OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Acord tripartit de Madrid

Acord tripartit de Madrid o Acords de Madrid és el nom simplificat de la Declaració de principis entre Espanya, el Marroc i Mauritània sobre el Sahara Occidental, signada el 14 de novembre de 1975 en Madrid entre els representants d'Espanya, Marroc i Mauritània sobre el fins llavors denominat Sàhara Espanyol. Es componen d'una declaració política i diversos annexos secrets.
La declaració política estipula que Espanya transferirà l'administració del Sàhara Occidental. Aquesta transferència es fa a una administració temporal tripartida composta per Espanya, el Marroc i Mauritània.
La validesa jurídica d'aquest acord ha estat qüestionada pel Secretari General Adjunt d'Assumptes Jurídics i Assessor Jurídic de les Nacions Unides, Hans Corell, en un important dictamen de 29 de gener de 2002 sobre la legalitat dels acords petrolífers signats pel Marroc. En l'actualitat, l'ens encarregat d'intervenir en la qüestió és la Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental.
La veritat és que, després d'aquest acord, l'ONU no ha considerat ni al Marroc (ni, en el seu moment, a Mauritània) com a potències administradores del territori del Sàhara Occidental, que segueix figurant en la llista de l'ONU com a únic territori espanyol pendent de descolonització.
Al costat de l'acord polític existien uns annexos secrets, dels quals només una part ha estat filtrada. Els annexos secrets econòmics estipulaven la cessió al Marroc del 65% de l'empresa Fos Bucraa, que explotava els rics jaciments de fosfats del Sàhara Occidental, a canvi que Espanya obtingués drets de pesca per 800 vaixells durant 20 anys. Els acords secrets en matèria de pesca van ser incomplits pel Marroc.
Políticament, els acords de Madrid van ser un pas important de la dinastia alauita en la consecució del seu projecte de Gran Marroc. La importància del suport prestat pels Estats Units ha estat considerat per alguns analistes com a definitiu.

## Vegeu també

* Sàhara espanyol
* Història del Sàhara Occidental

## Referències

* ↑ Declaració de principis entre Espanya, Marroc i Mauritània sobre el Sàhara Occidental, Font: "United Nations Treaty Series", extraoficialment «Acord tripartit de Madrid» o «Acordo de Madrid».
* ↑ Carta de data 29 de gener de 2002 dirigida al President del Consell de Seguretat pel Secretari General Adjunt d'Afers Jurídics, Assessor Jurídic.
* ↑ Página oficial en español
* ↑ Resolució 1495
* ↑ Library of Congress. Country Studies: Mauritania.
* ↑ Carta del 29 de gener de 2002 del Sotssecretari General per a Assumptes Legals al President del Consell de Seguretat.
* ↑ «Annexos econòmics.». Arxivat de l'original el 2009-10-27. [Consulta: 18 gener 2015].
* ↑ Jacob Mundy "Le Monde diplomatique" English edition. January 2006
# Les Torres (Artés)

Les Torres és un mas a més d'un km a l'oest del nucli d'Artés (el Bages) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Arquitectura

Es tracta d'una construcció militar del segle xi que esdevingué, més tard, una masia (documentada com a tal al segle xvi); es tracta d'un castell-palau romànic transformat però que conserva gairebé íntegrament l'edifici originari. És un singular edifici de planta rectangular (20,80 x 3,80 m.) coronat per una torre circular al sector nord-oriental i amb el carener perpendicular a la façana de migdia. La nau hauria estat rematada, en sentit contrari, per una torre idèntica a la conservada. Les parets, de gran amplària, fan 1,40 m i l'alçada de l'edifici (avui seccionada en dos pisos) és de 9,90 m. La il·luminació s'aconseguia gràcies a l'obertura d'unes deu finestres de doble i simple esqueixada obertes a l'arrencada de la volta i algunes tenen forma d'espitlleres. L'aparell està format per petits blocs de pedra escantonats i col·locats en filades. La volta està feta amb lloses i còdols.
La masia amplià les seves dependències al sector de llevant i migdia en tres nivells de pisos diferenciats a l'exterior pels diferents modes d'obertura emprats.

## Història

L'actual masia de les Torres fou una fortalesa del terme i vall d'Artés probablement amb la doble funció de guaita i d'explotació agrària. És una obra del segle xi construïda dins els dominis de la seu episcopal de Vic, dominis que foren confirmats l'any 889 en un precepte del rei Odó i que perduraren fins a la desamortització. En el Fogatge de l'any 1553 es fa referència a Les Torres com a mas situat al sector d'Horta de la Vila d'Artés i el seu propietari era "Bagriel Torra sta al Mas Torres".

## Referències

* 1 2 3 «Masia les Torres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Geeste

El Geeste és un afluent del Weser a l'estat de Baixa Saxònia.
El riu neix al geest de la confluència d'uns petits rierols fonts prop de Hipstedt. El primer tram des de la font als pujols d'un altitud de màximum 25 metres del geest és caracteritzat per un curs meandrós en una vall estreta. El curs intermedi al maresme va ser rectificat i moltes rescloses impedeixen l'acció de la marea i una reducció considerable de les zones inundables. Abans de la construcció de la resclosa de Schiffdorf (el 1892) al quilòmetre 12, la influència de la marea es feia sentir fins a 30 km terra endins. Després de la construcció de la resclosa antimarejada a la desembocadura, l'efecte de la marea els limita als darrere 8,5 km. Des de l'inici del segle xxi, al marc de la directiva europea de l'aigua van començar obres per a renaturar el riu, tornar a crear zones inundables i augmentar l'accessibilitat als peixos migratoris.
Els darreres 28 km fins a la desembocadura van ser canalitzades. En connectar amb el canal Bederkasa-Geeste forma una via navegable que connecta el Weser amb l'Elba.

## Afluents

* Spadener Markfleth
* Canal Bederkasa-Geeste
* Wittgeeste
* Grosse Beek
* Scheidebach
* Grove
* Fielsdorfer Mühlenbach
* Prop de la font
* Resclosa a Bremerhaven
* Meandre a Bremerhaven
* Pont Kennedy i resclosa antimarejada

## Referències

* ↑ Bund für Umwelt und Naturschuts Deutschland (BUND). WRRL-Umsetzung an der Unterweser: Modellprojekt Geeste (pdf) (en alemany), 2008, p. 4+5. Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
# Rincón de Cuadra

Rincón de Cuadra és una entitat de població de l'Uruguai, ubicada al sud-oest del departament de Durazno, sobre el límit amb Florida. Té un nucli poblacional d'uns 4.000 habitants, segons les dades del cens del 2004.
Es troba a 79 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* 1 2 (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Molí del Rafel (Montbrió del Camp)

El molí del Rafel és un edifici de Montbrió del Camp (Baix Camp) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'antic molí del Rafel es troba al sud-oest del terme de Montbrió del Camp, a uns dos quilòmetres del nucli de la població, en el camí que va de Montbrió del Camp a Mont-roig a dos-cents metres abans de la riera de Riudecanyes.
L'aspecte actual del molí és d'un edifici de planta baixa i dos pisos, amb contraforts a cada costat de la façana. El material constructiu que hi predomina és el paredat. L'arc de mig punt de la porta està fet amb maons, així com els arcs rebaixats de les finestres. La teulada, de teula àrab, és a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. A la part de sota de les teules de la teulada es conserven inscripcions amb lletres gòtiques dels municipis del voltant (Mont-roig, Riudoms, l'Arboç) i el cognom familiar de l'antic propietari del molí (Folch).
L'element més significatiu d'aquesta construcció és el matacà fet de maó que se sosté damunt de d'unes mènsules i una base de pedra rogenca. Aquest element dona al molí un caràcter defensiu.
Els forjats que estructuraven el molí en planta baixa i dos pisos han estat enderrocats.
Originàriament fou un molí de farina més tard, però, en implantar-se el conreu de la vinya, va esdevenir un molí de sofre.
Adossada al molí, hi ha l'antiga bassa, construïda amb paredat i maons.
És un dels dos molins del terme de Montbrió del Camp, juntament amb el Molí del Flarès, que es troben catalogats al Patrimoni de molins de la demarcació de Tarragona.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Molí del Rafel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Molí del Rafel». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Yucca torreyi

Yucca torrey és una espècie d'arbust perennifoli, de fulla perenne i rígida, de la família de les Agavàcies. Aquest gegant és natiu de Texas occidental a Mèxic nord.
Triga molts anys a arribar a la seva alçada màxima. El seu aspecte és molt semblant al de les palmes i les seves atractives flors penjants les fan molt apreciades, a més de ser plantes útils. Les seves tiges són massisses, les fulles són com dagues i de pues grans. Les fulles lanceolades neixen en rosetes del centre de les quals brolla un llarg escap floral amb un grup de flors pèndules acampanades. La flor és de color ivori. La pol·linització succeeix poques vegades i només per intervenció de la papallona de la yuca.
El cabdell fermentat produeix una beguda alcohòlica, el "sotol", d'aspecte semblant al tequila, típic de l'Estat de Chihuahua (Mèxic) i de zones confrontants. Fins i tot l'oli que pugui derivar d'aquesta planta s'usa com a pigment en alguns sabons de tocador, tot i que això no és molt comú.

## Descripció

Plantes solitàries, erectes, arborescents, de fins a 2,5-6,9 metres inclosa la inflorescència. Presenta una tija simple o amb 2 a 4 branques. Les làmines de les fulles són erectes, 43–115 × 3.1–8.4 cm, rígides, llises, glabres, marges conspicus, pilífers, es van desfilant en pels recaragolats. Les inflorescències són erectes, paniculades, sovint amb branques proximals que sorgeixen més enllà de les rosetes. les flors són penjants, amb el periant campanulat; amb els tèpals connats (fusionats) basalment a la corol·la de color blanc a blanc- verdós, ovades, 3.9 a 10.8 cm; filaments de mitjana 2.2 cm de la base dels tèpals, glabres; anteres 1-6 mm; pistil 2,8-8 × 0.7 cm; ca. ovari 4,5-5 vegades més llarg que ample; estil de 4,5 mm; estigmes diferents. Fruites pendent, són baies, indehiscents, allargats, 3,6-13,6 × 1,8 -3,6 cm, carnosos i suculents. Llavors de color negre, 7,7 mm de diàmetre i 2,9 mm de gruix suau.

### Sinonímia

Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: April 2013
* Yucca faxoniana Sarg. Preferred
* Yucca macrocarpa (Torr.) Coville
* Yucca australis Trel.
* Samuela faxoniana Trel.
* Sarcoyucca australis (Trel.) Linding.
* Sarcoyucca macrocarpa (Torr.) Linding.
* Yucca baccata var. macrocarpa
* Yucca australis var. valida
* Yucca torreyi f. parviflora

## Referències

* ↑ «Eve's needle - Encyclopedia of Life». [Consulta: 30 juliol 2021].
* ↑ «Yucca torreyi a EOL» (en anglès). [Consulta: 2 desembre 2014].
* ↑ «Yucca torreyi a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 2 desembre 2014].
# Haplochromis oligacanthus

Haplochromis oligacanthus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Ubangui (Àfrica).

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplochromis occultidens

Haplochromis occultidens és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Kivu (Àfrica).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Snoeks, J., 1994. The haplochromines (Teleostei, Cichlidae) of Lake Kivu (East Africa): a taxonomic revision with notes on their ecology. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 270:1-221.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplochromis pallidus

Haplochromis pallidus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ariel d'Or

El premi Ariel d'Or és un premi que "simbolitza el treball d'excel·lència que un membre de la indústria cinematogràfica ha assolit al llarg de la seva carrera i que ha contribuït al desenvolupament i creixement de la cinematografia mexicana". És el premi més alt atorgat a una persona o institució de la indústria cinematogràfica mexicana per l'Academia Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas (AMACC). S'atorga anualment des del 1986 durant la concessió del Premio Ariel. Del 1988 al 1990 el premi no es va atorgar. Amb motiu del 50è aniversari del "Premi Ariel" el 2008, es van premiar 15 personalitats juntament amb un "Ariel d'Or". Abans de la introducció de l '"Ariel de Oro", fins al 1988 inclòs, el "Premio Ariel" va rebre un "Premi Especial" per serveis a la indústria cinematogràfica mexicana.

## Receptors

* 1973: Alex Phillips
* 1975: Dolores del Río
* 1977: Rodolfo Echeverría
* 1978: Luis Buñuel
* 1980: Felipe Cazals
* 1986: María Félix
* 1987: Gabriel Figueroa, Cantinflas
* 1988–1990: nicht vergeben
* 1991: Alejandro Galindo, La sombra del caudillo, Raúl de Anda
* 1992: Fernando de Fuentes, Ismael Rodríguez
* 1993: Marga López, Miguel Zacarías
* 1994: Adalberto Martínez, Gregorio Walerstein
* 1995: Manuel Esperón
* 1996: Raúl Lavista
* 1997: Antonio Aguilar, Katy Jurado, Roberto Cañedo
* 1998: Janet Alcoriza, Rafael Leal Díaz
* 1999: Lilia Prado, Walter Reuter
* 2000: Gunther Gerzso Wendland, Libertad Lamarque
* 2001: Lupita Tovar, Rubén Gámez
* 2002: Emilio Carballido, Emilio García Riera
* 2003: Elsa Aguirre, Filmoteca de la UNAM
* 2004: Estudios Churubusco, Gloria Schoemann
* 2005: Carmen Montejo, Julio Pliego
* 2006: Centro de Capacitación Cinematográfica, Centro Universitario de Estudios Cinematográficos, Ernesto Alonso
* 2007: Ignacio López Tarso, Rosalío Solano
* 2008: Fernando Morales Ortiz, Silvia Pinal, Adolfo Ramírez, Bertha Chiú, Carlos Horcasitas, Enrique Lechuga, Enrique Morales, Fernando Ramírez, Francisco López Serrano, Heriberto Gutiérrez, Jesús Durán, Juvenal Herrera, Laurencio Cordero, Marcelino Pacheco Guzmán, Salvador Serrano
* 2009: Alejandro Parodi, Fannie Kauffman
* 2010: Cineteca Nacional, Felipe Cazals
* 2011: Ana Ofelia Murguía, Jorge Fons
* 2012: Alfredo Joskowicz, René Ruiz Cerón
* 2013: Columba Domínguez, Mario Almada i Rafael Corkidi
* 2014: Arturo Ripstein, Ernesto Gómez Cruz
* 2015: Bertha Navarro, Miguel Vásquez
* 2016: Rosita Quintana, Paul Leduc
* 2017: Lucero Isaac, Isela Vega
* 2018: Queta Lavat, Toni Kuhn
* 2019: Héctor Bonilla
* 2020: Lucía Álvarez, María Rojo

## Referències

* ↑ Premi Ariel Arxivat 2020-11-24 a Wayback Machine. al web de l'IMCINE
* ↑ Ariel de Oro 2020 | Ariel 62 al web de l'AMACC
# Anna Sofia

Anna Sofia és el nom dels següents personatges:
* Anna Sofia de Schwarzburg-Rudolstadt (Rathsfeld (Alemanya), 9 de setembre de 1700 - Romhild, 11 de desembre de 1780) fou una noble alemanya.
* Anna Sofia de Dinamarca (Flensburg, Dinamarca, 1 de setembre de 1647 - Prettin, 1 de juliol de 1717) fou electora consort de Saxònia.
* Anna Sofia de Saxònia-Gotha-Altenburg (Gotha (Alemanya), 22 de desembre de 1670 - Rudolstadt, 28 de desembre de 1728) era una noble alemanya.
* Anna Sofia de Brunsvic-Wolfenbüttel (Wolfenbüttel (Alemanya), 29 d'octubre de 1659 - 28 de juny de 1742) era una noble alemanya.
* Anna Sofia de Prússia (Königsberg (Rússia), 11 de juny de 1527 - Lübz, 6 de febrer de 1591) era una noble alemanya
# Heinrich Porges

Heinrich Porges (Praga, 25 de novembre de 1837 - Múnic, 17 de novembre de 1900) mestre de capella, crític musical i escriptor txec-austríac d'origen jueu.
Fill de Simon Porges (1801-1869) i de la seva esposa Charlotte. Va estudiar Filosofia i Dret a Praga, i es va dedicar més tard a la música. El 1863 es va convertir en assistent del crític Franz Brendel a l'edició de "Neue Zeitschrift für Musik" de Leipzig, i des de 1867 de la Süddentsche Presse, de Múnic, sent després professor de l'Escola Reial de Música. Amic i ardent partidari de Wagner, també propagà les obres de Berlioz, Liszt, Cornelius i Bruckner, fundant el 1886 una societat de concerts que també executava música dels clàssics com Palestrina, Bach, etc.
A més de nombrosos articles, se li deu: Ueber die Aufführung der 9. Symphonie unter R. Wagner (1872), Die Buhnenproben zu den 1876 er Festpielen (1877), i Tristan und Isolde, publicada per Wolzogen el 1906. També va compondre diversos lieder.
Porges es va casar amb Wilhelmine Merores; l'escriptora Elsa Bernstein era la seva filla. La seva mort es va produir el 1900 durant un assaig de l'oratori Christus de Franz Liszt a Múnic.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 46, pàg. 521. (ISBN 84-239-4546-4)
# Ọlọrun

Olorun és el governant dels Cels. Forma part de la tríada que compon les tres facetes del Déu Suprem del panteó ioruba: Olodumare, el Creador; Olorun, governant dels cels; i Olofi, qui és el conduït entre Orún (Cel) i Ayé (Terra).
Històricament, els ioruba no han adorat Olorun de manera directa, ni han dedicant al seu culte espais sagrats, sacrificis o sacerdots. Es tracta d'una deïtat llunyana, distant, i no pren part en els rituals humans.
Les tradicions ioruba no tenen una autoritat centralitzada. Aquest fet, juntament amb la difusió provocada per l'esclavitud a Amèrica, ha duit a que es creïn diferents cultes i, per tant, diferents maneres d'entendre la idea d'Olorun i el culte als orisha.

## Etimologia

Prové de l'idioma ioruba. És creat a partir de la contracció dels termes oní (que denoten domini o poder sobre alguna cosa) i òrun (que significa el cels, domicili dels esperits).

## Referències

* ↑ Cynthia Duncan,Ph.D.. «About Santeria». [Consulta: 15 octubre 2019].
* ↑ R.,, Prothero, Stephen. God is not one : the eight rival religions that run the world. First HarperCollins paperback. ISBN 9780061571282. OCLC 726921148.
* ↑ «Olorun» (en anglès). Sage. DOI: 10.4135/9781412964623.n308. [Consulta: 15 octubre 2019].
# Ṣ́äppä

Ṣ́äppä (amhàric: ፀፓ) és la vint-i-quatrena lletra de l'alfabet amhàric, que representa el so /ṣ́/.

## Història

Aquesta lletra (ፀ) prové del caràcter sud-aràbic 𐩳, el qual prové del jeroglífic egipci V34.
| V34 | Teh | Ṣ́äppä |
| 𓎦 | 𐩳 | ፀ |

## Ús

L'alfabet amhàric és una abugida on cada símbol correspon a una combinació vocal + consonant, és a dir, hi ha un símbol bàsic al qual s'afageiexen símbols per marcar la vocal. Les modificacions de la lletra ፀ (ṣ́äppä) són les següents:
| ṣ́ä [ṣ́ə] | ṣ́u | ṣ́i | ṣ́a | ṣ́e | ṣ́ə [ṣ́ɨ], ∅ | ṣ́o |
| ፀ | ፁ | ፂ | ፃ | ፄ | ፅ | ፆ |

## Fonts Unicode

* Per poder veure els caràcters amhàrics pot ser necessari instal·lar les fonts unicode.
* Per poder veure els caràcters sud-aràbics pot ser necessari instal·lar les fonts unicode.
* Per poder veure els jeroglífics egipcis pot ser necessari instal·lar les fonts unicode

## Vegeu també

* Alfabet amhàric
* Alfabet sud-aràbic
* Ḍād
* Abugida
# Ẓā

* Aquest article tracta sobre la lletra de l'alfabet àrab. Vegeu-ne altres significats a «Za».
* No veieu bé alguns caràcters?
La ẓā (en àrab ظاء ['ðˁaːʔ]) és la dissetena lletra de l'alfabet àrab (vint-i-sisena o vint-i-setena, amb un valor numèric de 900, en l'ordre abjadí). És una lletra solar.

## Història

Considerant-la com una variant de la ṭā, prové, per via dels alfabets nabateu i arameu, de la ṭēth fenícia.

## Ús

Representa el so consonàntic faringealitzat /ðˁ/.

## Escriptura

| Aïllada | Final | Medial | Inicial |
| ظ | ـظ | ـظـ | ظـ |
La ẓā es lliga a la següent lletra de la paraula. També ho fa amb la precedent, sempre que aquesta no sigui àlif, dāl, ḏāl, rā, zāy o wāw, que mai no es lliguen a la lletra posterior.

## Representació, transcripció i transliteració

A la Viquipèdia existeix una proposta de directriu, vegeu-la per a les diferents maneres de transcriure i transliterar ẓā.
Al SATTS, ẓā es transcriu com a Ẓ. En l'alfabet de xat àrab, s'usa tant Z, com TH o 6'.
A la representació Unicode, ẓā ocupa el punt U+0638 amb el nom ARABIC LETTER ZAH.
A la codificació ISO 8859-6, el punt 0xd8.
Com a entitat HTML, es codifica com a &#1592;

## Variants

Tot i formar part de l'alfabet àrab bàsic, es pot considerar un variant de la ṭā, ﻁ, per ser una de les sis lletres que es van afegir a part de les vint-i-dues heretades de l'alfabet fenici.
En xiao'erjing el mateix símbol pot representar també el so /ʦ/, /z/ i la velaritzada /ðˠ/.
Aquest símbol s'ha llevat de les varietats soraní i uigur de l'alfabet àrab.

## Vegeu també

* Àrab
* Alfabet de xat àrab
* Alfabet
* Alfabet fenici

## Referències

* ↑ (castellà) Genealogia dels alfabets al web de la Promotora Española de Lingüística