OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# DearS

DearS (ディアーズ, Diazu) és un manga de comèdia romàntica escrita pel duo de mangakes PEACH-PIT, publicada mensualment a la revista shōnen Dengeki Comic Gao!. Una sèrie d'anime de 12 episodis basada en el manga fou transmesa del 10/07/2004 al 6/09/2004. El DVD de la sèrie conté a més un episodi addicional titulat "9.5" (que té lloc entre els episodis 9 i 10) per un total de 13 episodis.

## Història

Fa un any que un ovni tripulat per membres de l'espècie DearS (una raça extraterrestre amb una aparença humana) realitzen un aterratge d'emergència en la Terra. I des de llavors la vida de Takeya Ikuhara, un típic estudiant de secundària al Japó, i Neneko Izumi, la seua amiga de la infància, es complica per l'arribada de Ren i altres DearS a la seua ciutat.
La nau dels DearS que significa "Benvolguts Amics” posseeix càpsules contenidores de DearS que han estat genèticament dissenyats per a ser esclaus, per la qual cosa no va haver-hi investigacions humanes en la zona de l'impacte de la nau. Els Dears, sent éssers molt intel·ligents, no donen a conèixer als éssers humans l'existència d'aquests "esclaus", perquè en la Terra ja no es practica l'esclavitud. En lloc d'això, col·loquen a tots els DearS en programes d'intercanvi d'estudiants, amb l'objectiu d'integrar-los a la societat humana. Cada DearS està programat per a servir a una persona, qui es converteix en el seu "Amo". I ja que la felicitat dels DearS radica en el servei al seu amo, cerquen amb afany poder complir.
Una càpsula que conté un DearS defectuós s'extravia, fent que aquest ésser tinga contacte amb la societat. Aquest DearS és funcional, però manca dels coneixements bàsics sobre els humans que tots els altres DearS van aprendre després de la "Cerimònia", quan els DearS es van donar a conèixer als humans. El seu nom d'acord amb la comunitat DearS és: "Ren Ren Ren Nagusaran Rensia Roroonren Nakora", un model defectuós, i per això els Dears li van donar els 3 prefixs Ren al seu nom, ja que d'acord amb el llenguatge DearS, el terme "Ren" significa "no-res" o "zero." Takeya salva a Ren de davant d'un camió en marxa, pel que ella es converteix en la seua esclava. La resta de la història s'enfoca en el caos que resulta l'escape de Ren i la seua estada amb Takeya, ja que lady Ruvy, unia DearS d'alta jerarquia, busca tornar-la a la nau. Però deté la seua recerca i permet que ambdós, Ren i Takeya, visquen junts, ja que s'adona que ells posseeixen el llegendari "regal".

## Enllaços externs

* Geneon, distribuïdor de DearS (anglès)
# Shenandoah (Pennsilvània)

Shenandoah és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 5.624 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shenandoah tenia 5.624 habitants, 2.649 habitatges, i 1.380 famílies. La densitat de població era de 1.428,6 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 2.649 habitatges en un 20% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,5% hi vivien parelles casades, en un 13,5% dones solteres, i en un 47,9% no eren unitats familiars. En el 42,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 26% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,07 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 28,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.714$ i la renda mediana per família de 26.910$. Els homes tenien una renda mediana de 24.289$ mentre que les dones 19.783$. La renda per capita de la població era de 12.562$. Entorn del 16,2% de les famílies i el 20,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shenandoah». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shenandoah». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Camisa hawaiana

La camisa hawaiana (o camisa Aloha) és una peça de roba que consisteix en una camisa de màniga curta de coll obert originària de les illes Hawaii.

## Història

Anomenada localment camisa aloha (aloha shirt en anglès) en referència a l'aloha hawaià, aquesta camisa va aparèixer per primer cop al voltant de 1905 en una botiga d'un japonès que les confeccionava a base de teixits de quimonos. L'any 1935, es va publicar un anunci d'una camisa d'aquest gènere en un diari local.
Primerament es va difondre als Estats Units a través dels turistes que tornaven de Hawaii. El president Harry Truman es va fer fotografiar amb una camisa hawaiana. Després de la Segona Guerra Mundial, es va esparcir per tot el món. Actualment segueix sent una institució a Hawaii, on la seva producció representa uns ingressos considerables.

## Descripció

La camisa hawaiana genuïna és de cotó, de màniga curta i coll obert. Els seus botons són o bé de fusta de coco o de nacre. Els seus motius són diversos, tot i que predominen les decoracions vegetals, les vistes de la platja, els cocoters i els animals marins entre d'altres, sempre amb colors vius. També poden tenir motius al límit de l'abstracció.

## Il·lustració mediàtica

L'àlbum Blue Hawaii d'Elvis Presley va sortir l'octubre de 1961. Es tracta de la banda sonora de la pel·lícula homònima, en què Presley és protagonista. La cançó epònima Blue Hawaii va ser un gran èxit i Presley, en portar camises hawaianes va ser un dels factors importants en la visibilitat d'aquesta camisa que es va fer popular en el món sencer.
Tom Selleck hi va contribuir llavors, amb el seu personatge de la sèrie Magnum, P.I., a personalitzar l'esperit de la camisa hawaiana. Va ser també il·lustrada a França pels cantautors Antoine o Carlos i es va associar de l'emergència del surf i del moviment hippie en els anys que van anar de 1965 a 1980.

## Bibliografia

* Thomas Steele, La chemise hawaïenne, Paris, Éditions Herscher, 1984

## Notes

* ↑ Aloha significa en hawaià afecte, amor, compassió, misericòrdia, a reveure, bon dia, així com altres sentiments i matisos semblants. S'utilitza particularment a Hawaii com a salutació tant per dir hola com per dir adéu.

## Referències

* ↑ «Japan International Cooperation Agency» (en japonès). Arxivat de l'original el 9 de setembre 2006. [Consulta: 24 gener 2018].

## Enllaços externs

* Camises hawaianes del Museu de la Universitat de Hawaii
* La camisa hawaiana, un símbol cultural que es manté article al web production.courrierinternational.com acompanyat del documental d'Antoine Laguerre Kapu Aloha, de 2016.
# Dansa de la collita

La dansa de la collita és una celebració religiosa que té a llocs a diverses cultures per agrair a les divinitats l'abundància de la collita, que permetrà la supervivència de la comunitat durant els mesos d'hivern. Es tracta d'una dansa amb moviments rituals, usualment acompanyada de cançons específiques, que s'emmarca sovint dins festivals més amplis o rituals especials de finals d'estiu o tardor. S'han trobat danses d'aquestes característiques a tots els continents. Moltes d'elles emulen amb el moviment els cicles dels astres o el creixement de la vida. Algunes es basen en danses comunals on el cercle és la figura central i els dansaires es troben entorn un nucli (la plaça, un foc, el temple o el camp) per ballar junts. Aquest cercle implica la unitat de la comunitat, on tots es veuran beneficiats del menjar recollit.

## Referències

* ↑ Morill, Ann "Thanksgiving and Other Harvest Festivals" Infobase Publishing, ISBN 1-60413-096-2
# Hamantashen

Les Hamantashen (en jiddisch המן טאשן), són un dolç de la gastronomia jueva asquenazita, que té una forma triangle caracteristica amb tres punxes, aquesta forma s'aconsegueix doblegant els costats d'un tros circular de massa, i col·locant un farciment en el centre. Es pren tradicionalment durant la festa jueva de Purim. Les Hamantaschen es fan amb molts farciments diferents, incloent prunes, fruits secs, llavors de rosella, dàtils, albercoc, poma, melmelada, cirera, xocolata, dolç de llet, halva o fins i tot caramel o formatge. Existeixen variants amb massa dura i tova. En hebreu són anomenades (אוזני המן Oznei Haman).

## Referències

* ↑ albahacaycanela.blogspot.com
* ↑ «judaism.about.com». Arxivat de l'original el 2015-04-13. [Consulta: 7 abril 2015].
* ↑ «www.myjewishlearning.com». Arxivat de l'original el 2015-03-27. [Consulta: 7 abril 2015].
# Semodius

El semodius (plural semodii) era una unitat romana de mesura de líquids equivalent a 4,32 litres. Era equivalent a l'hemiecte grec.

## Referències

* ↑ Doursther, 1840, p. 493.

## Bibliografia

* Doursther, H. Dictionnaire universel des poids et mesures anciens et modernes: contenant des tables des monnaies de tous les pays (en francès). M. Hayez, imprimeur de l'Académie royale, 1840.
# Herman Closson

Herman Closson fou un escriptor belga nascut l'any 1901 i traspassat el 1982. Ben aviat s'orienta vers el teatre. Busca la inspiració en el passat amb Godefroid de Bouillon, Le jeu des quatre fils Aymon, Borgia, Sire Halewijn. No n'hi ha prou de recrear el passat, cal buscar a través d'aquest les motivacions pregones de l'anima.
El 1974 va ser escollit membre de l'Académie royale de langue et de littérature françaises de Belgique.

## Obra dramàtica

* Le jeu des quatre fils Aymon. 1941
# Dear Catastrophe Waitress

Dear Catastrophe Waitress és un àlbum del grup escocés Belle and Sebastian, publicat el 2003 per Rough Trade Records. El productor Trevor Horn, antic membre de The Buggles i productor de grups com ara Yes, T.A.T.U. i Frankie goes to Hollywood, va supervisar la producció, i li va donar un so més proper al pop i més polit, el que contrasta amb el seu àlbum de més èxit If You're Feeling Sinister, més proper al folk (tot i que algunes cançons com ara "Lord Anthony" recordaven el seu antic so). En concret, la canço "Stay Loose", ballable i propera al so de New Order, va resultar ser la primera d'una sèrie de cançons (com ara "Your Cover's Blown" o "Sukie in the Graveyard") que divergien cada vegada més de les seues arrels, un canvi que va estranyar a alguns dels fans més veterans.
L'àlbum va estar nominat per a un Mercury Music Prize, i la cançó "Step into My Office, Baby" va ser nominada per a un Ivor Novello Award en la categoria de millor cançó. Cap dels dos va guanyar.

## Cançons

* "Step into My Office, Baby" - (4:12)
* "Dear Catastrophe Waitress" - (2:22)
* "If She Wants Me" - (5:05)
* "Piazza, New York Catcher" - (3:03)
* "Asleep on a Sunbeam" - (3:22)
* "I'm a Cuckoo" - (5:26)
* "You Don't Send Me" - (3:08)
* "Wrapped Up in Books" - (3:34)
* "Lord Anthony" - (4:14)
* "If You Find Yourself Caught in Love" - (4:15)
* "Roy Walker" - (2:57)
* "Stay Loose" - (6:41)
# Sigrid (cràter)

Sigrid és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 16,2 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim escandinau, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Sigrid». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Karnaprayag

Karnaprayag és un dels cinc llocs sagrats on l'Alaknanda rep un altre riu, en aquest cas el Pindar a Uttarakhand. El poble de Karnaprayag es troba a uns 700 metres i el 1901 tenia una població de 243 habitants. Al poble hi ha diversos temples.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Caiman nan de Schneider

El caiman nan de Schneider (Paleosuchus trigonatus) és una espècie de sauròpsid de la família dels al·ligatòrids; és el segon cocodril més petit del món. Es coneix amb els noms locals de cachirre i dirin-dirin (Amazònia peruana).
La seva distribució comprèn la conca de l'Amazones; des de Colòmbia i l'Equador fins al nord de Bolívia, cap a l'est fins a les Guayanas i desembocadura del ric Amazones al nord del Brasil.
L'alimentació de Paleosuchus trigonatus es basa de rèptils, aus i petits mamífers.

## Referències

* ↑ «Caiman nan de Schneider». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ IUCN - Paleosuchus trigonatus
# Democràcia Cristiana Basca

Democràcia Cristiana Basca (DCV) (en basc Euskal Kristau Demokrazia, EKD) va ser un partit polític basc democristià de l'època de la Transició espanyola. No era un partit nacionalista, però donava suport la concessió d'autonomia al País Basc, l'únic partit de centredreta no nacionalista que ho feia al començament de la Transició. Els seus principals dirigents van ser Julen Guimón Ugartetxea i Fernando Buesa Blanco.
Creat en 1976 i legalitzat a principis de 1977, va ser un dels signants del denominat "Compromís autonòmic" el maig de 1977 (juntament amb PNB, PSE-PSOE, ANV, PCE i ESEI), on s'acordava que fossin els parlamentaris bascos i navarresos sortits de les eleccions qui redactessin el futur estatut d'autonomia.
Va participar en la primeres eleccions generals espanyoles (1977) en les tres circumscripcions basques, però no a Navarra. Va obtenir uns resultats molt minsos, poc més de 25.000 vots i un 2,58% de l'electorat, la vuitena força política del País Basc i deixant-la fora de la representació parlamentària. A Guipúscoa, on no es van presentar candidatures de UCD, ni d'AP, a causa de la pressió terrorista, va obtenir un 5,02% dels sufragis, encara que també lluny de la representació parlamentària.
Els mals resultats electorals van dur a la desaparició d'aquesta formació política que pretenia ocupar un espai de centre autonomista en la política basca, allunyat del nacionalisme basc, però també de la tutela dels grans partits estatals. La major part dels seus militants van acabar a UCD, encara que algun d'ells, com l'alabès Fernando Buesa Blanco (assassinat per ETA en 2000) acabaria militant en el PSE-PSOE. A pesar de dur gairebé tres dècades inactiu DCV-EKD segueix figurant en el registre de partits polítics del Ministeri de l'Interior.

## Referències

* ↑ «Resultats de les eleccions al web del Ministeri de l'Interior». Arxivat de l'original el 2010-03-24. [Consulta: 7 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Democràcia Cristiana Basca a l'Enciclopèdia Auñamendi
# Barraques de s'Alguer Petit

Les Barraques de s'Alguer Petit són una obra de Palamós (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Els quatre estatges rectangulars s'organitzen formant mitgera. Les façanes posteriors estan encastades al desnivell del terreny. Per la part del davant cada façana té una gran porta i una petita finestra superior per a la il·luminació. Les parets són de pedra i estan emblanquinades. La coberta és una volta de canó de tres guixos de maó. Es conserva perfectament l'estructura original, només cal remarcar els dos cossos lateral afegits per ampliar l'espai habitable.

## Història

Les construccions daten de finals del segle xix i la seva utilització inicial és la de guardar la barca i els atuells de pesca, alhora que feien ocasionalment d'habitatge. Els tapers de Palamós les utilitzaven com a lloc d'esbarjo els diumenges per anar a pescar i passar-hi el dia. Actualment estan habilitades com a cases d'estiueig. Com que a s'Alguer estan pendents de legalització pel fet de trobar-se situades en la zona marítimo-terrestre, foren salvades de la demolició gràcies a la campanya popular en favor de la preservació del paratge.

## Referències

* 1 2 3 4 «Barraques de s'Alguer Petit». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ (sentència de 20-XI-1975)
# Semois

El Semois (a França el nom s'escriu Semoy, en való Simwès, en alemany Sesbach) és un riu de Bèlgica i de França que neix a la província de Luxemburg i desemboca al Mosa a Monthermé. Només els últims 20 km són en territori francès.
El riu és famós per la seva sinuositat. La ciutat més coneguda a les seves ribes és Bouillon, que va creèixer a l'entorn del castell a l'edat mitjana en aprofitar un meandre de gairebé 360 graus que li donava una posició estratègica i fàcil per a defensar.

## Economia

Fins a la primera meitat del segle xx, el cultiu del tabac a la vall del Semois era una de les més importants activitats econòmiques de la vall. Avui, els recursos més importants són el turisme, la gastronomia i el cultiu d'arbres de Nadal.

## Afluents

* El Rulles
* El Vierre
   * El Rau de Grandvoir
   * El Rau de Neufchâteau
* Semois a Frahan
* Semois a Sainte Cécile
* El Semois prop de Bouillon
* El Semois a Chassepierre en Gaume
* Afluents del Mosa en orde davall->damunt
Dieze - Niers - Swalm - Roer - Geleenbeek- Geul - Jeker - Voer - Berwijn - Julienne - Llègia - Ourthe - Hoyoux - Mehaigne - Samson -Sambre - Bocq - Burnot - Molignée - Lesse - Viroin - Semois - Bar - Kuer (Chiers) :
Vegeu també : • Mosa • França • Bèlgica • Països Baixos :
# Herman Berlinski

Herman Berlinski (Leipzig, 18 d'agost de 1910 - Washington DC, 27 de setembre de 2001) va ser un compositor i organista nord-americà.

## Biografia

Els pares de Berlinski vivien a Łódź (aleshores Rússia, ara Polònia) i van fugir del comunisme cada cop més popular a Leipzig el 1905. Berlinski va ingressar al Conservatori de Leipzig el 1916, ja que ja era evident que tenia talent per a la música. Després del restabliment de Polònia acabada la Primera Guerra Mundial, els seus pares van optar per conservar la nacionalitat polonesa.
La família de Berlinski va deixar Alemanya quan el nacionalsocialisme va prendre el poder. Impactat pel bloqueig als jueus en la vida quotidiana i en les expressions artístiques, va emigrar a Polònia el 1933. Després de servir al servei militar i fugir a París, va estudiar a l'"École Normale de Musique". No conformant-se amb l'educació que revia allà i considerant la seva formació jueva, va deixar les lliçons. Va dirigir un teatre d'art jueu i també es va unir a la Schola Cantorum. Intentant obtenir la nacionalitat francesa, es va unir a la Legió Estrangera, però no se li va concedir. Amb la fundació del règim de Vichy, va emigrar als Estats Units i es va establir a Nova York. Desenvolupant la seva carrera com a organista, va estudiar composició al Seminari Teològic Jueu, explorant la seva identitat musical jueva. Es va dedicar a la direcció musical a Washington i va fundar "Shir Chadash", interpretant composicions jueves a la regió després de la jubilació.

## Obres (fins on se sap)

* (1941): From the World of My father (1941): Del món del meu pare (revisat el 1995); (orquestra)
* (1949): Symphonic visions for orchestra; Visions simfòniques per a orquestra;
* (1956): The burning Bush: La mata ardent (per a orgue);
* (1964): Shofar Service; per a baríton, cor, 2 trompetes, shofar i orgue;
* Litanies for the Persecuted; Lletanies per als perseguits;
* Le violon de Chagall (sonata per a violí);
* Avodat Sabbath (litúrgia per a cantor tenor sol, gran cor i orquestra simfònica);
* Etz hayyim (arbre de la vida);
* Job, un oratori;
* Days of Awe, una cantata;
* Celan; una obra per a baríton, mezzosoprano, contrabaix i piano, en memòria del poeta Paul Celan, que va sobreviure a l'Holocaust;
Lletanies de Salomó ben Aaron;
* Yizkor;
* Sh’virat hakkelim;
* The death of Rachel La mort de Raquel;
* A Psalm of Unity Un salm d'unitat;
* David and Goliath;
* The Glass Bead Game. El joc de les perles de vidre.

## Fonts

* Naxos número 8.559446 de la sèrie Milken-Archive

## Referències

* ↑ https://www.jewishvirtuallibrary.org/herman-berlinski
* ↑ «Berlinski, Herman» (en anglès americà). Milken Archive. [Consulta: 5 febrer 2024].
# América Futebol Clube (RN)

* Aquest article tracta sobre el club de futbol de la ciutat de Natal . Vegeu-ne altres significats a «América Futebol Clube».
L'América Futebol Clube o América de Natal, és un club de futbol brasiler de la ciutat de Natal a l'estat de Rio Grande do Norte.

## Història

El club va ser fundat el 14 de juliol de 1915. El seu primer partit oficial fou un América 3-0 ABC, el 22 de juny de 1919. El primer títol del club fou el 1919, quan guanyà la Liga de Desportos Terrestres derrotant el Centro Esportivo Natalense i l'ABC. El 1996 fou segon a la lliga brasilera de Segona Divisió., jugant a Primera la temporada següent. El 1998 es proclamà campió de la Copa Nordeste, derrotant el Vitória-BA. És l'únic club potiguar que ha guanyat un campionat interestatal. Aquest mateix any participà en la Copa Conmebol.
El seu gran rival esportiu és l'ABC, també de Natal.

## Palmarès

* Copa Nordeste:
** 1998
* Campionat potiguar:
** 1919, 1920, 1922, 1926, 1927, 1930, 1931, 1943, 1946, 1948, 1949, 1951, 1952, 1956, 1957, 1967, 1969, 1974, 1975, 1977, 1979, 1980, 1981, 1982, 1987, 1988, 1989, 1991, 1992, 1996, 2002, 2003, 2012, 2014.
* Taça Almir / Norte-Nordeste:
** 1973
* Copa RN: 3
** 2006, 2012, 2013

## Enllaços externs

* Web oficial
* América de Natal a Arquivo de ClubesArxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
* Memorial do Dragão: Resgatando a História do América
# República Popular d'Ucraïna Occidental

La República Popular d'Ucraïna Occidental (en ucraïnès: Західноукраї́нська Наро́дна Респу́бліка, Zakhidnoukraïnska Naródnya Respúblika, abreujadament ЗУНР o ZUNR, en ortografia antiga Західно-Українська Народня Республіка) va ser un efímer estat pluri-ètnic que va sorgir sobre els territoris actuals de Galítsia de resultes de l'enfonsament de l'Imperi Austrohongarès. Va aparèixer el 19 d'octubre de 1918 i va deixar d'existir en 1919. La República Popular d'Ucraïna Occidental va ser dirigida per Ievhèn Petruixèvitx.

## Història

Un govern ucraïnès va prendre el poder l'1 de novembre de 1918 a Galítsia, de resultes de la revolta de Lviv. També ho va fer igualment el 6 de novembre de 1918 a Bucovina i el 19 de novembre de 1918 a Transcarpàcia. Els governs ucraïnesos que es van establir en aquests dos últims territoris van ser tanmateix de curta durada. Malgrat la guerra polonesoucraïnesa a Galítsia, el govern de la ZUNR es va mantenir a l'est del territori.
L'1 de desembre de 1918, la secretaria d'Estat de la República Popular d'Ucraïna Occidental conclogué un acord preliminar amb el directori de la República Popular d'Ucraïna, que va comportar la unió dels dos estats ucraïnesos. L'acord va ser aprovat per la Rada de la ZUNR el 3 de gener de 1919 i pel Directori el 22 de gener de 1919, data en la qual es va proclamar oficialment la unió. Des de llavors, la ZUNR va prendre el nom de província de l'oest de la República Popular d'Ucraïna. Però la unió no va ser plenament establerta : els organismes governamentals de la ZUNR van continuar funcionant de manera separada.

## Població

Aquest territori de 5,4 milions d'habitants, que s'estenia entre Galítsia oriental, Transcarpàcia i Bucovina, va tenir com a capital Lviv. Comprenia aproximadament un 60% d'ucraïnesos, 25% de polonesos, 12% de jueus, en la seva major part idixòfons, així com comunitats germanòfones, hungaròfones i roms.

## Vegeu també

* Història d'Ucraïna