OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gasherbrum III

El Gasherbrum III (en urdu: برم -3) és un cim de 7.952 m d'alt i amb una prominència de 461 m dins del massís Gasherbrum de la subserralada Baltoro Muztagh, del Karakoram situat a la frontera entre el nord del Pakistan i Xinjiang, Xina, en la regió de Gilgit-Baltistan. Està situat entre Gasherbrum II i IV.
El Gasherbrum III com que no arriba a una prominència de 500 metres, es considera un subpic del Gasherbrum II.
El Gasherbrum III no va ser escalat fins a l'any 1975, quan Wanda Rutkiewicz, Alison Chadwick-Onyszkiewicz, Janusz Onyszkiewicz i Krzysztof Zdzitowiecki, membres d'una expedició polonesa, ho van aconseguir.

## Notes i referències

* 1 2 Aquesta regió també la reclama l'Índia.
* ↑ Algunes fonts posen un límit de prominència més baix i la consideren una muntanya independent.
* ↑ El 1975 era el cim més alt i amb més prominència no escalat.
# Kang Bong-chil

Kang Bong-chil (Corea del Nord, 7 de novembre de 1943) fou un futbolista nord-coreà de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Corea del Nord amb la qual participà a la copa del Món de futbol de 1966.
A nivell de club destacà com a jugador de 4.25 Sports Club.

## Referències

* ↑ Copa do Mundo da FIFA Inglaterra 1966 Arxivat 2012-03-23 a Wayback Machine.
* ↑ Kang Bong-chil a National-Football-Teams.com (anglès)
# Peristedion halyi

Peristedion halyi és una espècie de peix pertanyent a la família dels peristèdids.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3. i-lxvi + 1-558.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Day, F., 1888. The fishes of India; being a natural history of the fishes known to inhabit the seas and fresh waters of India, Burma, and Ceylon. Fishes India Suppl.: 779-816.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Barbut becgroc

El barbut becgroc (Trachylaemus purpuratus) és una espècie d'ocell de la família dels líbids (Lybiidae) que habita boscos i clarianes de Sierra Leone, sud de Guinea, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Benín, Nigèria, sud de Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, sud de la República Centreafricana, nord i nord-est de la República Democràtica del Congo, extrem sud-est del Sudan, Uganda, Ruanda, Burundi i oest de Kenya i, més cap al sud, al nord-oest d'Angola i sud-oest i centre de la República Democràtica del Congo.

## Taxonomia

Inclòs tradicionalment al gènere Trachyphonus va ser canviat al monotípic gènere Trachylaemus Reichenow, 1891, per Howard and Moore 3a edició (2003). S'han descrit 4 subespècies:
* T. p. goffinii (Goffin, 1863). Des de Sierra Leone fins Ghana.
* T. p. togoensis (Reichenow, 1891). Des de Togo fins al sud-oest de Nigèria.
* T. p. purpuratus Verreaux, J et Verreaux, E, 1851. Des del sud-est de Nigèria fins a la República Centreafricana, nord i centre de la República Democràica del Congo, nord i centre de la República del Congo i nord-oest d'Angola.
* T. p. elgonensis Sharpe, 1891. Des del sud de Sudan i nord-est de la República Democràtica del Congo fins l'oest de Kenya.
Modernament les dues primeres subespècies han estat separades com espècies de ple dret, quedant el gènere Trachylaemus classificat en tres espècies:
* barbut becgroc occidental (Trachylaemus goffinii).
* barbut becgroc de Togo (Trachylaemus togoensis).
* barbut becgroc oriental (Trachylaemus purpuratus) sensu stricto.

## Referències

* ↑ E.C. Dickinson (2003) Howard & Moore. Complete Checklist of the Birds of the World. Revised and enlarged 3rd Edition. Christopher Helm, Londres.
* ↑ (2018). African Barbets (Lybiidae). J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie i E. de Juana, (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona
# Bukan

Bukan (en persa: بوکان, en kurd: Bokan) és una ciutat iraniana, capital del comtat homònim. Segons el cens de 2012 la població era de 177.000 habitants, mentre que el 1996 era de 110.000 habitants. Té una universitat amb un col·legi d'agricultura.

## Referències

* ↑ Foundation, Encyclopaedia Iranica. «Welcome to Encyclopaedia Iranica» (en anglès americà). [Consulta: 20 setembre 2022].
# La Fontana (Bellpuig)

La Fontana és una obra de Bellpuig (Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local.
Obrí les portes l'Abril de 1935 sent propietat de l'Ateneu Democràtic Prat de la Riba, mantenint-se com a ateneu fins al juliol de 1936. A partir d'aquest moment va anar canviant de mans i d'usos, essent el 1937, el local de la CNT, utilitzant-se com a parròquia el 1939, mentre l'església parroquial estava en obres, com a magatzem de blat de la Farinera Climent Bessa els anys 40 fins al 1958, a partir de quan es rehabilita com a Agrupació Recreativa. El 1976 passà a ser la seu del Grup de Joves, mantenint-se obert com a bar fins al 1994.

## Referències

* ↑ «La Fontana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Peralejos de las Truchas

Peralejos de las Truchas és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.
Està dins del parc natural Alto Tajo, de més de 176.265 hectàrees de bosc.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Universitat Süleyman Demirel

La Universitat Süleyman Demirel (SDU) és una universitat pública situada a Isparta, Turquia. Fundada el 1992, la universitat, amb uns 70.000 estudiants, és la segona institució acadèmica més gran de Turquia. La SDU és coneguda pels seus programes d'investigació agrícola, medicina, enginyeria i ciències empresarials. La universitat forma part del programa Erasmus, i és membre de l'Associació Universitària Europea.
Es va fundar l'11 de juliol de 1992 a Isparta. La universitat deu el seu nom a Suleyman Demirel, polític turc. La facultat d'Enginyeria i Arquitectura és la primera facultat de la universitat que abans era coneguda com a Acadèmia Estatal d'Enginyeria i Arquitectura d'Isparta fundada el 1976.La Universitat té quinze facultats, dotze escoles de formació professional, dues escoles superiors i quatre escoles de postgrau.
La Universitat Süleyman Demirel ocupa el 10è lloc a Turquia al rànquing URAP 2014-2015. A més, US News & World Report classifica la Universitat Süleyman Demirel en el lloc 14 de les millors universitats globals a Turquia. El QS World University Rankings va reconèixer la Universitat Süleyman Demirel com una de les millors universitats de Turquia.

## Facultats

La llista de facultats a la universitat:
* Facultat de Belles Arts
* Facultat de Productes Aquàtics
* Facultat de Lletres i Ciències
* Facultat d'Odontologia
* Facultat de Teologia
* Facultat de Ciències Econòmiques i Administratives
* Facultat d'Enginyeria
* Facultat d'Arquitectura
* Facultat de Silvicultura
* Facultat d'Educació Tècnica
* Facultat de Medicina
* Facultat d'Agricultura
* Facultat de Ciències de la Salut
* Facultat de Desenvolupament Tecnològic
* Facultat de Dret
* Facultat d'Educació

## Campus

El campus principal de la SDU ocupa la major part del suburbi de Çünür d'Isparta. La universitat té 300.000 metres quadrats d'àrea construïda en 10.000 terrenys. La majoria dels centres i facultats de la universitat es troben al campus.

## Referències

* ↑ «ýsparta haberleri haber manþet gündem isparta 32 h | Bilgiç TBMMde SDÜnün yakacak sýkýntýsýný ele aldý». Ispartanews.com. [Consulta: 5 abril 2013].
* ↑ «EUA: Members Directory». Arxivat de l'original el 2010-03-28. [Consulta: 4 abril 2010].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el September 29, 2011. [Consulta: June 13, 2010].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2010-06-12. [Consulta: 8 juny 2010].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-08-26. [Consulta: 25 agost 2022].
* ↑ «Study in Turkey».
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2010-06-12. [Consulta: 8 juny 2010]."Archived copy".
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2011-08-09. [Consulta: 19 juny 2010].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el de setembre 29, 2011. [Consulta: June 13, 2010].Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el September 29, 2011. [Consulta: June 13, 2010]. (PDF) https://web.archive.org/web/20110929013936/http://www.sdu.edu.tr/diger/euaprg/pdf/sdu_report.pdf.
# Mirto

«Mirto» té aquests significats:
* Mirto (licor)un licor molt popular i tradicional a les illes de Sardenya i Còrsega
* Mirto (mitologia), segons la mitologia grega, heroïna filla de Meneci, i per tant, germana de Pàtrocle
* Mirto (Sicília), municipi a la ciutat metropolitana de Messina (Itàlia)
# Model de Georgi-Glashow

En física teòrica, el model Georgi-Glashow és un model de Gran Teoria d'Unificació (GUT) de les interaccions i partícules fonamentals, basat en el grup de simetria SU(5), desenvolupat el 1974 pel premi Nobel Sheldon Glashow i Howard Georgi. Aquest model inclou un mecanisme de ruptura espontània de la simetria pel qual, a baixes energies, la simetria original completa esdevé la simetria menys general del model estàndard U(1)xSU(2)xSU(3).
Una de les prediccions d'aquest model és l'existència d'interaccions que transformarien quarks en leptons, violant la conservació del nombre bariònic (conservant-se, però, la suma del nombre bariònic més el nombre leptònic). Una d'aquestes interaccions permetria la desintegració del protó en altres partícules leptòniques. Aquestes interaccions són transmeses per noves partícules elementals anàlogues al bosó W i al bosó Z, anomenades bosons X i Y de càrrega elèctrica elemental 4/3 i 1/3, i càrrega de color neta (triplet o antitriplet). Com que la mateixa teoria permet calcular la taxa de desintegració, en principi és més o menys directe sotmetre a prova la teoria. La desintegració del protó, però, no ha estat observada i els límits d'error experimental permeten descartar la teoria, raó per la qual s'han buscat altres grups de simetria gauge que donen lloc a prediccions d'acord amb allò observat. L'elegància d'aquesta teoria ha fet que sigui la base de moltes altres propostes posteriors més complexes.

## Vegeu també

* Força electromagnètica
* Força nuclear dèbil
* Força nuclear forta
* Teoria de camp unificat
* Unificació dels acoblaments de gauge
* Gran unificació

## Referències

* ↑ Ta-Pei Cheng; Ling-Fong Li. Gauge Theory of Elementary Particle Physics. Oxford University Press, 1983, p. 437. ISBN 0-19-851961-3.
# Nucli antic de Barbens

El Nucli antic de Barbens es considera un monument del municipi de Barbens (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'estructura urbanística del poble ha mantingut el traçat de l'època medieval en la part del nucli antic, que s'estructura a partir de l'actual plaça de l'Església. El primer recinte edificat del poble, bastit a finals del segle xi, és on es localitzen l'entrada principal del castell de Barbens i l'església parroquial. El nucli es va expandir cap al sud, al llarg del carrer Major, fins a l'indret conegut popularment com "lo portal", on acabava la vila closa. No fou fins al segle xviii en què el poble va créixer fora de la vila closa -es va crear "la Raval"-, en direcció cap a Bellpuig que, de fet, és la continuació del carrer Major. Després va créixer cap a l'oest formant "la Raval d'Ivars", avui carrer d'Urgell.
En aquests carrers hi ha els edificis més destacats del poble: l'església parroquial, el castell o comanda i altres cases d'interès pels cellers, cups, llindes, portes adovellades, arcs apuntats, així com restes de la muralla. Destaquen ca l'Alçamora o cal Pastoret, ambdues coronades per un cimbori similar al de la comanda.

## Història

El municipi de Barbens se situa en l'extrem nord-oriental de la comarca del Pla d'Urgell. Aquest territori va ser conquerit per Ermengol IV d'Urgell. El primer senyor del castell de Barbens que apareix a la documentació és Ramon Barrufell. L'any 1164 es va establir al poble l'orde del Temple i van comprar el castell creant així una comanda independent. L'any 1312, l'orde del Temple es va dissoldre i la comanda passà a mans de l'ordre de l'Hospital. Encara es conserven les restes de la comanda en el castell i en el traçat del nucli antic.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Nucli antic de Barbens». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# La Fontaine sacrée ou la Vengeance de Boudha

La Fontaine sacrée ou la Vengeance de Boudha és un curtmetratge mut francès del 1901 de comèdia, dirigida per Georges Méliès. Apareix com a número 360 als catàlegs de Star Film Company. Es creu que la pel·lícula s'ha perdut.

## Referències

* ↑ Young. The Encyclopedia of Fantastic Film: Ali Baba to Zombies, 2000, p. 222. ISBN 1-55783-269-2.
# Partit Radical Socialista Independent

El Partit Republicà Radical Socialista Independent (PRRSI) va ser un partit polític espanyol d'ideologia republicana d'esquerres i de breu existència durant la Segona República Espanyola.
Originat en el si del Partit Republicà Radical Socialista (PRRS), el 1933 profundes discrepàncies sobre la col·laboració amb els socialistes en el si del govern van obrir una greu bretxa en el si del PRRS. Els sectors més esquerrà, liderat per Marcel·lí Domingo i Sanjuan i Álvaro de Albornoz, partidaris de mantenir la coalició amb el PSOE, es van enfrontar al sector més dretà, encapçalat per Félix Gordón de Ordás, més procliu a l'acostament al Partit Radical de Lerroux. A la fi d'aquest any, el sector progressista va abandonar el partit per fundar el PRRSI, que es fusionaria amb Acció Republicana i l'Organització Republicana Gallega Autònoma per donar lloc a Izquierda Republicana, el 3 d'abril de 1934.
# Coll de la Llosa (la Llaguna)

El Coll de la Llosa és una collada situada a 1.860,2 metres d'altitud al límit dels termes comunals d'Aiguatèbia i Talau i de la Llaguna, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És al sud del terme de Ralleu i al nord d'Aiguatèbia i Talau, al sud-est del Pic del Pas del Llop i de Roca Troca, a ponent del poble de Ralleu i al nord-oest del d'Aiguatèbia. Hi passa la carretera D - 4c (D - 4, a Orellà - D -118, a la Llaguna).
En el Coll de la Llosa hi ha una part de les instal·lacions de l'estació d'esquí de fons de la Llaguna. A part, aquest coll sol ser lloc de pas de moltes excursions a peu, amb raquetes o amb bicicleta de muntanya.
El coll està situat en el perímetre del Paratge Natura 2000 Madres Coronat. Entre els medis inscrits en la Directriu Hàbitat Fauna Flora del Consell General dels Pirineus Orientals presents al paratge del Coll de la Llosa, es compten 62 hàbitats naturals, 20 dels quals són d'interès comunitari, dels quals 3 són prioritaris. Els principals hàbitats naturals de forta sensibilitat de cara al desenvolupament turístic són les torberes, 63 inventariades en aquest lloc. L'única espècie animal de forta sensibilitat coneguda al Coll de la Llosa és el gall fer.

## Referències

* ↑ El Coll de la Llosa en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Pàgina web del Paratge Natura 2000». Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Cal Carriletes (Cornudella de Montsant)

Cal Carriletes és una obra del municipi de Cornudella de Montsant (Priorat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa, pis i golfes, fet de paredat i cobert per teulada. A la façana s'hi obren els balcons del primer pis, sortits i amb un petit treball al de sota. Hi ha també un balcó petit al nivell d'entresòl. Balcons i porta principal tenen llindars de pedra. La porta presenta ornamentacions als angles i la data de 1789 a la clau. Les baranes són de ferro forjat i treballat. El balcó de l'entresòl presenta en la seva part superior una mena d'apuntament, a manera d'arc conopial.

## Història

Es tracta d'una casa remarcable, on cal destacar els emmarcaments de pedra i el balcó de l'entresòl, element que es troba en alguna altra casa de la població i que no és freqüent a la comarca. L'edifici manté una bona part de les característiques primitives, representatives d'una construcció important. Construïda cap a la fi del s. XVIII, Cal Vinyes és un bon representant d'un segle que es revela pròsper a la població.

## Referències

* 1 2 «Cal Carriletes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Cal Carriletes». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# The 39 Steps (pel·lícula de 1959)

The 39 Steps és una pel·lícula britànica dirigida per Ralph Thomas, estrenada l'any 1959.

## Argument

Segona adaptació de la novel·la de John Buchan, amb un to més còmic que l'anterior. Richard Hannay és en un music-hall londinenc. De sobte, sona un tret i comença una baralla. Enmig del tumult, una noia espantada li pregunta si pot anar amb ell. Richard accedeix i la porta al seu apartament

## Repartiment

* Kenneth More: Richard Hannay
* Taina Elg: Fisher
* Brenda De Banzie: Nellie Lumsden
* Barry Jones: Professor Logan
* Reginald Beckwith: Lumsden
* Faith Brook: Nannie Richards
* Michael Goodliffe: Brown
* James Hayter: el Sr. Memory
* Duncan Lamont: Kennedy
* Jameson Clark: McDougal
* Andrew Cruickshank: xèrif
* Leslie Dwyer: Milkman
* Betty Henderson: la Sra. McDougal
* Joan Hickson: Miss Dobson
* Sid James: Perce

## Al voltant de la pel·lícula

* The 39 Steps és un remake de la pel·lícula The 39 Steps d'Alfred Hitchcock.

## Referències

* ↑ «The 39 Steps». The New York Times.
# Santa Eulàlia (Waterhouse)

Santa Eulàlia és una pintura a l'oli sobre tela d'estil prerafaelita creada el 1885 per l'artista anglès John William Waterhouse i actualment exposada a la Tate Britain.

## Descripció

Es tracta d'una composició molt atrevida, una de les més inusuals de Waterhouse, i per tant, un dels més sorprenents quadres de la seva producció. El cadàver està en escorç de manera espectacular, i la neu contrasta amb la carn nua de l'Eulàlia, una nena de 12 anys, que sembla singularment fora de lloc per a un quadre de Waterhouse. La seva elecció de la configuració - situar el cadàver a la part davantera i deixant tant llenç central desocupat - és arriscada, però va funcionar: mitjançant la col·locació de totes les figures del fons en la distància, es va concentrar la mirada de l'espectador sobre el cos nu del personatge. La nuesa també va ser innovadora per Waterhouse - una cosa que el podria haver deixat obert a la crítica - però el seu tractament sensible del tema, la joventut de la santa, i el context històric de la pintura li va permetre escapar de la ploma dels crítics. L'ull també és guiat cap a la nena assassinada per l'angle que forma la llança del guàrdia romà, assenyalant les cordes que la lligaven a l'estaca.
Segons la llegenda, es creu que la neu va ser enviada per Déu com a sudari per cobrir la nuesa de la santa; i el colom, vist volant amunt prop de la multitud de dolgudes, indicativa de l'ànima de l'Eulàlia volant cap al cel, es deia que havia volat fora de la seva boca.

## Referències

* ↑ P. Trippi, J.W. Waterhouse, Phaidon Press (2005), s.v.
* ↑ A. Noakes, Waterhouse.
* ↑ Cf. critique at johnwaterhouse.com.
* ↑ See Wiki entry, "Saint Eulalia of Mérida".
* ↑ Quotd by Waterhouse in the exhibition catalogue (see Tate's entry).

## Bibliografia

* Dorment, Richard «Waterhouse: The modern Pre-Raphaelite, at the Royal Academy – review». The Daily Telegraph, 29-06-2009..
* Moyle, Franny «Pre-Raphaelite art: the paintings that obsessed the Victorians [print version: Sex and death: The paintings that obsessed the Victorians]». The Daily Telegraph (Review), 13-06-2009, p. R2–R3..
* Noakes, Aubrey, Waterhouse. John William Waterhouse, Chaucer Press, 2004.
* Simpson, Eileen «Pre-Raphaelites for a new generation: Letters, 17 June: Pre-Raphaelite revival». The Daily Telegraph, 17-06-2009..
* Trippi, Peter, J.W. Waterhouse, Phaidon Press, 2005.

## Vegeu també

* Categoria:Pintures per John William Waterhouse
* Eulàlia de Barcelona

## Enllaços externs

* St Eulalia a la Tate
* St Eulalia a JohnWaterhouse.com.
* John William Waterhouse.Net
# Ritxne (Bakhtxissarai)

* Per a altres significats, vegeu «Retxnoie».
Ritxne (en (ucraïnès): Річне, en rus: Речное, Retxnoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 337 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai.

## Població

Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Ritxne d'acord amb la llengua que empren és la següent:

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
* ↑ «Розподіл населення за рідною мовою, Автономна Республіка Крим». Державна служба статистики України. Arxivat de l'original el 2013-06-26. [Consulta: 26 octubre 2014].
# Xalet Casas i Maset Carles

El Xalet Casas i Maset Carles és una obra noucentista de la Palma de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt de dues cases precedides de pati individual amb estructura en desnivell i coberta a dues vessants, encara que a la façana principal hi ha una balustrada corresponent a un fals terrat.
Del conjunt d'elements ornamentals de tradició clàssica cal destacar els de les portes i finestres, consistents en motllures amb motius de garlandes i oves.

## Història

El Xalet Cases fou construït el 1935. El Maset Carles ho fou el 1936.

## Referències

* 1 2 3 «Xalet Casas i Maset Carles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 gener 2019].
# Tejupilco

Tejupilco (del nàhuatl Texohpilco, que vol dir «lloc de peus de pedra») és un municipi de l'estat de Mèxic. Tejupilco de Hidalgo és la capçalera municipal i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb els municipis de Zacazonapan i Temascaltepec, al sud amb Amatepec, a l'oest amb Luvianos i l'estat de Guerrero i a l'est amb Sultepec, San Simón de Guerrero i Texcaltitlán.
| Localitats | Població |
| Total municipi | 71.077 |
| Tejupilco de Hidalgo | |
| San Miguel Ixtapan | |

## Alcalde

* Lino García Gama (2016-)

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Tejupilco Arxivat 2017-01-19 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)