OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sotto voce

* Si cerqueu altres usos, vegeu Sotto voce (pel·lícula).
Sotto voce (/ˈsɒaʊ ˈvoʊtʃi, ˈtanʊ-, -tʃɛ, -tʃeɪ/; ˈsotto ˈvoːtʃe: ˈsotto ˈvoːtʃe, literalment "sota la veu") significa baixar intencionadament la veu per a emfatitzar. En espanyol se sol utilitzar també l'expressió hablar entre dientes, però en català parlar entre dents és parlar de manera que no s'entén com a manera de mostrar enuig. El parlant fa l'efecte de pronunciar involuntàriament una veritat que pot sorprendre o ofendre. Galileo Galilei en la seva probablement apòcrifa enunciació "Eppur si muove" ("Però, [la Terra] es mou"), mentre parlava de la seva teoria heliocèntrica, és un exemple de enunciació sotto voce.

## Usos
### Dret

En dret, "sotto voce" en una transcripció indica una conversa sentida per sota de les capacitats del transcriptor.

### Teatre, literatura i retòrica

En teatre, literatura, i retòrica, sotto voce sol denotar l'èmfasi reeixit per baixar la veu en comptes d'aixecar-la, efecte similar al proporcionat per un apart. Per exemple, en Capítol 4 de Jane Eyre, Charlotte Brontë usa el terme sotto voce per a descriure la forma en què Mrs. Reed parla després de discutir amb Jane:
| « | :'I am not your dear; I cannot lie down. Send me to school soon, Mrs. Reed, for I hate to live here.' 'I will indeed send her to school soon,' murmured Mrs. Reed, sotto voce; and gathering up her work, she abruptly quitted the apartment. | » |
| — Jane Eyre |||

### Música

En música, sotto voce és una disminució dramàtica del volum de la veu o un instrument.

## Referències

* ↑ American Heritage Dictionary
* ↑ Collins English Dictionary
* ↑ Parlar a diccionaris.cat
* ↑ «Uniform Format Manual for Texas Reporters’ Records». Uniform Format Manual p. 8,17-18. State of Texas Judicial Branch. [Consulta: 18 abril 2018].
* ↑ Brontë, Charlotte. Jane Eyre. 3rd. London: Penguin Classics, 2008, p. 45.
# Habitatges de les antigues Voltes dels Pintors

«Habitatges de les antigues Voltes dels Pintors» té aquests significats:
* Habitatge al carrer Consolat de Mar, 33
* Habitatge al carrer Consolat de Mar, 35
* Habitatge al carrer Consolat de Mar, 37-41
# Martín Abizanda y Vallabriga

Martín Abizanda y Vallabriga (Saragossa, 21 de maig de 1915 - Madrid, 1976) va ser un dels més destacats periodistes de Aragó en el segle XX i pioner del periodisme cinematogràfic a Espanya.
Va treballar a partir de 1940 a les revistes Cámara i Semana, i des de 1952 dirigí els setmanaris Cine Mundo i Cine Radio, de gran èxit.
Va ser un dels primers periodistes aragonesos a dedicar íntegrament la seva obra a la temàtica del cinema, perquè en la ràdio va dedicar un espai titulat Pantallas y Escenarios a aquesta disciplina. Poc després va obtenir un premi atorgat pel Cercle d'Escriptors Cinematogràfics, per haver fundat en 1951 Cine en 7 días. També va escriure dos guions per a cinema, Siempre es domingo i Jandro. Va morir a Madrid.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1951 | Millor labor periodística | «Pantallas y escenarios» de Cabalgata fin de semana | Guanyador |
| 1963 | Millor labor periodística | | Guanyador |

## Referències

* ↑ «Martín Abizanda y Vallabriga». Gran Enciclopedia Aragonesa. Saragossa: DiCom Medios SL, sota llicència Creative Commons.
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1951». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 20 agost 2016].
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1963». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2019-03-27. [Consulta: 14 febrer 2016].
# Jaume Cervera

Jaume Cervera és el nom dels següents personatges:
* Jaume de Cervera (senyor de Gebut) (?, 1276), noble del llinatge dels Cervera de la subbranca de Gebut i Algerri.
* Jaume Cervera i Marquès (Castelló d'Empúries, 1858 - Barcelona, 1950), músic i compositor de sardanes.
* Jaume Cervera i Sisó (Montcada i Reixac, 1908 - Barcelona, 2007), futbolista català.
# Xi Jiang

El riu Xi (en xinès: 西江, Xī Jiāng, “riu de l'oest”), romanitzat com: Si Kiang. És un afluent del riu Perla a la República Popular de la Xina. Està format per la confluència dels rius Gui i Xun a Wuzhou, Guangxi. Flueix a través de Guangdong, i entra al delta del riu Perla a Zhaoqing. La branca principal passa just a l'oest de Macau a qui proporciona aigua. És navegable en tota la seva llargada. El sistema del riu Xi té 2.197 km, i, a la Xina, el seu volum d'aigua, 7.410 m³/s, només el supera el Iang-Tsé. Hi ha un altre riu anomenat Xi afluent menor del riu Jiulong al nord-oest de Xiamen.
# Teatro Rivoli

El Teatro Rivoli (nom portuguès, anomenat oficialment Rivoli Teatro Municipal) és una sala d'entreteniment situada a Porto (Portugal). Va ser inaugurat el 1913. A la dècada del 1970, el teatre va patir un retrocés, causat per una mala situació financera. El Rivoli va començar a deteriorar-se fins que l'Ajuntament de Porto va decidir comprar l'edifici. El teatre es va tancar el 1992 per un projecte total de remodelació, a carrèc de l'arquitecte Pedro Ramalho. L'anterior àrea de 6.000 m² s'ha ampliat a més d'11.000 m², amb la creació d'un auditori, un cafè concert, una sala d'assaig i un hall per a l'entrada dels artistes, així com espais per als serveis administratius i tècnics. A l'octubre de 1997, el Rivoli Teatro Municipal va tornar a obrir les portes.

## Enllaços externs

* Notícia sobre la possible privatització del teatre
# Finistrèlas

Finistrèlas (italià Fenestrelle) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 615 habitants. Està situat a la Vall Chisone, una de les Valls Occitanes. Forma part de la Comunitat Muntanyenca Vall Chisone i Vall Germanasca Comprèn les fraccions de Champs, Puy, Pequerel, Chambons, Depot, Mentoulles, Granges, Ville Cloze, La Latta i Fondufaux. Limita amb els municipis de Massello, Mattie, Meana di Susa, Prajalats, Roure i Usseaus.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Michele Chiappero | Llista cívica |
# Habitatges del carrer Carril, 38-42 (Molins de Rei)

Els Habitatges del carrer Carril, 38-42 és una obra de Molins de Rei (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt de tres casetes modernistes formades per planta baixa i pis. La planta baixa, a totes, consta de porta d'accés i finestres emmerletes. Quant al pis, l'edifici central es caracteritzada per una balconada amb dos finestres. A la part superior, amb un remat emmerletat. Quan al pis, l'edifici central es caracteritza per una balconada amb dues finestres. A la part superior, amb un remat emmerletat, hi ha un plafó de ceràmica amb les inicials "MR", així com un fris del mateix material en blanc i blau. Quant a les cases laterals, el pis consta de una balconada amb barana de ferro. La façana està decorada amb esgrafiats de tipus vegetal. La part superior de l'edifici acaba amb un emmerletat de ceràmica vidriada i uns semi-arcs sobresortits a sota, amb la mateixa decoració.

## Referències

* ↑ «Habitatges del carrer Carril, 38-42». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 novembre 2017].
# Porsche 968

El Porsche 968 és un cotxe esportiu fabricat a la fàbrica de Porsche a Stuttgart que disposava de carrosseries en versions coupé i cabriolet, producte de l'evolució del Porsche 944 i que es va comercialitzar des del 1991 al 1995. El seu elevat preu, junt amb altres factors, van fer que aquest vehicle no tingués l'èxit comercial esperat, assolint unes modestes vendes totals de 11.241 vehicles. El 968 va morir el 1995 sense deixar substitut.

## Motoritzacions i versions

El Porsche 968 disposava d'un motor de 4 cilindres i 3 litres de cilindrada que donava una potència de 240 cv, que li atorgaven unes prestacions de primer ordre.
Es va fabricar una versió turbo S que donaven un rendiment de 305cv, i una turbo GTS que donava 350cv, però cap d'elles va passar del nivell prototip amb una producció en xifres molt limitades, i que no es van arribar a comercialitzar.
El 968 va disposar d'una versió alleugerida, anomenada CS. Es caracteritza pel color de les llantes en el mateix color de la carrosseria, i per disposar d'un equipament molt reduït, fins is tot sense aire condicionat.

## Referències

* ↑ Colin Young, Porsche powers home in debut, Melbourne Age, 22 February 1993
* ↑ What is a 968? Arxivat 2010-10-30 a Wayback Machine., sourced from Porsche 924/944/968, Peter Morgan
* ↑ Peter Morgan, Original Porsche 924/944/968, Bay View Books, 1998.
* ↑ Boothman, Nigel «1992-95 Porsche 968 Buying Guide». Thoroughbred & Classic Cars, 450, 01-01-2011, pàg. 106–109.

## Bibliografia

* Jörg Austen: Porsche 924 – 944 – 968. Die technische Dokumentation der Transaxle-Modelle. Editorial Motorbuch Verlag, Stuttgart 2003, ISBN 3-613-02305-9.

## Enllaços externs

* 968Forums Resource website and forum in the US
* 968.net, the Porsche 968 online community Arxivat 2020-10-25 a Wayback Machine.
* 968uk.com Porsche 968 online resource and forum based in the UK
* Larry Griffin «Road Test: Porsche 968». Car and Driver, March 1992, pàg. 47–50.
* Fitzgerald Racing 968 Turbo RS
# Xenorhina minima

Xenorhina minima és una espècie de granota de la família Microhylidae que viu a Indonèsia.

## Referències

* Richards, S. & Price, D. 2004. Xenorhina minima. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 27 d'abril del 2008.
# Pau Franch Franch

Pau Franch Franch (nascut el 25 de juliol de 1988 a Betxí, la Plana Baixa, País Valencià) és un futbolista professional valencià que juga com a davanter.

## Referències

* ↑ «Diez años después regresa Pau Franch» (en castellà). Radio Alcoy, 01-07-2019. [Consulta: 24 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Pau Franch Franch a BDFutbol
* Fitxa de Pau Franch Franch a Futbolme (castellà)
* Pau Franch Franch, Fitxa a Soccerway
# Exotheca

Exotheca és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Exotheca abyssinica (Hochst. ex A. Rich.) Andersson
* Exotheca chevalieri (A. Camus) A. Camus ex M. Schmid
# Sultanabad

«Sultanabad o Soltanabad» té aquests significats:
* Sultanabad, antic nom d'Arak (Iran), ciutat a l'oest del país
* Sultanabad, antic nom de Paghakn, ciutat d'Armènia
* Soltanabad, antic nom d'Eqbaliyeh, ciutat de l'Iran
* Oldjeitu-Sultanabad ciutat persa fundada al començament del segle xiv per Oldjeitu a l'estepa de Mughan a la riba del Kur
* Sultanabad (Andhra Pradesh), mandal del districte de Karimnagar, a Andhra Pradesh, Índia
* Sultanabad (Karachi), barri de Karachi, Pakistan
* Soltanabad (Azerbaidjan), municipalitat del districte (rayon) de Saatly a l'[Azerbaidjan]
* Soltanabad (Khorasan), població de la província de Razavi Khorasan, a l'Iran
# Urbà VIII

Maffeo Barberini (1568-1644) va ser escollit papa el 1623, i va adoptar el nom d'Urbà VIII. Membre de la família de nobles florentina Barberini, va ser doctor en dret, i va exercir els càrrecs eclesiàstics d'arquebisbe de Natzaret i de Spoleto, nunci papal a França i cardenal.
La profecia de sant Malaquies es refereix a aquest papa com Lilium et rosa (Lliri i rosa), citació que pel que sembla fa referència al seu lloc de naixença, Florència, el símbol del qual és la flor de lis (lliri) i que comparteix amb França, país que durant el seu pontificat va tenir greus conflictes amb Anglaterra, simbolitzada per una rosa.

## Poesia

El compositor Giovanni G Kapsberger (1580-1651) posà música a dos llibres de poesies d'aquest papa.

## Vegeu també

* Plaça Barberini.

## Referències

* ↑ «Urbà VIII». A: Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enbciclopèdia.
# Porsche Boxster

El Porsche Boxster és un automòbil esportiu produït pel fabricant alemany Porsche des de l'any 1996. A diferència dels altres descapotables de Porsche, aquest no va ser desenvolupat sobre la base d'un cupè. El Boxster va ser el model més venut de la marca, fins al llançament del tot-terreny Porsche Cayenne en l'any 2002. Els seus principals rivals són els alemanys Audi TT, BMW Z3 i Z4 i la classe SLK de Mercedes-Benz, i els japonesos Profunda S2000 i Mazda MX-5.
És un dues places amb motor central darrere longitudinal i tracció del darrere. Per primera vegada en un Porsche amb motor del darrere, el Boxster té motor refrigerat per aigua i no per aire. Ambdues generacions tenen dues versions anomenades "Boxster" i "Boxster S". Existeixen amb caixes del canvi automàtica de cinc marxes, i manual de cinc ("Boxster") o sis marxes ("Boxster S").
El Boxster va començar a ser fabricat a Stuttgart, Alemanya, i després a Uusikaupunki, a Finlàndia. El nom Boxster és una combinació de les paraules "boxer" i "roadster", referint-se al motor boxer i als descapotables de dues places.

## Versions i motoritzacions
### Boxster (projecte 986)

Primera generació, fabricat des del 1996 fins al 2004

### Boxster (projecte 987)

Segona generació, fabricat des del 2004 fins al 2012

### Boxster (projecte 981)

Tercera generació, fabricat des del 2012 fins al 2016

### 718-Boxster (projecte 982)

Cuarta generació, fabricat a partir del 2016 Estèticament es tracta d'una rentada de cara del boxter 981, però mecànicament, és on es troben els canvis radicals. Porsche torna als 4 cilindres, perquè el nou Boxster munta un motor boxer turbo, de dos litres de clindrada, donant una potència de 300cv. La versió S munta un 2,5 litres turbo, també de quatre cilindres, i potència màxima de 350cv.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Porsche
# Xenopsylla cheopis

Xenopsylla cheopis es una espècie de sifonàpter de la família Pulicidae, paràsit de les rates. El nom del gènere prové del grec χένος, xénos, estranger, i de ψύλλα psylla, puça; i el d'espècie del grec χέοπς, kéops, faraó d'Egipte, el segon de la quarta dinastia (Imperi Antic).

## Característiques

Aquesta puça és fàcilment identificable per la quetotàxia[2] plantar del segment V del tars anterior. En la femella, l'espermateca és molt característica. Longitud: mascle 1,4-2 mm.; femella 2,5-3 mm.

## Història natural

Es tracta d'una espècie essencialment afrotropical, però present actualment en totes les zones càlides o càlides-temperades del globus. La seva presència fora d'aquestes regions és esporàdica i sempre lligada a les “immigracions” repetides, sobretot en els ports marítims. Pica a l'home com a hoste accidental.
Els seus hostes primaris són Rattus rattus (rata negra) i Rattus norvegicus (rata nórdica). L'hoste secundari és Mus domesticus (ratolí domèstic) i un altre hoste accidental pot ser Dipodillus campestris (gerbil nord-africà). Aquesta puça acostuma a ser sinantròpica i està lligada a la distribució de les rates, essent essencialment estival en les regions temperades i podent-se trobar, durant tot l'any, sota la seva forma imaginal. És una puça més aviat mandrosa, salta poc i no s'allunya gaire de les rates mortes.
És sobretot aquesta puça la que transmet la pesta de rata a rata, i de la rata a l'home[3]. També transmet el tifus murí (provocat per la proteobacteria alfa Rickettsia mooseri) i és hoste intermediari dels cestodes (cucs de cos aplanat) de rosegadors del gènere Hymenolepis.

## Notes

1. ↑ Charles Rothschild va recol·lectar aquesta puça l'any 1901 a Shendi, un important i històric centre comercial del Sudan, situat a el marge dret del riu Nil, a 150 km. al nord-est de Kartum i a 45 km. al sud-oest de l'antiga ciutat de Mèroe, que conté diverses piràmides i temples dedicats a deus egipcis i nubis.
2. ↑ Es denomina quetotàxia a la disposició del conjunt de quetes (sedes o pèls mòbils del tegument) presents en un apèndix o una part del cos.
3. ↑ Malgrat estar acceptat i confirmat que aquesta puça és la gran transmissora de la pesta en humans (hi hauria almenys 125 espècies de puça capaces d'aconseguir-ho), suporta malament els climes freds, de manera que no semblaria haver estat la responsable de les grans epidèmies sofertes en les regions europees. Més aviat semblaria que, en aquest cas, la responsable hauria estat la puça Nosopsyllus fasciatus, la puça de la rata nòrdica, però això encara estaria per confirmar-se.

## Bibliografia

* Hopkins, G.H.E i Miriam Rothschild. An Illustrated Catalogue of the Rothschild Collecion of Fleas in the British Museum (Vol. I). The Trustees of the British Museum (London, 1953)
* Sistach, Xavier. Insectos y Hecatombes (vol. I-II). RBA (Barcelona, 2012-2014). ISBN 978-84-9006-322-4 ; ISBN 978-84-9056-297-0
* Beaucournu, Jean-Claude i Launay, Henri. Les puces de France et du bassin méditerranéen occidental. Fédération Française des Sociétés de Sciences Naturelles (Paris, 1990). ISBN 2-903052-10-7
# Pas de San Francisco

El Pas de San Francisco (castellà: Paso de San Francisco) és un coll fronterer entre les repúbliques de Xile i Argentina, situat en la serralada dels Andes a una altura de 4.726 metres sobre el nivell mitjà del mar. Uneix la II Regió d'Atacama, Xile amb la Província de Catamarca, Argentina.

## Galeria

* Paisatge, costat argentí
* Laguna verde
* Punt de control de la polica xilena

## Referències

* ↑ «Pasos fronterizos» (en castellà). Ministerio de Relaciones Exteriores de Chile. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 4 març 2015].
* ↑ «Paso Internacional San Francisco» (en castellà). Gendarmeria Nacional Argentina. Arxivat de l'original el 2015-02-27. [Consulta: 5 març 2015].
# Teleruptor

Un teleruptor és un element comandat a distància mitjançant un sistema electromagnètic que pot permetre o impedir el passatge del corrent elèctric. Es constitueix per un electroimant i un o més contactes. És molt semblant a un interruptor mecànic però se’n destria perquè l'interruptor mecànic s'acciona polsant manualment i el teleruptor s'acciona rebent un senyal elèctric a distància. El teleruptor és un element biestable, és a dir, té dos estats estables, i per tant, resta permanent en la posició en la qual es troba.

## Funcionament

El teleruptor s'acciona prement un interruptor a distància que envia el senyal elèctric al teleruptor. En rebre el senyal elèctric la bobina de l'electroimant fa que el contacte canviï de posició i no canvia fins que la bobina rep un nou senyal, és a dir, si és obert es tanca i no es torna a obrir fins que rep una nova impulsió elèctrica, i si és tancat s'obre i no es tanca fins que no rep una altra impulsió elèctrica. El teleruptor no ha de realimentar la bobina de l'electroimant cada vegada que aquesta rep una impulsió, gràcies al seu mecanisme d'unió i separació del contacte.

## Aplicacions

Els teleruptors es poden aplicar en instal·lacions d'habitatges en l'encesa de làmpades en punts diferents de manera que substitueixen d'una manera econòmica i simple els commutadors i els commutadors d'encreuament. També s'apliquen en instal·lacions industrials per a evitar manipulacions amb mecanismes pels quals passa una intensitat elevada.
Actualment existeixen també teleruptors amb regulació d'intensitat lluminosa: a part de poder encendre o apagar un llum, poden regular la intensitat gràcies a un circuit electrònic incorporat. Aquestes regulacions es duen a cap quan se substitueix la breu pulsació al polsador per una pulsació perllongada fins a obtenir la intensitat desitjada. Aquest procés de regulació pot ser invers, és a dir, que pot augmentar o disminuir la intensitat segons el polsador polsat.
# Metó de Tàrent

Metó (en llatí Meton, en grec antic Μέτων) fou un ciutadà de Tàrent que quan es va proposar cridar a Pirros de l'Epir per demanar-li ajuda en la lluita contra els romans, (281 aC) va entrar a l'assemblea del poble amb un vestit de festa i cantant i dansant acompanyat d'un flautista, com si vingués d'un banquet. Quan li van preguntar que passava va dir que actuava així perquè quan Pirros arribés la vida canviaria i que aprofitava per ballar mentre encara podia. Aquest artifici va produir un gran efecte a l'assemblea però tot i així no va aconseguir posposar el decret per demanar que Pirros vingués. Aquesta anècdota l'expliquen Plutarc i Dió Cassi.

## Referències

* ↑ Meton a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1068
# Finisterre

* No s'ha de confondre amb Fisterra.
Finisterre (29) (en francès Finistère i en bretó Penn-ar-Bed), també dit de manera conservadora Penarbet, és un departament francès situat a la Bretanya. El seu nom en bretó i en llatí vol dir "fi de la terra". La capital del departament és Quimper, i les altres ciutats importants són Douarnenez, Châteaulin, Morlaix, Concarneau, i Brest, base dels submarins nuclears francesos.

## Història

El departament de Finisterre és un dels vuitanta-tres departaments originals creats durant la Revolució Francesa, el 4 de març de 1790 (en aplicació de la llei del 22 de desembre de 1789). Va ser creat a partir de la part més occidental de l'antiga província de Bretanya.

## Geografia

El departament bretó de Finisterre limita a l'est amb els departaments de les Costes del Nord i Ar Mor-Bihan, mentre que al nord, a l'oest i al sud les seves costes estan banyades pel canal de la Mànega i l'oceà Atlàntic.

## Llengua

Finisterre és el departament amb més parlants de bretó de tota la regió. Els efectius ponderats que aporta l'enquesta Etude de l'histoire familiale, duta a terme per l'INSEE (Institut Nacional d'Estadística i Estudis Econòmics) el 1999, són de 132.000 parlants de bretó majors de divuit anys. Aquesta xifra suposa el 15,49% de la població total del departament de Finisterre. Així mateix hom hi afegeix els alumnes de les escoles bilingües (4.333 a l'inici del curs escolar 2005-2006) i els alumnes que segueixen cursos de bretó en els establiments públics de primària (més de 7.600 al curs 2002-2003) i de secundària (més de 1.800 al curs 2002-2003).

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | 439 046 | 452 895 | 483 095 | 524 396 | 546 955 | 576 068 | 612 151 | 617 710 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 606 552 | 627 304 | 662 485 | 642 963 | 666 106 | 681 564 | 707 820 | 727 012 | 739 648 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 773 014 | 795 103 | 809 771 | 762 514 | 753 702 | 744 295 | 756 793 | 724 735 | 727 847 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 749 558 | 768 929 | 804 088 | 828 364 | 838 687 | 852 418 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Vegeu també

* Llista de municipis de Finisterre
* Llista de cantons de Finisterre
* Consell General de Finisterre

## Enllaços externs

* Consell General de Finisterre Arxivat 1997-01-30 a Wayback Machine. (francès)
* Prefectura (francès)
* Comitè departamental de turisme (francès)