OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Acton (Califòrnia)

Acton és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 2.390 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Acton tenia 2.390 habitants, 797 habitatges, i 639 famílies. La densitat de població era de 198,9 habitants/km².
Dels 797 habitatges en un 42,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,2% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 19,7% no eren unitats familiars. En el 14,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,6% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 28,1% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.156 $ i la renda mediana per família de 66.544 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.985 $ mentre que les dones 35.819 $. La renda per capita de la població era de 26.810 $. Entorn del 5,5% de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Acton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Acton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Entitat de Gestió de Drets d'Autor dels Productors Audiovisuals

L'Entitat de Gestió de Drets d'Autor dels Productors Audiovisuals (EGEDA) és l'entitat de gestió col·lectiva dedicada a la defensa dels drets i interessos dels productors audiovisuals, en els àmbits de:
* La comunicació pública d'obres i gravacions audiovisuals, ja sigui l'emissió o transmissió en un espai accessible al públic de l'obra radiodifosa mitjançant qualsevol instrument idoni, ja sigui l'accés públic a bases de dades d'ordinador mitjançant telecomunicació, quan incorporen o constitueixen obres protegides.
* La comunicació pública per la retransmissió íntegra, inalterada i simultània d'obres i gravacions audiovisuals.
* La remuneració, reconeguda pel Text Refós de la Llei de Propietat Intel·lectual, pels actes de comunicació pública retransmesos en un lloc accessible al públic.
* La remuneració compensatòria per còpia privada prevista a l'article 25 del Text Refós de la Llei de Propietat Intel·lectual.
* La reproducció de gravacions audiovisuals, de fragments o seqüències, o de les parts o capítols de què constin, en programes emesos per les entitats de radiodifusió i en altres com els suports multimèdia (digitals).
* La reproducció i posta a disposició del públic de les obres i les gravacions audiovisuals de manera que hi pugui accedir des d'on vulgui i quan vulgui, així com la reproducció i oferta de les obres i gravacions a través de xarxes de comunicacions que utilitzin mitjans, sistemes o procediments d'intercanvis d'arxius.

## Història

El Ministeri d’Educació, Cultura i Esport espanyol va autoritzar EGEDA a exercir com a Entitat de Gestió de Drets de Propietat Intel·lectual l’any 1990, mitjançant l’Ordre de 29 d’octubre de 1990 (BOE de 2 de novembre de 1990).

## Vegeu també

* Premis Platino
* Premis Cinematogràfics José María Forqué

## Referències

* ↑ Morera, Sergi. Societats gestores de drets d’autor a Espanya. Generalitat de Catalunya, 2007 [Consulta: 13 setembre 2014].
# Entitat Pública Empresarial de Sòl

L'Entitat Pública Empresarial de Sòl (SEPES) és una entitat pública empresarial depenent del Ministeri de Foment, la fi última del qual és la gestió pública del sòl en tots els seus aspectes, incloent sòl industrial, residencial, terciari i logístic.
En alguns casos l'activitat d'aquesta entitat es plasma en forma de Societats Mercantils, Consorcis Urbanístics i Juntes de Compensació, en les quals participen també Comunitats Autònomes, Ajuntaments, altres Organismes Públics i fins i tot la iniciativa privada.
El seu àmbit d'actuació és molt ampli participant tant en intervencions urbanes de gran importància, actuacions residencials i parcs empresarials. Des de 2018 el seu director general és Alejandro Soler Mur.

## Evolució històrica

SEPES és hereva directa de dos organismes públics que van aconseguir un gran prestigi en l'àmbit urbanístic de l'Administració de l'Estat:
* Gerència d'Urbanització
* Institut Nacional d'Urbanització (INUR)
La Gerència d'Urbanització es va crear en 1959 amb l'objectiu de preparar sòl urbanitzat. Va actuar fins a 1972, any en què va passar a denominar-se Institut Nacional d'Urbanització, desenvolupant una important activitat urbanitzadora de sòl residencial i industrial fins a 1981.
En 1981 es va extingir l'INUR, adscrivint-se a la recentment creada Societat Estatal de Promoció i Equipament de Sòl (SEPES) bona part del seu personal i la totalitat de les seves actuacions urbanístiques industrials i transferint-se les seves actuacions residencials a les comunitats autònomes.

## Àmbit d'Actuació

Per mitjà del Reial decret 1525/99 d'1 d'octubre, SEPES, Entitat Pública Empresarial de Sòl s'obre una altra etapa per a aquesta Entitat Pública en la qual es marquen nous objectius i s'àmplia l'àmbit d'actuació a sòl terciari i de serveis.

## Referències

* ↑ Ábalos "ficha" al exalcalde de Elx Alejandro Soler como director del Sepes, Levante-EMV, 11 de juliol de 2018
* ↑ «SEPES - La Entidad, Antecedentes.» (en español). Arxivat de l'original el 2009-07-04. [Consulta: 23 juny 2009].
* ↑ Real Decreto 1525/1999, de 1 de octubre, por el que se aprueba el Estatuto de la Entidad Pública Empresarial de Suelo (SEPES).
# Fredrik Sjöberg

Fredrik Sjöberg (Västervik, 31 d'agost de 1958) és un traductor, periodista i escriptor suec.
Fredrik Sjöberg estudià biologia i geologia. És crític literari del diari Svenska Dagbladet i ha contribuït a diverses antologies i traduït llibres del noruec, anglès i francès. El parany de mosques, que es publicà en 2004 a Suècia, fou nominada per al prestigiós Premi August. Ha rebut els premis De Nios Vinterpris (2005), Änglamarkspriset (2006), En bok för allas litterära humorpris (2006) i Alf Henrikson-Stipendium (2007).

## Obres

* På maktens tröskel. Carlssons Bokförlag, 1988
* Miljö till varje pris, Gemeinsam mit Mikael Edelstam. LT:s Förlag, 1988
* Verkligheten på hotlistan. Sveriges lantbruksuniversitet, 1993
* Vi och Dom. Bokförlaget Atlantis, 1997
* Artrikedomar. Bokförlaget Atlantis, 1998
* Gener, pengar och pirater. Utbildningsradion, 1998
* Vad ska vi med naturen till?. Nya Doxa, 2001
* Tranströmerska insektsamlingen från Runmarö. ellerströms förlag, 2001
* Naturens nollåttor, Naturskyddsföreningen, 2002
* Flugfällan. Nya Doxa, 2004
** El parany de mosques.Traduït del suec per Amanda Mansten Monjornell). Pabst & Pesch, Raeren / Sant Vicenç de Sarrià 2013, ISBN 978-84-937068-1-4
* Flyktkonsten. Nya Doxa, 2006
* Den utbrände kronofogden som fann lyckan, Nya Doxa, 2008
* Russinkungen. Nya Doxa, 2009

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Fredrik Sjöberg» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* http://www.callicera.se/
# Creeping Death

«Creeping Death» és el tercer senzill de la banda estatunidenca Metallica, el primer i únic del seu segon àlbum d'estudi Ride the Lightning, publicat el 23 de novembre de 1984. De l'àlbum se'n van extreure dos senzills més però de tipus promocional. Es tracta d'un clàssic exemple de l'estil thrash metal, i també d'una de les cançons que més freqüentment interpreten en directe, i ocasionalment la utilitzen per obrir els concerts.

## Producció

Escrita des de la perspectiva de l'àngel de la mort, descriu les deu plagues d'Egipte (Èxode 12:29). Es van inspirar després de veure la pel·lícula Els Deu Manaments, basada en la Bíblia, i on s'explica com els egipcis pateixen les plagues. En les lletres s'esmenten diverses plagues, totes pertanyents a l'Hagadà, llibre que recull narracions que rememoren l'alliberament de l'esclavatge dels fills d'Israel. Moisès va exigir repetidament al Faraó que els exèrcits hebreus es lliuressin de Egipte, i alliberar el seu poble a la terra promesa de Canaan. Moisès va insistir que venia enviat per Déu però davant la negativa del faraó, i a través del seu germà Aaron, van enviar les deu plagues al poble egipci.
La secció intermèdia del tema fou escrit originalment per Kirk Hammett mentre formava part de la banda Exodus i amb el títol de «Die by His Hand». Aquesta cançó fou inclosa en la llista de cançons que interpretaven en concert, però mai fou inclosa en cap àlbum.
El senzill presenta dues cares-B que en realitat són dues versions, «Am I Evil?», original de Diamond Head i «Blitzkrieg» de Blitzkrieg.
La cançó requereix sovint la intervenció de més d'un vocalista cantant alhora, inicialment Cliff Burton acompanyava a James Hetfield, mentre que després de la seva mort, Jason Newsted el va substituir i també va agafar aquest rol en la cançó. Amb l'arribada de Robert Trujillo, la secció que cantava el baixista ho realitza generalment el públic. En la interpretació en directe acostument a tocar-la en un tempo més elevat que la versió d'estudi.
# Matthew Wilson (pilot)

Matthew Wilson (Cockermouth, Cúmbria, Anglaterra, 29 de gener de 1987) és un pilot de ral·li, participant habitual del Campionat Mundial de Ral·lis. És fill de Malcolm Wilson, director del equip M-Sport, l'empresa gestora del Ford World Rally Team de ral·lis.

## Trajectòria

Debutà al Campionat Mundial de Ral·lis l'any 2004 al Ral·li de Gal·les gràcies a l'equip M-Sport dirigit pel seu pare, finalitzant en 13a posició. L'any 2005 repetiria ral·li, finalitzant en aquesta ocasió en 15a posició. En paral3lel disputaria el Campionat de Gran Bretanya de Ral·lis.
L'any 2006, amb el debut de l'equip Stobart M-Sport Ford Rally Team, Wilson es convertí en el primer pilot de l'equip, aconseguint un punt al Ral·li de l'Argentina, tot finalitzant el Campionat en 28a posició amb el Ford Focus WRC. Les temporades següents, dins del equip M-Sport, Wilson finalitzà el Campionat Mundial en 28a posició el 2006, en 11a el 2007, 10a posició el 2008 i 7a posició el 2009, 2010 i 2011. El seu millor resultat fou un 4t lloc en el Ral·li del Japó de 2007.
A partir del 2012 tan sols disputa ral·lis del Mundial de forma puntual, sempre dins de l'estructura del equip M-Sport, així com altres probes puntuals d'altres campionats menors i nacionals.

## Enllaços externs

* Matthew Wilson a Stobart Motorsport Arxivat 2007-03-05 a Wayback Machine.
* Arxiu del WRC
* Rallybase

## Referències

* ↑ Shacki. «Matthew Wilson - rally profile eWRC-results.com» (en anglès). [Consulta: 5 juliol 2023].
# Thomas Eric Peet

Thomas Eric Peet (12 d'agost de 1882, Liverpool - 22 febrer de 1934 Oxford) fou un egiptòleg anglès.

## Biografia

Els pares de Peet foren Thomas i Salome Peet. Va ser educat a la Merchant Taylors' School, Crosby i al Queen's College (Oxford). Des del 1909 en endavant va dur a terme excavacions a Egipte per a la Fundació d'Exploració d'Egipte. De 1913 a 1928 va ser professor d'egiptologia a la Universitat de Manchester, tot i que també va prestar servei a la Primera Guerra Mundial com a tinent al Regiment del Rei (Liverpool). De 1920 a 1933 va ser professor Brunner d'egiptologia a la Universitat de Liverpool. El 1933 va ser nomenat lector d'Egiptologia la Universitat d'Oxford. El Queen's College (Oxford) acull la biblioteca d'Egiptologia de la Universitat, i s'anomena Biblioteca Peet en el seu honor.

## Obres

* The Stone and Bronze Ages in Italy and Sicily, Oxford: Clarendon Press, 1909
* Rough Stone Monuments and their Builders, Londres: Harper & Brothers, 1912
* The Mayer Papirs A & B, Nos. M11162 and M11186 of the Free Public Museums, Liverpool, Londres: Egypt Exploration Society, 1920 (vegeu també Papirs Mayer)
* The Cemeteries of Abydo. Part II. 19II-I9I2, Londres: Egypt Exploration Society, 1914
* The Inscriptions of Sinai (en col·laboració amb Alan H. Gardiner), Londres: Egypt Exploration Society, 1917
* Egypt and the Old Testament, Londres: Hodder & Stoughton per a Liverpool University Press, 1922
* The City of Akhenaten: Excavations of 1921 and I922 at El-'Amarneh, (en col·laboració amb C Leonard Woolley), Londres: Egypt Exploration Society, 1923
* The Rhind Mathematical Papyrus: British Museum 10057 and 10058, Londres: Hodder & Stoughton for Liverpool University Press, 1923 (vegeu també Papir de Rhind)
* The Great Tomb-Robberies Of The Twentieth Egyptian Dynasty: Being a critical study, with translations and commentaries, of the Papirs in which these are recorded, Oxford: Clarendon Press, 1930 (vegeu també Papir d'Abbott)
* A Comparative Study of the Literatures of Egypt, Palestine, and Mesopotamia. Egypt's Contribution to the Literature of the Ancient World', Londres: H. Milford, Oxford University Press, 1931 (Schweich Lectures 1929)

## Referències

* ↑ Smith, David Eugene «Peet's Translation of the Rhind Papyrus». Bull. Amer. Math. Soc., 30, 9, 1924, pàg. 557–559.
* Who was who 1929-1940, 1941

## Enllaços externs

* Obres de Thomas Eric Peet al Projecte Gutenberg.
* Arxivat 2012-10-03 a Wayback Machine. Obres de Thomas Eric Peet a WorldCat
# Daniel, el trapella

Daniel, el trapella (títol original: Dennis the Menace) és una pel·lícula estatunidenca de comèdia de l'any 1993, protagonitzada per Walter Matthau i Mason Gamble. La pel·lícula està basada en la tira còmica Daniel el Trapella. Ha estat doblada al català.

## Argument

Pel·lícula basada en el popular personatge de còmic, creat en els anys 50 per Hank Ketcham. Nick Castle ha respectat el 'look' de les vinyetes i els diversos personatges: Daniel Mitchell (Mason Gamble), un nen ingenu que no mesura les conseqüències de les seves trapelleries; el senyor Wilson (Walter Matthau), veí rondinaire però de bon cor i la maternal senyora Wilson (Joan Plowright). També Daniel viu amb els seus pares Alice Mitchell i Henry Mitchell. Té una amiga grollera anomenada Margaret.
John Hughes ha escrit i produït la pel·lícula. El guió fila nombrosos gags, alguns molt divertits. La unitat la posa un sinistre dolent (Christopher Lloyd), l'ombra del qual planeja al llarg de la història. La pel·lícula comença amb Daniel Mitchell en la seva bicicleta arribant a la casa del Senyor Wilson per donar-li unes pastilles, ja que es troba molt malalt però després d'això sorprèn a Daniel i després truca per telèfon a casa seva per reclamar la trapelleria que ha fet. Més tard Alice porta a Daniel a casa de Margaret on es troba el seu amic Joey i després els 3 van al bosc on veuen una casa que pensen pintar perquè sigui un lloc de diversió. Més tard arriba a la ciutat el sinistre lladre (Christopher Lloyd). Quan Margaret, Daniel i Joey arriben al bosc pugen a la casa de l'arbre i comencen a posar-li els claus mentre el dolent veu la nina de Margaret i després la hi roba. Després d'això Margaret comença a notar que algú li ha robat la seva nina.

## Repartiment

* Walter Matthau: George Wilson (el Senyor Wilson).
* Mason Gamble: Daniel Mitchell.
* Joan Plowright: Martha Wilson.
* Christopher Lloyd: Switchblade Sam (el dolent).
* Robert Stanton: Henry Mitchell.
* Lea Thompson: Alice Mitchell.
* Amy Sakasitz: Margaret Wade.
* Kellen Hathaway: Joey (l'amic de Daniel).
* Paul Winfield: l'oficial de policia.
* Natasha Lyonne: Polly.
* Devin Ratray: Mickey.

## Nominacions

* 1993: Nominada als Premis Razzie: Pitjor nova estrella (Mason Gamble)

## Referències

* ↑ «Daniel, el trapella». esadir.cat.
* ↑ «Dennis the Menace». The New York Times.
# Slide Hampton

Locksley Werlington Hampton, conegut com a Slide Hampton (Jeannette, 21 d'abril de 1932 - Orange, 18 de novembre de 2021), va ser un trombonista i arranjador estatunidenc.
Va començar la seua carrera professional en l'orquestra del seu germà Duke, passant després per diverses big bands, entre elles les de Lionel Hampton (1956 - 1957) i Dizzy Gillespie (1957- 1960), de la qual va ser arranjador. El 1968 s'instal·la a Europa (Berlín i, més tard, París), tocant amb un gran nombre de jazzmen en gira: Woody Herman, Art Blakey, Thad Jones, Clark Terry…
En els anys 1980 forma part del grup Paris Reunion Band, amb Woody Shaw, Johnny Griffin i Kenny Drew. Va ser guanyador d'un Grammy el 1998 com Millor arranjament per a acompanyament vocal pel seu treball en "Cotton Tail", de Dee Dee Bridgewater. Va aconseguir altre Grammy el 2005, como Millor àlbum de jazz de grup, per "The Way: Music of Slide Hampton by The Vanguard Jazz Orchestra", sent nomenat també el 2006 pel seu arranjament de "Stardust" per a la Dizzy Gillespie All-Star Big Band.
El seu estil és elegant en el fraseig i de so suau, molt influenciat per J.J.Johnson.

## Referències

* ↑ Base de Datos de los Grammy
* ↑ Carles, Clergeat & Comolli: op.ref., pag. 429

## Bibliografia

* Joachim E. Berendt: El Jazz: Origen y desarrollo (Fondo de Cultura Económica. Madrid, 1986. ISBN 84-375-0260-8)
* CARLES, Phillipe; CLERGEAT, André & COMOLLI, Jean-Louis: Dictionaire du jazz. Robert Laffont Edt, Paris, 1988. ISBN 2-221-04516-5

## Enllaços externs

* Lloc web de Slide Hampton Arxivat 2015-09-05 a Wayback Machine. (anglès)
# Medaller dels Jocs Olímpics d'hivern de 1936

El medaller dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1936 presenta totes les medalles lliurades als esportistes guanyadors de les proves disputades en aquest esdeveniment, realitzat entre els dies 6 i 16 de febrer de 1936 a la ciutat de Garmisch-Partenkirchen (Alemanya).
Les medalles apareixen agrupades pels Comitès Olímpics Nacionals participants i s'ordenen de forma decreixent contant les medalles d'or obtingudes; en cas d'haver empat, s'ordena d'igual forma contant les medalles de plata i, en cas de mantenir-se la igualtat, es conten les medalles de bronze. Si dos equips tenen la mateixa quantitat de medalles d'or, plata i bronze, es llisten en la mateixa posició i s'ordenen alfabèticament.

## Medaller

| Jocs Olímpics d'hivern de 1936 | Jocs Olímpics d'hivern de 1936 | Jocs Olímpics d'hivern de 1936 | Jocs Olímpics d'hivern de 1936 | Jocs Olímpics d'hivern de 1936 | |
| Posició | CON | | | | Total |
| 1 | Noruega | 7 | 5 | 3 | 15 |
| 2 | Alemanya | 3 | 3 | 0 | 6 |
| 3 | Suècia | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 4 | Finlàndia | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 5 | Suïssa | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 6 | Àustria | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 7 | Regne Unit | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 8 | Estats Units | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 9 | Canadà | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Hongria | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Medaller dels Jocs Olímpics d'hivern de 1972

El medaller dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1972 presenta totes les medalles lliurades als esportistes guanyadors de les proves disputades en aquest esdeveniment, realitzat entre els dies 3 i 13 de febrer de 1972 a la ciutat de Sapporo (Japó).
Les medalles apareixen agrupades pels Comitès Olímpics Nacionals participants i s'ordenen de forma decreixent comptant les medalles d'or obtingudes; en cas d'haver empat, s'ordena d'igual forma comptant les medalles de plata i, en cas de mantenir-se la igualtat, es compten les medalles de bronze. Si dos equips tenen la mateixa quantitat de medalles d'or, plata i bronze, es llisten en la mateixa posició i s'ordenen alfabèticament.
En aquests Jocs la Unió Soviètica tornà a ser la dominadora del medaller després del segon lloc aconseguit en els anteriors Jocs. Aconseguiren la seva primera medalla d'or en uns Jocs Olímpics d'hivern els comitès d'Espanya (que fou la seva primera medalla olímpica), el Japó i Polònia.

## Medaller

| Jocs Olímpics d'hivern de 1972 | Jocs Olímpics d'hivern de 1972 | Jocs Olímpics d'hivern de 1972 | Jocs Olímpics d'hivern de 1972 | Jocs Olímpics d'hivern de 1972 | |
| Posició | CON | | | | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 8 | 5 | 3 | 16 |
| 2 | RDA | 4 | 3 | 7 | 14 |
| 3 | Suïssa | 4 | 3 | 3 | 10 |
| 4 | Països Baixos | 4 | 3 | 2 | 9 |
| 5 | Estats Units | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 6 | RFA | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 7 | Noruega | 2 | 5 | 5 | 12 |
| 8 | Itàlia | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 9 | Àustria | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 10 | Suècia | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 11 | Japó | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 12 | Txecoslovàquia | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 13 | Espanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 13 | Polònia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 15 | Finlàndia | 0 | 4 | 1 | 5 |
| 16 | França | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 17 | Canadà | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Total | Total | 36 | 34 | 35 | 105 |
# Medaller dels Jocs Olímpics d'hivern de 1948

El medaller dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 presenta totes les medalles lliurades als esportistes guanyadors de les proves disputades en aquest esdeveniment, realitzat entre els dies 30 de gener i 8 de febrer de 1948 a la ciutat de Sankt Moritz (Suïssa).
Les medalles apareixen agrupades pels Comitès Olímpics Nacionals participants i s'ordenen de forma decreixent contant les medalles d'or obtingudes; en cas d'haver empat, s'ordena d'igual forma contant les medalles de plata i, en cas de mantenir-se la igualtat, es conten les medalles de bronze. Si dos equips tenen la mateixa quantitat de medalles d'or, plata i bronze, es llisten en la mateixa posició i s'ordenen alfabèticament.

## Medaller

| Jocs Olímpics d'hivern de 1948 | Jocs Olímpics d'hivern de 1948 | Jocs Olímpics d'hivern de 1948 | Jocs Olímpics d'hivern de 1948 | Jocs Olímpics d'hivern de 1948 | |
| Posició | CON | | | | Total |
| 1 | Noruega | 4 | 3 | 3 | 10 |
| 1 | Suècia | 4 | 3 | 3 | 10 |
| 3 | Suïssa | 3 | 4 | 3 | 10 |
| 4 | Estats Units | 3 | 4 | 2 | 9 |
| 5 | França | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 6 | Canadà | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 7 | Àustria | 1 | 3 | 4 | 8 |
| 8 | Finlàndia | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 9 | Bèlgica | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 10 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 11 | Txecoslovàquia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | Hongria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | Regne Unit | 0 | 0 | 2 | 2 |
| Total | Total | 22 | 24 | 22 | 68 |

## Notes

* ↑ Les medalles atorgades en els esports de demostració no són tingudes en compte.
# Stefan Hell

Stefan Walter Hell (Arad, Romania, el 23 de desembre del 1962) és un físic germà-romanès que treballa com a codirector de l'Institut Max Planck de Química Biofísica en Göttingen, Alemanya.
El 2014 va rebre el Premi Kavli en Nanociència, juntament amb Thomas Ebbesen i Sir John Pendry, «per les contribucions transformadores en el camp de la nano-òptica que han superat creences arrelades sobre els límits de la resolució de la microscòpia òptica i les tècniques d'imatge». També va ser guardonat amb el Premi Nobel de Química el 2014 per «el desenvolupament de la microscòpia de fluorescència de súper-resolució» juntament amb Eric Betzig i William E. Moerner.

## Referències

* ↑ Max Planck Institute for Biophysical Chemistry
* ↑ «The Nobel Prize in Chemistry 2014». Nobelprize.org. Nobel Media AB, 08-10-2014 [Consulta: 8 octubre 2014].
* ↑ «Eric Betzig Wins 2014 Nobel Prize in Chemistry». HHMI News. hhmi.org, 08-10-2014. [Consulta: 8 octubre 2014].
# Menjagrà pissarrós

El menjagrà pissarrós (Sporophila schistacea) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els bosquets de bambú, límit de la selva pluvial, vegetació secundària, bosc obert, zones de matoll i terres de conreu, a les terres baixes de Mèxic, des del nord-est d'Oaxaca, fins al nord d'Hondures, sud-oest de Costa Rica i Panamà i des de Colòmbia, cap a l'est, a través del sud de Veneçuela i les Guaianes fins al nord i nord-est del Brasil i cap al sud, per l'oest dels Andes, fins al nord-oest de l'Equador: També al nord-est de l'Equador, est del Perú i nord de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Menjagrà pissarrós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)