivat 2005-03-13 a Wayback Machine., Daily Telegraph Friday, 7 de maig del 1999
* ↑ Annual Register 1845
* 1 2 Gentleman's Magazine 1844
* ↑ The Birmingham Post, 14 d'agost de 2004
* ↑ Newsletter of the Geological Curators Club Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine., Vol 1, No. 8, 1976.
* Debrett's Baronetage of England 7a edició (1839) pàg. 34-35 (en anglès)
* The Baronetage of England, Ireland, Nova Scotia, Great Britain and the United Kingdom Arxivat 2008-05-01 a Wayback Machine. (anglès)
* House of Commons Arxivat 2014-01-18 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Hansard 1803-2005: contributions in Parliament by Sir George Harpur Crewe Arxivat 2022-03-10 a Wayback Machine. (anglès)
# Mylesinus schomburgkii

Mylesinus schomburgkii és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Essequibo i Orinoco.

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1850. Histoire naturelle des poissons. Tome vingt-deuxième. Suite du livre vingt-deuxième. Suite de la famille des Salmonoïdes. Table générale de l'Histoire Naturelle des Poissons (pp. 1-91). Hist. Nat. Poiss. v. 22. i-xx + 1 p. + 1-532 + 1-91.
* ↑ Cuvier, G. & Valenciennes, A. 1850. Histoire naturelle des poissons. Tome vingt-deuxième. Suite du livre vingt-deuxième. Suite de la famille des Salmonoïdes. Table générale de l'Histoire Naturelle des Poissons (pp. 1-91). Historie naturelle des poissons. v. 22: i-xx + 1 p. + 1-532 + 1-91, Pls. 634-650.
* ↑ «Mylesinus schomburgkii». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Gianni Poggi

Gianni Poggi (Piacenza, 4 d'octubre de 1921 - Piacenza, 16 de desembre de 1989) fou un tenor italià, actiu als anys 40 al 60 del segle xx.

## Biografia

Va estudiar primer amb Valentina Manna i més tard a Milà amb el baríton Emilio Ghirardini. Debuta el 1947 al Teatro Massimo de Palerm, fent d'Ismael a Nabucco. A la mateixa temporada va actuar també en el paper de Rodolfo a La bohème en una substitució i amb l'assoliment d'un gran èxit.
Encara en part a circumstàncies imprevistes, l'any següent substitueix a Jussi Björling i amb tan sols 26 anys va debutar amb èxit a La Scala a Un ballo in maschera. Va ser el començament d'una estreta col·laboració amb el teatre de Milà, que va veure en els seus cartells a Poggi contínuament fins al 1965 en diverses funcions, incloent: Enzo, Fernando, Edgardo, duc de Màntua, Cavaradossi, el Faust de Mefistofele i, particularment, participà en la Oberto, Conte di San Bonifacio, la primera versió moderna de l'òpera verdiana, el 1951.
Un altre teatre que va veure la seva presència regular va ser l'Arena di Verona, on va començar el 1949 en el paper de Lohengrin, al costat de Renata Tebaldi (edició italiana). També va actuar als principals teatres d'òpera italians, així com a Amèrica del Sud (Buenos Aires, Rio de Janeiro), a Barcelona, Berlín, Montecarlo i al Metropolitan. El 1955 va interpretar i gravar Dom Sébastien de Donizetti al Teatre Comunale de Florència, en una recuperació històrica que segueix sent una gravació important.
Des de principis dels 60 es produí un relatiu declivi. Això no va impedir que seguís treballant fins a finals de la dècada. Es va retirar de l'escena el 1969, l'últim rol que va cantar va ser Faust.
Poggi tenia una bona veu de tenor spinto, ocasionalment inclinada a la duresa, possibilitant-lo a cantar rols lírics i dramàtics. Pot ser escoltat en alguns enregistraments, en particular en La traviata, al costat de Renata Tebaldi, La favorita al costat de Giulietta Simionato, La Gioconda al costat de Maria Callas, Un ballo in maschera, La bohème i Tosca al costat d'Antonietta Stella.
Gianni Poggi va morir a Piacenza el 16 de desembre de 1989 als 68 anys.

## Referències

* Grove Music Online, Elizabeth Forbes, Oxford University Press, 2008.
# Gianni Raimondi

Gianni Raimondi (Bolonya, Itàlia, 17 d'abril de 1923 - Bolonya, 19 d'octubre de 2008) va ser un tenor italià. Va estudiar a Màntua i el 1947 va debutar com a tenor líric en la ciutat de Butrio, interpretant el paper del Duc en l'òpera Rigoletto de Giuseppe Verdi.
El 1948 va interpretar al teatre Comunale de Bolonya a Ernesto en l'òpera Don Pasquale de Gaetano Donizetti. Al maig de 1954 va ser triat com a tenor per a l'estrena de l'obra Il contrabasso, de Valentino Bucchi, que es va estrenar al Teatre della Pergola de Florència. Dos anys més tard, el 1956, va debutar al Teatre de La Scala de Milà. En el seu debut en el teatre milanès va actuar en l'obra La Traviata de Verdi, al costat de Maria Callas, dirigida per Carlo Maria Giulini.
El 1957 va tornar a actuar en La Scala amb l'obra de Donizetti, "Anna Bolena". Raimondi va arribar la fama interpretant òperes de Gioachino Rossini, sobretot Mosè in Egitto (1958) i Semiramide (1962). En la temporada operística de 1962-1963 va interpretar a Rodolfo en La Bohème de Giacomo Puccini, dirigida per Herbert von Karajan. Entre 1969 i 1977 va treballar per a la Staatsoper d'Hamburg. Després de retirar-se dels grans escenaris, Raimondi es va instal·lar a Budrio, ciutat que va veure el seu debut com a tenor. Va morir al seu domicili de Pianoro, a Bolonya.

## Referències

* ↑ El País. 26/10/08. Gianni Raimondi, el tenor de Maria Callas.
# Geshurites (del sud)

Els geshurites o gueixurites van ser un poble del sud de Palestina, que es mencionen a la Bíblia juntament amb els filisteus i amb els cananeus, amb els que de vegades es confonen. Vivien propers als amalequites entre el desert i el país filisteu, anant cap a Xur i fins a Egipte. El rei David va fer algunes incursions contra els geshurites, des de Zildag, al país dels filisteus.
Una tribu homònima vivia al Bashan.

## Referències

* ↑ Primer llibre de Samuel. 27:8
* ↑ Deuteronomi. 3:14
# Fàrax

Fàrax (en grec antic: Φάραξ, Pharax) fou un militar i polític espartà que va viure al segle v aC i va morir després de l'any 396 aC.
Va ser membre del consell dels deu nomenats a Esparta el 418 aC per controlar al rei Agis II. A la batalla de Mantinea aquell mateix any, Fàrax va impedir que els espartans pressionessin massa a l'enemic derrotat, per evitar portar-lo a la desesperació, segons Tucídides. Era un dels personatges principals d'Esparta segons Diodor de Sicília, i Pausànias diu que els efesis li van erigir una estàtua al temple d'Àrtemis al final de la guerra del Peloponnès.
Era segurament l'almirall Fàrax esmentat el 397 aC que va participar junt amb Dercil·lides a la invasió de Cària on es trobava les propietats privades del sàtrapa Tisafernes. El 396 aC va assetjar Caune, on es trobava estacionat l'almirall Conó, amb 120 vaixells però es va haver de retirar a l'arribada d'una força dirigida per Farnabazos II i Artafernes (aquests noms els dona Diodor de Sicília, però probablement el segon és un error per Tissafernes).
Teopomp diu que Fàrax era molt amant del luxe i semblava més un grec de Sicília que un espartà.

## Notes

* ↑ Segons la forma del nom que proposen el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ 2.Pharax a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 239
# Fànnia (dona d'Helvidi Prisc)

Fànnia (en llatí Fannia) va ser una dama romana del segle i. Formava part de la gens Fànnia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser la segona dona d'Helvidi Prisc. Quan Prisc va ser exiliat durant el regnat de Neró, Fànnia va acompanyar al seu marit a l'exili, a Macedònia. En el regnat de Vespasià el va acompanyar una segona vegada a l'exili. A la mort del marit va aconseguir que Herenni Seneció escrivís la vida de Prisc, i li va facilitar els diaris del seu marit. El biògraf va ser executat per ordre de Domicià i Fànnia va ser desterrada per la seva iniciativa.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 136.
# Fàrids

Els fàrids (Pharidae) són una família de mol·luscs bivalves de la superfamília Solenoidea. Els membres d'aquesta família es coneixen popularment amb el nom de navalles, (mànec de) ganivets, canyuts o canyetes, nom que comparteixen amb algunes espècies de la família Solenidae.

## Taxonomia

La família Pharidae inclou 72 espècies en quatre subfamílies:
* Subfamília Cultellinae Davies, 1935
* Subfamília Pharellinae Stoliczka, 1870
* Subfamília Pharinae H. Adams & A. Adams, 1856
* Subfamília Siliquinae Bronn, 1862

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Solenoidea Lamarck, 1809». [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 6 març 2021].
# Mount Ayr (Iowa)

Mount Ayr és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.822 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Ayr tenia 1.822 habitants, 780 habitatges, i 492 famílies. La densitat de població era de 278,1 habitants/km².
Dels 780 habitatges en un 26,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 36,9% no eren unitats familiars. En el 34,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 20,6% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 30,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.893 $ i la renda mediana per família de 37.188 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.333 $ mentre que les dones 20.184 $. La renda per capita de la població era de 14.444 $. Entorn del 8,3% de les famílies i el 13,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Ayr». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Ayr». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Valdagno

Valdagno és un municipi italià, situat a la regió de Vèneto i a la província de Vicenza. L'any 2005 tenia 27.408 habitants.