OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ferroantofil·lita

La ferroantofil·lita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup del nom arrel antofil·lita. Rep el seu nom per la seva relació amb l'antofil·lita i del seu contingut en ferro.

## Característiques

La ferroantofil·lita és un inosilicat de fórmula química ☐{Fe₂$^{2+}$}{Fe₅$^{2+}$}(Si₈O$_{22}$)(OH)₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5 a 6. És un mineral dimorf de la grunerita. Forma una sèrie de solució sòlida amb l'antofil·lita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ferroantofil·lita pertany a «09.DD - Inosilicats amb 2 cadenes dobles periòdiques, Si₄O$_{11}$; ortoamfíbols» juntament amb els següents minerals: ferrogedrita, gedrita, holmquistita, protomanganoferroantofil·lita, sodicantofil·lita, sodicferroantofil·lita, sodicferrogedrita, sodicgedrita, ferroholmquistita i protoantofil·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Tamarack and Custer, a Custer Peak, al districte del Coeur d'Alene, al comtat de Shoshone (Idaho, Estats Units). També ha estat descrita al dipòsit de titani de Yangtizishan-Moshishan (Mongòlia Interior, Xina), a la mina Arschitza, a Suceava (Romania) i a dues localitats nord-americanes, a Massachusetts: Gloucester i Rockport.

## Referències

* ↑ «Ferro-anthophyllite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 octubre 2016].
* ↑ «Anthophyllite-Ferroanthophyllite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 octubre 2016].
# Tecimeoc

Tecimeoc (Télévision et Cinéma, Méridional et Occitan) va ser una associació creada el 1977 amb la finalitat de promocionar i desenvolupar la televisió i el cinema meridional i occità. Impulsada pel director de cinema Jean Fléchet, va publicar la revista trimestral Tecimeoc fins al 1993. El seu lema era Volem que nostre païs acabesse d’estre solament un décor agradiu e comode.
Convertida en un referent de la cinefília i el cinema "del país", el 1985 va rebre l'encàrrec de l'ajuntament d'Aurenja de crear un cinema, que finalment va organitzar un festival bianual, trobades, un taller de creació cinematogràfica i un concurs de guions. Tot plegat va anar acompanyat d'una activitat pedagògica sense precedents. Va rebre l'encàrrec de la COSEAC (Comissió Interministerial responsable dels programes d'educació cinematogràfica als instituts) per crear CinemA3, butlletí de relació de l'opció cinema dels instituts de secundària.

## Objectius

* El reconeixement de la cultura i la llengua d'Oc a la Televisió i al cinema com també el respecte dels accents i els parlants popularis regionals
* L'ús dels mitjans de creació regionals. Això vol dir una proporció equitativa dels pressupostos de produccions de les societats de televisió i dels mitjans de l'Estat (subvencions, equips) destinats a la cultura i a la creació televisual i cinematogràfica realment meridionals i occitans, a la difusió d'aquestes obres, als equips tecnístics necessaris per crear i difondre.

## Filmografia
### Llargmetratges

* L'Orsalher
* Traité du rossignol
* L'école des femmes de Molière
* La Sartan i La faim de Machougas
* La soupe populaire
* Onze fragments minéraux en Luberon
* Brahim ou le collier de beignet

## Referències

* ↑ Experimental occitan per Érik Bullot
* ↑ Tecimeoc a occitanica.eu
* ↑ Tres manifèsti sus eth cinèma en occitan, Lo Jornalet, 19 de maig de 2020
* ↑ Jean Flechet - TECIMEOC - Les films verts

## Enllaços externs

* Tecimeoc a cineressources.net
# Tecktonik

Tecktonik (abreviat a TCK) és una marca francesa creada i registrada l'any 2002, que fa referència al ball que començà l'any 2000, al club Metrópolis de París, França. Aquest ball mescla passos del hip-hop, el breakdance i el techno. El Tecktonik no té un ritme especial propi, es practica amb música electro.

## Orígens

Els inicis del Tecktonik es remunten a l'any 2000 quan els francesos Alexandre Baroudzin i Cyril Blanc van idear un estil de ball per implementar a la discoteca parisiana Metrópolis, on treballaven com a productors artístics. Les primeres festes on van mostrar aquest nou estil de ball van anomenar-se Tecktonik Killers. Amb el temps, aquest nom fou registrat com a marca per a fer-ne un ús més promocional i tenir la seva pròpia línia de roba.

## Música

La música utilitzada oscil·la entre un dance suau i un house a música màquina més fort. Els DJs més destacats d'aquest fenomen són Xavi Beat, DJ Dess, DJ Furax, Dim Chris, RV. B, Deepack, DJ Sporas, Max B. Grant, Miss Hiroko, Kevin Tandarsen, Heiko & Maiko, Lady Tom, DJ Antoine i DJ Fozzie Bear, Yelle, entre d'altres. Algunes cançons han marcat el seu naixement i desenvolupament::
* "One Desire" de Jakarta Team, que es popularitzà amb el seu videoclip d'animació d'un bebè ballant Tecktonik.
* "Je Vais Vite" de la cantant francesa Lorie.
* "Play" "Une Garçon" del disc "2lor en moi?" de la cantant Lorie.
* "A cause des garçons" de la cantant Yelle.
* "Alive", del grup Mondotek. Aquesta cançó va ser portada a Internet pel grup tecktonià Wantek.
* "We don't dance, we are the dance" del grup SMDB, els quals reivindiquen l'ús dels termes com "Milky way" o "Electro dance" en comptes de "tecktonik".
* "I know" de Dynamic Rockers interpretada en el videoclip per dos dels grups més populars de Tecktonik de França: Mafia Electro i Wantek.

## Aspecte

La manera de vestir típica dels ballarins de Tecktonik acostumar a basar-se en jaquetes i pantalons ajustats, amb, a vegades, sudaderes amb caputxes i gorres. Els ballarins també tendeixen a portar pentinats futuristes. A vegades, porten dissenys de maquillatge amb una estrella al voltant d'un ull.

## Expansió

Fou fins al 2007 l'any en què la resta del món es fixà en el Tecktonik, a causa del festival a l'aire anomenat Techno Parade. Mitjanánt medis per compartir vídeos com el YouTube o el Dailymotion, alguns ballarins van començar a mostrar-se ballant per Internet. A poc a poc, el Tecktonik va anar-se expandint per Europa, començant en països com Suïssa, Països Baixos i Bèlgica. Durant el 2008 va començar a difundir-se per llatinoamèrica gràcies a, a més de llocs d'allotjament de vídeos per Internet, les xarxes socials.

## Referències

* 1 2 3 20minutos.es. «Tecktonik: la nueva danza electrónica». [Consulta: 3 maig 2009].
* 1 2 Juan Pablo Carranza. «Hacer de la vida un baile». Diario Nación (Costa Rica), 27-04-2008. Arxivat de l'original el 2009-10-01. [Consulta: 3 maig 2009].

## Vegeu també

* Hardstyle
* Jumpstyle
* Shuffle
# Francisco da Rocha

Francisco da Rocha (Lisboa, n. vers el 1640 i m. vers 1720) fou un compositor i trinitari portuguès.
Estava tant ben dotat per la musica que als onze anys va compondre una missa sobre un tema obligat. Això no obstant, la major part de les seves composicions, entre les que hi figuren misses, motets i villancets, restaren inèdites.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 51, pàg. 1122. (ISBN-84-239-4551-0)
# Font Picant de Cabrera

La Font Picant de Cabrera es troba al Parc de la Serralada Litoral, la qual es descobrí casualment el 1859.

## Història

Coneguda també com a Manantial Modolell, la seua aigua es va començar a comercialitzar a partir del 1889 i gairebé durant un segle. Un anunci del diari La Vanguardia de l'any 1953 deia:
| « | Manantial Modolell - Deliciosa agua de mesa - Higado y estómago - Gaseosa natural - 2,85 pesetas litro - EL BALNEARIO EN CASA | » |

## Entorn

El seu entorn, amb grans eucaliptus i plataners, era un berenador molt freqüentat, amb barbacoes i servei de bar. Era típic degustar l'aigua gasosa de la font (que se servia en gots) fins que Sanitat va prohibir la venda de la que fou la famosa Aigua de Cabrera. Actualment, aquestes instal·lacions estan abandonades i només en queden les runes, però hi ha la voluntat de recuperar aquest carismàtic indret. L'any 2016 va reobrir les instal·lacions del berenador i restaurant de brasa.

## Accés

És ubicada a Cabrera de Mar. Al poble, pel carrer de la Riera i al final d'aquest seguim amunt, per la pista que duu al castell de Burriac, fins a arribar a una pista molt ampla. En aquest punt hi ha la font i s'hi pot arribar amb cotxe. Coordenades: x=448422 y=4598697 z=235.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 130.

## Enllaços externs

* Font Picant al Castell de Burriac - Maresme Turisme (català)
* Fonts naturals, aigua, muntanya i més - Cabrera de Mar (català)
* Wikiloc (català)
# Font Paradís

La Font Paradís és una font de la vila d'Aramunt, de l'antic terme del mateix nom, pertanyent a l'actual municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà.
Està situada a 632 m d'altitud, al nord de les Eres, l'actual poble de la vila d'Aramunt, a llevant de la Cabana de Joan de Toni, al nord de la partida de Lleres. Queda a prop i al nord-est de la Font de la Figuereta, a la dreta i a tocar del Barranc de les Lleres.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tikato

Tikato és el nom d'un personatge d'animació creat per Pasozebra studios el 2003.
Tot i que no era el seu nom original, el personatge es feu popular amb el nom de Benito, que fou l'utilitzat com a mascota i protagonista dels spots publicitaris de Cuétara Chokoflakes entre 2003 i 2016, any en què Pasozebra studios recupera el control del personatge després d'un litigi.
Tikato fou recuperat per a la sèrie de televisió La vida de Tikato, emesa per À Punt Mèdia. Estava prevista la creació d'una pel·lícula dedicada al personatge, que queda cancel·lada amb la desaparició de l'estudi creador el 2020.

## Referències

* ↑ «Benito tendrá una nueva vida». Levante-EMV, 25-04-2016. [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Cuétara se toma con humor la marcha de Benito» (en castellà). [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ 20minutos. «Una estudio de animación valenciano recupera en arbitraje los derechos de la "bestial" mascota de los cereales» (en castellà), 24-04-2016. [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ «La vida de Tikato». [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ Garsán, Carlos. «Adiós a Pasozebra, el estudio de animación creador de ‘Benito’». Culturplaza. [Consulta: 25 desembre 2023].
# Torneig de Lió 2022

«Torneig de Lió 2022» té aquests significats:
* Torneig de tennis masculí: Open Parc Auvergne-Rhône-Alpes Lyon 2022
* Torneig de tennis femení: Open 6ème Sens – Métropole de Lyon 2022
# Timòstrat

Timòstrat (en llatí Timostratus, en grec antic Τιμόστρατος) fou un poeta còmic d'època desconeguda, que va ser autor de quatre drames, dels que no en queda cap fragment més enllà dels títols:
* Ἄσωτος (Asotos)
* Πάν (Pan)
* Παρακαταθήκη (Parakatatheke "Fiança")
* Φιλοδεσπότης (Philodespotes "L'amic del seu amo")
Foci el menciona entre els poetes citats per Estobeu, però en els manuscrits conservats d'Estobeu no apareix. Suides parla d'un poeta Δημόστρατος (Demostrat) que va escriure Δημοποίητος (Demopoíetos), que probablement és aquest Timòstrat.

## Referències

* ↑ Timostratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1145
# Timó (revista)

* Per a altres significats, vegeu «Timó (desambiguació)».
Timó, «butlletí de Proa, Consell de Cultura i Relacions Valencianes», fou una revista cultural valenciana publicada mensualment des de juliol de 1935. Se n'interrompé la publicació el 1936 a causa de l'esclat de la guerra d'Espanya.
El butlletí publicava mensualment informació de temàtica patriòtica i cultural sobre el País Valencià, i especialment sobre estudis lingüístics i bibliografia d'obres literàrires i pedagògiques aparegudes en llengua catalana.
S'hi va començar a publicar una «Llista de noms de Municipis de llengua valenciana» elaborada per Nicolau Primitiu, Manuel Sanchis Guarner i Guillem Renat (Josep Giner i Marco), la primera proposta normativa i ortogràfica dels topònims dels municipis valencians.

## Referències

* ↑ Torrent, Joan; Tasis, Rafael. Història de la premsa catalana. Volum 1. Barcelona: Bruguera, 1966, p. 530.
* ↑ Climent, Josep Daniel. «El valencianisme lingüístic de Nicolau Primitiu Gómez Serrano». Caplletra, 53, tardor 2012, pàg. 71. ISSN: 0214-8188.

## Enllaços externs

* Números digitalitzats de Timó en la Biblioteca Valenciana Digital.
# Territori del Mississipi

El Territori del Mississipi va ser un territori organitzat incorporat als Estats Units que va existir del 7 d'abril de 1798 fins al 10 de desembre de 1817, quan la meitat occidental del territori va ser admesa a la Unió com l'Estat de Mississipi, i la meitat oriental es va convertir en el Territori d'Alabama fins a la seva admissió a la Unió com a Estat d'Alabama el 14 de desembre de 1819.
Els Estats Units i Espanya es disputaven aquestes terres a l'est del riu Mississipi, fins que aquesta va renunciar a la seva reclamació amb el Tractat de Madrid (1795), signat pels representants dels dos països. El Territori del Mississipi es va organitzar tres anys més tard a partir d'aquestes terres, aproximadament la meitat meridional dels actuals estats d'Alabama i Mississipi. L'estat de Geòrgia va mantenir una reclamació sobre gairebé tota l'àrea d'aquests, fins que va lliurar la seva reclamació el 1802 després de l'escàndol de la terra de Yazoo. El 1804 el Congrés va ampliar els límits del Territori del Mississipi per incloure-hi tota la cessió de Geòrgia.
El 1812, declarant que s'havia inclòs en la compra de la Louisiana (1803), els Estats Units van annexar el Districte Mobile de la Florida Occidental, entre els rius Perdido i Pearl; Espanya va disputar-lo i va mantenir la seva reclamació sobre la zona. L'any següent es va promulgar una llei federal que autoritzava el President a prendre plena possessió d'aquesta àrea amb l'ús de la força militar ("i la força naval") que es considerés necessària. En conseqüència, el general James Wilkinson va ocupar aquest districte amb un contingent militar, i el comandant colonial espanyol no va oferir resistència. Aquesta annexió va estendre el territori de Mississipi, al sud cap al Golf de Mèxic, i al nord fins a la frontera de l'estat de Tennessee, assimilant el que avui dia són Alabama i Mississipi.
Els estatuts federals promulgats els dies 1 i 3 de març de 1817 van proporcionar un pla per a la divisió del Territori del Mississipi en l'estat de Mississipi a l'oest i el Territori d'Alabama a l'est (amb St. Stephens com a seu temporal del govern territorial d'Alabama). La divisió es va finalitzar quan la part occidental va ser admesa a la Unió com Mississipi, el 10 de desembre de 1817.
# Tirà xiulador de la Guaiana

El tirà xiulador de la Guaiana (Sirystes subcanescens) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les terres baixes de les Guaianes i nord-est de l'Amazònia del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tirà xiulador de la Guaiana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Tirà xiulador del Chocó

El tirà xiulador del Chocó (Sirystes albogriseus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les terres baixes de Panamà, nord-oest de Colòmbia i nord-oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Tirà xiulador del Chocó». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Font a la plaça Lluís Millet

La Font a la plaça Lluís Millet és una obra modernista de Tàrrega (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Situada al centre de la plaça Lluís Millet, formada vora la façana oest de l'església de Santa Maria de l'Alba, enllaçant els carrers de Sant Joan i d'Urgell. Font de ferro forjat disposada damunt un basament de pedra. Ambdós cossos tenen secció quadrifolia i al seu centre s'hi alça un pedestal de ferro, de tipologia clàssica, on es disposen les quatre aixetes, una per cada pica de la font. A la part superior del pedestal s'hi obra un entramat de volutes que decora i suporta l'estructura d'un fanal de secció rectangular decorat també amb volutes i motius vegetals.

## Història

El maig de l'any 2018 fou restaurada juntament amb l'arranjament de la plaça i la substitució del parterre enjardinat per llambordes de pedra. El banc de pedra que circumda part de la plaça també fou netejat i a més s'hi van instal·lar jardineres i cinc nous focus d'il·luminació.

## Referències

* 1 2 «Font a la plaça Lluís Millet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].
# Fontan (pel·lícula)

Fontan (Фонтан, La font) és una pel·lícula soviètica dirigida per Iuri Mamin, estrenada el 1988.

## Argument

Tot gira al voltant d'un antic edifici de Leningrad, on alguna cosa s'ha de reparar constantment, perquè les parets s'han debilitat i les canonades s'han podrit. Una casa mig en ruïnes, un país mig en ruïnes, on els problemes es multipliquen com els bolets després de la pluja. Tot desemboca en una història absurda, divertida i alhora trista, característica de l'espai postsoviètic.

## Repartiment

* Assankoul Kouttoubaïev : Satibaldi Kerbabaïev
* Sergueï Dontsov : Piotr Lagutin
* Janna Kerimtaieva : Maia Lagutina
* Viktor Mikhailov : Pavel Mitrofanov
* Anatoli Kalmikov : Slavik Runiov
* Liudmila Samokhvalova : Katia Runiova
* Aleksei Zalivalov : Dmitri Txestopalov
* Nikolai Trankov : Ivan Gavrilovitch
* Ivan Krivorutxko : Vassili Popov
* Nina Ussatova : Liubov Andreievna
* Pavel Fetissov : Vania
* Tatiana Leonova : Olga
* Elena Sudakova : Petritxeva

## Reconeixements

Fou estrenada a la secció "Zabaltegi Nous Realitzadors" del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1989.

## Referències

* ↑ Fontan a kinoglaz.fr
* ↑ Fontan al web del Festival de Sant Sebastià

## Enllaços externs

* Fontan a YouTube
# Corral del Mestre

«Corral del Mestre» té aquests significats:
* Corral del Mestre: antic corral de pastors de Perauba, en el terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà
* Corral del Mestre: corral del terme municipal de Subirats, a l'Alt Penedès
# Amintes Nicàtor

Amintes o Amintas Nicàtor (Amyntas Nikator) fou un rei indogrec del qual s'han trobar monedes al Panjab i Afganistan el que indica que va governar un considerable territori probablement Gandhara, Aracòsia i part del Panjab. Osmund Bopearachchi el data vers 95-90 aC, i Senior vers 80-65 aC.

## Monedes

Amintes va encunyar monedes bilingües de plata amb diversos frontals; la majoria porten al darrere a Zeus amb una palma de victòria i una estàtua d'Atenea el que indicaria una aliança entre la casa de Menandre I i la d'Antialcides. Algunes monedes tenen al revers a Atenea, típica en els descendents de Menandre. L'epítet Nikator (Victoriós) fou prèviament utilitzat només per Agatocles de Bactriana, un segle abans. Les monedes de bronze mostren una deïtat sincrètica entre Zeus i Mithra, portant una gorra frígia i també Atenea. Va encunyar espectaculars monedes àtiques de plata, dobles decadracmes de 85 grams de pes, que s'han trobat al jaciment arqueològic de Kunduz (Afganistan). Algunes d'aquestes monedes tenen al darrere l'habitual Zeus però altres utilitzen Tique al seu lloc.
Amintes va reutilitzar o regravar monedes d'Heliocles II.

## Notes

* O. Bopearachchi, "De l'Indus à l'Oxus", pàg 129

## Referències

* Tarn, W. W.. The Greeks in Bactria and India. Chicago: Ares, 1984. ISBN 0-89005-524-6.
* Narain, A.K.. The Coin types of the Indo-Greek Kings 256-54 BCE.
* Bopearachchi, Osmund. De l'Indus à l'Oxus, Archéologie de l'Asie Centrale (en francès). Lattes: Association imago-musée de Lattes, 2003. ISBN 2-9516679-2-2.

## Enllaços externs

* Monedes d'Amintes
# Amintes IV de Macedònia

Amintes o Amintas IV (en llatí Amyntas, en grec antic Ἀμύντας) fou fill de Perdicas III de Macedònia i net d'Amintes III de Macedònia.
Quan Perdicas III va morir en combat contra els il·liris l'any 360 aC era menor d'edat i va ser proclamat rei nominal del Regne de Macedònia, però el seu oncle Filip, germà de Perdicas, que en principi era el regent, el va excloure del poder i es va proclamar rei l'any 359 aC.
Filip es va sentir molt segur en el tron, va tractar bé a Amintes, el va portar a la seva cort i li va donar una de les seves filles, Cinana, en matrimoni. Al primer any del regnat d'Alexandre el Gran, fill de Filip, la situació va canviar, i Amintes va ser executat acusat de conspiració contra el rei (336 aC).

## Referències

* ↑ 3.Amyntas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 155
# Lénina (Pàixkovski)

* Per a altres significats, vegeu «Lénina».
Lénina - Ленина (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, davant de l'embassament de Krasnodar del riu Kuban, a 18 km a l'est del centre de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Pàixkovski.
# Shenandoah (Iowa)

Shenandoah és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 5.546 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shenandoah tenia 5.546 habitants, 2.421 habitatges, i 1.486 famílies. La densitat de població era de 617,1 habitants/km².
Dels 2.421 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 38,6% no eren unitats familiars. En el 34,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,4% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 23,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.435 $ i la renda mediana per família de 39.110 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.657 $ mentre que les dones 18.588 $. La renda per capita de la població era de 16.301 $. Entorn de l'11% de les famílies i el 15,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shenandoah». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shenandoah». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sigriane

Sigriane (grec antic: Σιγριανή, Sigrianè) fou un districte de Mèdia Atropatene, esmentat per Estrabó, proper a les anomenades Portes Càspies. Ptolemeu l'esmenta com Σιγριανικὴ.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Sigriane». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 octubre 2023].