OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pseudoespectre

En matemàtiques, el pseudoespectre d'un operador és un conjunt que conté l'espectre de l'operador i els valors que són "gairebé" valors propis. El pseudoespectre resulta particularment útil per a entendre els operadors no normals i les seves funcions pròpies.
El $\epsilon$-pseudoespectre d'una matriu $A$ està constituït per tots els valors propis de les matrius $\epsilon$-properes a $A$:
    $\Lambda _{\epsilon }(A)=\{\lambda \in \mathbb {C} \mid \exists x\in \mathbb {C} ^{n}\setminus \{0\},\exists E\in \mathbb {C} ^{n\times n}\colon (A+E)x=\lambda x,\|E\|\leq \epsilon \}.$
Els mètodes numèrics per al càlcul dels valors propis d'una matriu cometen errors a causa de l'arrodoniment i altres factors. Aquests errors poden descriure's mitjançant la matriu $E$.
De forma més general, considerant espais de Banach $X,Y$, pot definirse el $\epsilon$-pseudoespectre de l'operador $A:X\to Y$ (denotat per ${\text{sp}}_{\epsilon }(A)$) de la següent manera:${\text{sp}}_{\epsilon }(A)=\{\lambda \in \mathbb {C} \mid \|(A-\lambda I)^{-1}\|\geq 1/\epsilon \},$on, per conveni, es considera $\|(A-\lambda I)^{-1}\|=\infty$ si $A-\lambda I$ no és invertible.

## Referències

* ↑ Hogben, Leslie. Handbook of Linear Algebra, Second Edition (en anglès). CRC Press, 2013, p. 23-1. ISBN 9781466507296.
* ↑ Böttcher, Albrecht; Silbermann. Introduction to Large Truncated Toeplitz Matrices (en anglès). Springer New York, 1999, p. 70. ISBN 978-1-4612-1426-7.
* Lloyd N. Trefethen i Mark Embree: "Spectra And Pseudospectra: The Behavior of Nonnormal Matrius And Operators", Princeton Univ. Press, ISBN 978-0691119465 (2005).
* Pseudospectra Gateway / Embree i Trefethen
# Pseudoeurycea altamontana

Pseudoeurycea altamontana és una espècie d'amfibi urodel (salamandres) de la família Plethodontidae. És endèmica de Mèxic.
El seu hàbitat natural són els montans humits. Està amenaçada d'extinció a causa de la destrucció del seu hàbitat.
# Joseph Kirshbaum

Joseph Kirshbaum (San Diego, 12 de desembre de 1911 - La Jolla, San Diego, 27 de gener de 1996) va ser violinista, compositor, director i alumne i professor de Yale.

## Biografia

Era el pare de Ralph Kirshbaum, violoncel·lista. S'havia unit a la facultat del nord de Texas en 1944. Abans d'unir-se a la facultat, Kirshbaum havia dirigit l'Orquestra del Festival Messies de Lindsborg, KS. I abans d'això, havia organitzat i dirigit l'Orquestra de Cordes del Conservatori d'Oberlin. També havia ensenyat cordes a Cornell. La seva dona, Gertrude Morris Kirshbaum (1912-1973) va ensenyar arpa a la Texas Woman's University . Kirshbaum, durant 25 anys, va ser un cèlebre director de la Orquestra Simfònica de l'Est de Texas.
Es va retirar de l'ETSO el 1978.

## Referències

* ↑ Kirshbaum és nomenat director de String Teachers, Denton Record-Chronicle, 12 de febrer de 1950
* ↑ Qui és qui al sud i al sud-oest, 14a edició, 1975-1976, Marquès Qui és qui, Wilmette, Illinois (1975)
* ↑ Qui és qui al sud i al sud-oest, 15a edició, 1976-1977, Marquis Who's Who, Wilmette, Illinois (1976)
* ↑ Quién es quién en Occidente. 16a edición, 1978-1979, Marquis Who's Who, Wilmette, Illinois (1978)
* ↑ Quién es quién en Occidente. 17a edición, 1980-1981, Marquis Who's Who, Wilmette, Illinois (1980)
* ↑ Qui és qui a Occident. 18a edició, 1982-1983, Marquis Who's Who, Wilmette, Illinois (1982)
# Pulido

Pulido és el nom dels següents personatges:
* Adrián Pulido Pareja
* Francisco González Pulido (Ciutat de Mèxic, 1970), arquitecte, dissenyador i projectista mexicà
* Gisela Pulido i Borrell
* María Teresa Pulido Fernández
* Sonia Pulido
# Campionats del món de ciclisme de muntanya de 1991

Els Campionats del món de ciclisme de muntanya de 1991 van ser la 2a edició dels Campionats del món de ciclisme de muntanya organitzats per la Unió Ciclista Internacional. Les proves tingueren lloc del 15 i 16 de setembre de 1991 a Barga (Toscana) a Itàlia.

## Resultats
### Camp a través

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Masculí | John Tomac (USA) | Thomas Frischknecht (SUI) | Ned Overend (USA) |
| Femení | Ruthie Matthes (USA) | Eva Orvosova (TCH) | Silvia Fürst (SUI) |

### Descens

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Masculí | Albert Iten (SUI) | John Tomac (USA) | Glen Adams (USA) |
| Femení | Giovanna Bonazzi (ITA) | Nathalie Fiat (FRA) | Cindy Devine (CAN) |
| Masculí júnior | Bruno Zanchi (ITA) | Tomàs Misser (ESP) | Vernet De Ceuster (BEL) |
| Femení júnior | Rita Burgi (SUI) | Melanie Eberle (GER) | Stéphanie Ethoin (FRA) |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Estats Units | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 2 | Suïssa | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3 | Itàlia | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 4 | França | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Txecoslovàquia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Espanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | Bèlgica | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 6 | 6 | 6 | 18 |

## Referències

* Web oficial UCI
* Resultats masculins a les-sports.info
* Resultats femenins a les-sports.info
# Pol·lià

Pol·lià (en llatí Pollianus, en grec Πωλλιανός) va ser un poeta epigramàtic grec. D'aquest poeta consten cinc peces a l'Antologia grega. Per la primera d'aquestes peces es pensa que és probable que fos un gramàtic. Una altra peça està dedicada a un poeta de nom Florus probablement el poeta del temps d'Hadrià, el que situaria a Pol·lià a la primera meitat del segle ii.

## Referències

* ↑ Pollianus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 436
# Polèmica

Polèmica és la pràctica dels contendents religiosos, filosòfics, o polítics. Com a tal, un text polèmic sobre un tema sovint està escrit específicament per impugnar o refutar una posició o una teoria o si no una opinió generalitzada que es vol atacar.
* La paraula prové del grec polemikos (πολεμικως), que vol dir hostil (en un entorn bèl·lic -polemos ⇒ guerra).
* L'antònim d'una polèmica és una apologia.
* La polèmica era una antiga disciplina militar que ensenyava la manera de defensar o atacar un territori.
* El periodisme polèmic era comú a l'Europa continental quan les lleis de difamació no eren estrictes.
* Hi ha altres accepcions de la paraula. Polèmica és també una branca de la teologia, en relació amb la història o la conducta amb controvèrsia dels eclesiàstics.
* És també el Programa de Suport a la Recerca de Biblioteques "Pamflet i polèmica: pamflets com a guia per a les controvèrsies dels segles 17 al 19", coadministrat per la Universitat de St Andrews, la Universitat d'Aberdeen, i la Universitat de Lampeter de Gal·les, que ha recollit i col·locat milers de pamflets a la web per a un estudi de la retòrica de la polèmica.
* Plató va utilitzar un personatge anomenat Polemarchus a la República de Plató com un vehicle que permetia impulsar un debat ètic.

## Referències

* ↑ Definition
* ↑ polemicista, or polemical·literature, or polemics (rhetoric). britannica.com [Consulta: 21 febrer 2008].
* ↑ Nicole, Roger R. polemicista Theology: How to Deal with Those Who Differ from Us, Summer 1998.
* ↑ Pamphlet and polemicista: pamphlets es a guide to the controvèrsies of the 17th-19th centuries. specialcollections.st-and.ac.uk [Consulta: 21 febrer 2008]. Arxivat 2008-12-07 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Apologia
* Intolerància conversacional
* Advocat del diable
Viccionari
# Pol·lucita

La pol·lucita és un mineral de la classe dels tectosilicats, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat “grup de la Zeolita”. Va ser descoberta l'any 1846 a l'illa d'Elba, a la regió de la Toscana (Itàlia), sent nomenada així per Pollux, una figura de la mitologia grega germà de Castor, en al·lusió al fet que sol aparèixer associada a la castorita.
Un sinònim poc usat és el de silicat de cesi.

## Característiques químiques

És un alumin-tectosilicat hidratat de cesi, dins del grup de les zeolites en el qual estan els aluminosilicats de metalls alcalins i alcalinoterris. És l'equivalent amb cesi del mineral analcima (Na(Si₂Al)O₆·H₂O), amb el qual forma una sèrie de solució sòlida en la qual la substitució gradual del cesi per sodi va donant els diferents minerals de la sèrie.
A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impureses: ferro, calci, rubidi i potassi. Encara que presenta sistema cristal·lí cúbic té una varietat que cristal·litza en sistema monoclínic. Pot ser lleugerament de color rosa, a causa d'inclusions de montmoril·lonita.

## Usos

Alguns rars exemplars nets poden ser tallats i emprar-se com una gemma en joieria.

## Formació i jaciments

Es forma en roques pegmatites del tipus granit ric en liti, pot aparèixer en quantitats enormes. Sol trobar-se associat a altres minerals com: quars, espodumena, petalita, ambligonita, lepidolita, Elbaïta, cassiterita, columbita, apatita, eucriptita, moscovita, feldespat potàssic, albita o microclina.

## Referències

* ↑ «Pollucite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ N. Kamiya, K. Nishi y Y. Yokomori, 2008. "Crystal structure of pollucite". Z. Kristallogr. 223, 584–590.
* Pol·lucita, mindat.org.
* Pol·lucita, webmineral.com.
* Manual de pol·lucita, Mineral Data Publishing.
# Campionats del món de ciclocròs de 2018

Els Campionats del món de ciclocròs de 2018 van ser la 69a edició dels Campionats del món de ciclocròs. Les proves tingueren lloc el 3 i 4 de febrer de 2018 a Valkenburg, als Països Baixos.

## Organització

Els Campionats del món van ser organitzats sota els auspicis de la Unió Ciclista Internacional. Va ser la vuitena vegada que els Països Baixos acollien els campionats del món. El darrer cop havia estat el 2014.

## Resultats
### Homes

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Elit | Wout Van Aert (BEL) | Michael Vanthourenhout (BEL) | Mathieu van der Poel (NED) |
| Sub-23 | Eli Iserbyt (BEL) | Joris Nieuwenhuis (NED) | Yan Gras (FRA) |
| Júniors | Ben Tulett (GBR) | Tomáš Kopecký (CZE) | Ryan Kamp (NED) |

### Dones

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Elit | Sanne Cant (BEL) | Katie Compton (USA) | Lucinda Brand (NED) |
| Sub-23 | Evie Richards (GBR) | Ceylin del Carmen Alvarado (NED) | Nadja Heigl (AUT) |

## Enllaços externs

* Campionats del món de ciclocròs de 2018 - Lloc web oficial
# Irma Wyman

Irma M. Wyman (1928-2015) fou una de les primeres enginyeres informàtiques especialista en pensament sistèmic.
El 1945, Wyman va rebre una beca per estudiar al College of Engineering de la Universitat de Michigan i es va graduar amb una llicenciatura en Ciències el 1949. En aquell temps, les dones rebien poc suport en els programes d'enginyeria i per aquest motiu tot i que estava qualificada per ser membre de la Tau Beta Pi, la Societat d'Enginyeria d'honor, nomé va rebre una "Women's Badge", ja que aquesta societat no admetia les dones.
Quan era jove va treballar en un projecte sobre míssils en el Willow Run Research Center on utilitzaven les calculadores mecàniques per calcular la trajectòria. Arran d'una visita a un centre d'investigació marina que estava treballant en problemes semblants va descobrir que estaven usant un prototip d'un ordinador programable que s'havia desenvolupat a la Universitat Harvard, es va interessar en els ordinadors.
Després de graduar-se va entrar a treballar a la Honeywell Information Systems fins a arribar a ocupar-ne la vicepresidència abans de retirar-se el 1992.
Per defensar la importància de la presència de dones en l'enginyeria, la informàtica i camps afins, Wyman va dotar la beca Irma M. Wyman al Centre d'Educació de la Dona de la Universitat de Michigan.

## Premis i Honors

* Medalla de la Michigan Engineering Alumni Society - 2001
* Doctor honoris causa en Enginyeria per la Universitat de Michigan - 2007

## Referències

* ↑ «Irma M. Wiman ingeniera informática» (en castellà). Mujeres CONciencia. [Consulta: 4 febrer 2016].
* 1 2 «Irma Wyman». Michigan Engineer, Spring 2010: Women in Engineering. Arxivat de l'original el 2011-03-26. [Consulta: 4 febrer 2016].
* ↑ «Irma Wyman (1927-)». Women in the History of Computing Technology. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 4 febrer 2016].
* ↑ «Irma Wyman» (en anglès). Center for the Education of Women. [Consulta: 9 febrer 2016].

## Vegeu també

* Dones en la informàtica

## Enllaços externs

* «Oral History Interview with Irma M. Wyman, 1992». Honeywell archive, Minnesota Historical Society. Arxivat de l'original el 2013-04-03. [Consulta: 4 febrer 2016].
# Irene Gattiluso

Irene Gattilusso, o Irene Gattilussio va ser una emperadriu consort per casament amb l'emperador romà d'Orient Joan VII Paleòleg. Formava part de la família dels Gattiluso, ja que era filla de Francesc II Gattiluso, senyor de Lesbos.

## Biografia

Poc abans de l'agost de 1397, Irene es va casar amb el seu cosí segon, Joan VII Paleòleg, que, com ella, també era besnet d'Andrònic III Paleòleg.
Joan VII Paleòleg havia destronat el seu avi patern Joan V Paleòleg el 1390. Va regnar breument, del 14 d'abril al 17 de setembre del 1390 abans que Joan V recuperés el tron. A pesar de tot, Joan VII va aconseguir conservar el títol de coemperador i el domini de Silivri per la intervenció del sultà otomà Baiazet I. Joan V va morir l'any 1391. El va succeir Manuel II Paleòleg, l'oncle patern de Joan VII. Tot això va passar abans del matrimoni d'Irene Gattilusso amb Joan VII, sense que cap font mencioni si hi va participar.
Mentrestant, les relacions entre Manuel II Paleòleg i Joan VII Paleòleg van millorar. Del 1399 al 1402, Manuel II va emprendre un viatge per Europa occidental, buscant aliats que l'ajudessin a lluitar contra el sultà Baiazet I que assetjava Constantinoble. Durant la seva absència, Manuel II va confiar la regència i el govern de la ciutat a Joan VII. Aleshores, Irene ja estava casada amb Joan.
Baiazet va aixecar el setge l'any 1402 quan Tamerlà, el fundador de la dinastia mongol dels Timúrides, va envair Anatòlia obligant a l'Imperi Otomà a defensar-se. Joan VII va mantenir el control de Constantinoble fins al retorn de Manuel II. Sospitós d'haver conspirat per recuperar el seu tron, va ser expulsat de la ciutat el 1403. Irene i Joan VII van conservar els seus títols imperials i van establir la seva pròpia cort a Tessalònica. Joan VII va morir el 22 de setembre de 1408.
Irene va sobreviure al seu marit i es va retirar a l'illa de Lemnos. Va entrar en un convent i es va fer monja, prenent el nom religiós d'Eugènia. Les cròniques de l'historiador Franza diuen que hauria mort l'1 de juny de 1440 i que el seu enterrament es va fer a l'Església del Pantocràtor de Constantinoble.

## Fills

L'únic fill conegut d'Irene i Joan VII és Andrònic V Paleòleg. Va ser nomenat coemperador amb el seu pare per Manuel II Paleòleg quan va marxar de Constantinoble, però va morir als 7 anys el 1407.

## Referències

* ↑ Miller, William «The Gattilusj of Lesbos (1355–1462)». Byzantinische Zeitschrift, 22, 1913, pàg. 414.
* ↑ Philippides, Marios (transcr.). The fall of the Byzantine empire: a chronicle by George Sphrantzes, 1401-1477. Amherst, Mass.: University of Massachusetts Press, 1980, p. 52. ISBN 9780870232909.
# Dvurétxie (Kamtxatka)

* Per a altres significats, vegeu «Dvurétxie».
Dvurétxie (en rus: Двуречье) és un poble (un possiólok) del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2020 tenia 288 habitants. Pertany al districte de Iélizovo.

## Referències

* ↑ Населенные пункты Камчатки (даты возникновения, наименования, переименования, упразднения; краткая топонимика Камчатки)
* ↑ Березняки (Камчатский край — Россия)
# Dvuretxki

Dvuretxki (en rus: Двуречки) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2013 tenia 1.736 habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
* ↑ http://rgada.info/opisi/1354-opis_487-1/0006.jpg
* ↑ Часовня на могиле мужа Arxivat 2013-09-21 a Wayback Machine. // Gorod48
# Rumley Township (Ohio)

Rumley Township és una de les quinze municipalitats que componen el Comtat de Harrison, a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000, al poble hi trobem 1.575 persones, de les quals 791 viuen en parts no incorporades al municipi.
El poble de Jewett es troba al sud de Rumley Township, i el llogaret de New Rumley es troba al centre del municipi.
# San Manuel (Arizona)

San Manuel és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 4.375 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, San Manuel tenia 4.375 habitants, 1.458 habitatges, i 1.204 famílies La densitat de població era de 80,9 habitants/km².
Dels 1.458 habitatges en un 43,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,3% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 17,4% no eren unitats familiars. En el 15% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,6% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.019 $ i la renda mediana per família de 42.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.463 $ mentre que les dones 21.304 $. La renda per capita de la població era de 16.534 $. Aproximadament el 10,3% de les famílies i el 12,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- San Manuel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- San Manuel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dolgoprudni

Dolgoprudni - Долгопрудный (rus) - és una ciutat de l'óblast de Moscou, a Rússia. El nom de la vila deriva del rus Долгий пруд, 'dolgui prud', literalment "pantà llarg", que es refereix a la bassa llarga i estreta que es troba a la part nord-est de la vila. El nom de Dolgoprudni, però, de vegades s'escurça en Dolgopa.
Dolgoprudni limita a l'oest amb Khimki i al sud amb Moscou, de qui queda separada per l'autopista perifèrica MKAD. Al sud-oest queda bordejada pel canal de Moscou i al nord pel dipòsit Kliazminskoie.

## Història

Un poble anomenat Vinogràdovo, a l'indret de la vila actual, ja era conegut almenys d'ençà el segle xvii. Una via ferroviària hi fou construïda el 1900 i una estació el 1914. La localitat començà a desenvolupar-se quan s'hi construí una fàbrica de dirigibles el 1931. L'enginyer aeronàutic italià Umberto Nobile hi treballà durant cinc anys al llarg dels anys 1930. Durant molts anys la vila s'anomenà Drijablestroi, que significa "construcció de dirigibles".
El 1951 el cèlebre Institut de Física i de Tecnologia de Moscou fou transferit a Dolgoprudni, i començà la construcció del seu campus actual a la part sud de la vila, inspirada per Piotr Kapitsa, Lev Landau i Nikolai Semiónov, tres laureats del premi Nobel.
La ciutat té indústries de construcció mecànica i indústries químiques també. Tingué un desenvolupament prou ràpid amb les construccions residencials i comercials a causa del seu emplaçament favorable i de la forta demanda d'allotjament a la perifèria de Moscou.
# Sant Lluís Rei de Montlluís

Sant Lluís Rei de Montlluís és l'església parroquial de la vila de Montlluís, del terme comunal del mateix nom, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Està situada exactament al centre de la vila, a la Plaça de la República, entre els carrers d'Émile Zola i de Victor Hugo.

## Història

La primitiva església parroquial de Sant Lluís Rei era situada a la Ciutadella de Montlluís. Des del 1721, el rector de Montlluís promulgà la construcció d'una església nova, a la vila, lluny del soroll dels soldats i del seu llenguatge barroer i ple de renecs, que arribaven fins i tot en plena consagració, durant la missa. És obra de l'enginyer Delisle de Salins. El 1733 fou començada, acabada el 1737. Va costar 32.866 lliures, i l'abat de Sant Miquel de Cuixà hi contribuí proporcionant la fusta, extreta del bosc de la Mata, possessió de l'abadia.
L'estil dels enginyers militar defineix clarament l'estil de l'església, el caràcter militar de la qual és innegable: el seu disseny és d'un absolut rigor geomètric. Amb la construcció de l'església nova, la de la ciutadella va quedar desafectada.

## L'edifici

Té una sola nau, amb quatre trams i capelles laterals a cada banda, delimitades pels contraforts interiors. Té un portal clàssic, coronat per un frontó, i un campanar. L'església és il·luminada per vitralls i té una rica decoració de retaules i pintures murals.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «93 - Montlluís». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Cerd 107. Sant Lluís Rei de Montlluís». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Montlluís». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ L'església de Sant Lluís Rei de Montlluís en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Eglise paroissiale Saint-Louis, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.