OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The Trip Show

The Trip Show (TTS) és un grup de música català d'estil pop-rock creat l'octubre del 2007 a Badalona i dissolt tres anys després, el novembre del 2010, a la mateixa ciutat del Barcelonès. Està format pel guitarrista i cantant Xavier Cid Majó, el pianista Toni Saigi Martínez, el baixista Daniel Muros Monreal i el bateria Adrià Soldevila Rovira, tots ells fills de la ciutat badalonina. El 28 de gener del 2010, el grup va guanyar el X concurs MUSA al millor grup emergent català, celebrat al Casal de Cultura de Sant Adrià del Besòs.
El grup es va formar l'octubre de 2007 i va iniciar la seva carrera tocant en diversos locals de Badalona, com la JamPep de Sant Josep, el teatre Salesià, el Cor de Marina o Carretera 13 (ara anomenada Estraperlo), però aviat va fer un salt endavant i va poder tocar en sales reconegudes de Barcelona com Mephisto (ara Bóveda), Razzmatazz o Apolo, aquesta darrera formant part de les Nits Sello Movistar. El juny de 2008, TTS va editar el seu primer disc, Situation, enregistrat a Empty Estudios de Sant Adrià del Besòs. Un any després, el juliol de 2009, el grup es va veure immers en una gira per Espanya amb més de 10 concerts realitzats per tot l'Estat.
Un cop finalitzada la primera gira estatal, la banda va presentar la seva segona obra, Premature, gravada, mesclada i masteritzada per Maldita Crisis Sound. Premature va significar un canvi definitiu en l'estil i va facilitar consolidació del grup, amb un teclat solista molt marcat i entrant en gèneres musicals com l'electro i, fins i tot, el funk. El gener del 2010, els esforços fets durant els primers dos anys van ser recompensats i el grup va ser guardonat amb el premi al millor grup del X concurs MUSA 2010 de Sant Adrià del Besòs gràcies a la cançó «Goodbye Letter», senzill de Premature i únic tema amb videoclip oficial, publicat a YouTube el 2 d'abril del 2018, vuit anys després del seu enregistrament.
El juliol del 2010, The Trip Show va realitzar la seva segona i darrera gira espanyola, amb 16 concerts en 31 dies, passant per les ciutats més importants de l'Estat (Saragossa, Bilbao, Sant Sebastià, Ourense, La Corunya, Madrid, Osca…). Durant la fase de composició del tercer disc, el novembre del 2010, el grup va decidir aturar-se de manera indefinida.

## Components

* Xavier Cid: guitarra i veu
* Toni Saigi: teclat i cors
* Dani Muros: baix
* Adrià Soldevila: bateria

## Discografia

* Situation, 2008
* Premature, 2009

## Gires

* The Trip Show on tour, 2009
* TTS on 2our, 2010

## Referències

* 1 2 «El grup badaloní The Trip Show guanya el concurs MUSA 2010». El Punt Avui.
* ↑ «El grup badaloní The Trip Show toca avui a la Sala Apolo de Barcelona». El Punt Avui.
* 1 2 «Badanotis :: Els badalonins The Trip Show en concert avui a la sala Apolo de Barcelona». [Consulta: 6 abril 2018].
* ↑ «Badanotis :: The Trip Show: "Somos un grupo diferente, basado en las melodías solistas del teclado, que nos hacen ser un grupo especial"». [Consulta: 6 abril 2018].
* ↑ The Trip Show. «The Trip Show - Goodbye Letter (Video)», 02-04-2018. [Consulta: 6 abril 2018].
# Juan María Uribezubia Velar

Juan María Uribezubia Velar (Elorrio, 4 d'abril de 1940 - Durango, 14 de juliol de 2018) va ser un ciclista basc, que fou professional entre 1961 i 1969. Era el germà gran del també ciclista José Luis Uribezubia.
En el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa a la Volta a Catalunya, el 1961 i 1969, i la general de la Volta a La Rioja del 1965.

## Palmarès

* 1961
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1965
** 1r a la Volta a La Rioja i vencedor d'una etapa
* 1966
** 1r a la Volta a Mallorca i vencedor d'una etapa
* 1967
** 1r a la Volta a Aragó
* 1969
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1964. Abandona
* 1966. 20è de la classificació general
* 1968. 28è de la classificació general
* 1969. 20è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1964. 41è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Tras la pérdida de los ciclistas épicos Gandarias o Irusta, fallece el corredor durangués Juan Mari Uribezubia 'Katarra'», 15-07-2018. [Consulta: 23 novembre 2022].
* 1 2 «URIBEZUBIA VELAR Juan María». [Consulta: 23 novembre 2022].
* ↑ «[URTEKARIA]», 17-05-2005. Arxivat de l'original el 2005-05-17. [Consulta: 23 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Juan Maria URIBEZUBIA VELAR» (en italià). [Consulta: 23 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Taxa de letalitat

La taxa de letalitat abreujat com TL és la proporció de persones que moren per una malaltia entre els afectats per la mateixa en un període i àrea determinats. És un indicador de la virulència o de la gravetat d'una malaltia.
És difícil de realitzar perquè cal registrar tots els malalts per aquesta malaltia i en moltes malalties els casos asimptomàtics o lleus no són declarats.
Fórmula:
    $L\%={F \over E}*100$
* L: taxa de letalitat.
* F: Nombre de morts per una malaltia en un període i àrea determinats.
* E: Nombre de casos diagnosticats per la mateixa malaltia en el mateix període i àrea.
És diferent de la taxa de mortalitat en què es dona la proporció de morts per una o diverses malalties entre una població general en un període, que poden estar afectats o no per la malaltia, i per això més fàcil d'establir. Si és per una causa és la taxa de mortalitat específica i si és per totes les causes és taxa bruta de mortalitat.

## CFR i IFR

En les publicacions, en anglès es fa una distinció entre:
* CFR o Case Fatality Rate, no s'inclouen els asimptomàtics.
* IFR o Infection Fatality Rate, s'inclouen els asimptomàtics i infeccions no diagnosticades.

## Referències

* ↑ Boletín Epidemiológico de Castilla-La Mancha. Agosto de 2008/ Vol.20 /Nº 32

## Bibliografia

* Alejandra Moreno Altamirano. Medidas de frecuencia II.
# Joseph Klifa

Joseph Klifa (Mascara (Algèria), 26 de juliol del 1931 - Mulhouse, 14 de juny del 2009) és un polític alsacià, resident a Eschentzwiller. Milità a l'UDF i al PSD, partit amb què fou diputat a l'Assemblea Nacional Francesa per l'Alt Rin el 1986-1988 i el 1993-1997. També fou alcalde de Mülhausen de 1981 a 1989, quan fou substituït per Jean-Marie Bockel.
| Precedit per: Émile Muller | Alcalde de Mülhausen 1981 - 1989 | Succeït per: Jean-Marie Bockel |
# Luci Corneli Escipió Asiagen Emilià

Luci Corneli Escipió Asiagen Emilià (en llatí: Lucius Cornelius Scipio Asiagenus Aemilianus) va ser un senador romà del segle i aC. Pel que sembla, era fill de Marc Emili Lèpid (cònsol 78 aC), de manera que era germà de Lèpid el triumvir. Posteriorment, fou adoptat, ja de gran, per un membre de la família dels Escipions, raonablement Luci Corneli Escipió Asiagen, cònsol el 83 aC.
Únicament és esmentat una vegada, lluitant al costat del seu pare Emili Lèpid contra l'aristocràcia, i va morir en un dels combats l'any 77 aC.

## Referències

* ↑ «L. Cornelius Scipio Asiagenus Aemilianus». Digital Prosopography of the Roman Republic. King's College London.
* ↑ Smith, William. Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Taylor and Walton, 1846, p. vol.2, p.768.
Escipions :
Publi Corneli Escipió
Luci Corneli EscipióPubli Corneli Escipió
Publi Corneli Escipió Barbat?
Luci Corneli Escipió Barbat
Gneu Corneli Escipió ÀsinaMani Pomponi MatóLuci Corneli Escipió
Publi Corneli Escipió ÀsinaPompònia Publi Corneli EscipióLuci Emili PaulusGneu Corneli Escipió Calvus  
Luci Corneli Escipió AsiàticPubli Corneli Escipió Africà Emília Tèrcia  Luci Emili Paulus MacedònicPubli Corneli Escipió NasicaGneu Corneli Escipió Hispal Paula Cornèlia      
Luci Corneli EscipióGneu Corneli EscipióLuci Corneli EscipióPubli Corneli Escipió  Tiberi Semproni Grac Cornèlia la MenorCornèlia la Major Publi Corneli Escipió Nasica CòrculumGneu Corneli Escipió Hispà    
Corneli Escipió Asiagen ComatLuci Corneli EscipióPubli Corneli EscipióPubli Corneli Escipió Emilià SempròniaGermans GracsPubli Corneli Escipió Nasica SerapióQuint Cecili Metel MacedònicGneu Corneli Escipió 
Vaciena Luci Corneli Escipió Asiagen  Luci Licini CrasPubli Corneli Escipió Nasica Cecília Metel·la      
Luci Corneli Escipió Asiagen EmiliàCornèlia Publi Sesti  Licínia Publi Corneli Escipió NasicaQuint Cecili Metel PiusCornèlia Publi Corneli Lèntul Marcel·lí     
Luci Licini Cras EscipióQuint Cecili Metel Pius EscipióGneu Corneli Lèntul Marcel·lí :
# Jàson de Cirene

* Per a altres significats, vegeu «Jàson (desambiguació)».
Jàson de Cirene (en llatí Jason, en grec antic Ἰάσων) (segle ii aC) fou un escriptor en grec de religió i ètnia jueva que va escriure una història dels macabeus i de les guerres dels jueus contra Antíoc IV Epífanes (174 aC-164 aC) i el seu fill Antíoc V Eupator (164 aC-162 aC). El Segon llibre dels Macabeus considerat apòcrif pels jueus, excepte dues epístoles espúries al començament, és un extracte d'aquest llibre de Jàson. (2 Maccab. 2.21-24).

## Referències

* ↑ 1.Jason a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 555
# Bagolal

Els kuantis o bagolal són un petit grup ètnic del Dagestan. Ells mateixos s'anomenen així però els russos els anomenen bagulali. La seva llengua és el kwanadi o kvanadi (kvanadinsky yazik) que amb l'andi, el akhwakh, el botlikh, el čamalal, el godoberi, el karata i el tindi formen la divisió andi del conjunt avar-andi-dido de llengües ibero-caucasianes.
El 1926 la població al cens fou de 3.054 persones que habitaven els auls de Khustada, Kwanada (a la regió de Tsumada), Gimerso, Tisi, Tlibisho (regió d'Akhwakh), al sud del colso del Koysu andi al Daguestan. S'han conservat relativament aïllats degut a la inaccessibilitat de les seves muntanyes. Són sunnites hanafites i tenen costums patriarcals. La seva economia és agrícola i ramadera. La seva llengua està dividida en dos dialectes: el bagulal i el tlisi, ambdós purament vernaculars mentre que escriuen en àvar o rus. Assimilats en certa manera als àvars apareixen com a tal als cens de 1959 i de 1970.

## Bibliografia

A. Benningsen i H. Carrère d'Encausse, Une republique soviétique musulmane, le Daghestan, aperçu demographique, 1955
# Torn automàtic

El torn automàtic és un tipus de torn que està programat (automatitzat) per dur a terme tot el seu procés productiu. Pot arribar a estar tan automatitzat que, fins i tot, es poden obtenir les peces a partir d'una barra de gran longitud que el torn talla adequadament. Aquests torns es poden classificar com:
* Amb un utillatge i amb les eines radials.
* Amb diversos utillatges.
Els torns d'un utillatge s'acostumen a fer server per a mecanitzar peces petites i de grans cadenes de producció. Per peces de grans dimensions es faria servir un torn amb diversos utillatges.
El temps per preparar un torn automàtic és molt elevat, ja que s'han d'automatitzar tots els moviments mitjançant lleves.
El mecanitzat d'aquestes peces és a l'aire, ja que no tenen contrapunt.
# Grups d'Esplai de Mallorca

Grups d'Esplai de Mallorca (GDEM) és una federació de grups sense ànim de lucre, annexionada al Bisbat de Mallorca, que treballa en l'educació lúdica en el temps lliure dels infants i joves de Mallorca d'una manera creativa, lúdica i centrada en les persones. Va ser creada el 1978 a Palma per un grup de monitors de campaments i colònies d'estiu de Mallorca. Té com a finalitat l'educació integral dels joves en el temps lliure, mitjançant una pedagogia activa a través de tallers, jocs, vetllades, campaments i colònies d'estiu. Aquesta feina la desenvolupen els anomenats grups d'esplai, constituïts per més de 1000 voluntaris que treballen amb més de 5300 nins i joves de tota l'illa.
L'associació fou fundada el dia 8 de gener de 1978 quan es reuniren a la Casa de l'Església 8 persones per firmar l'Acta de Constitució del GDEM (grups d'esplai de Mallorca), i aprovar els seus estatuts. Fins al 1982, va dependre de Càritas Diocesana i, posteriorment, del Bisbat de Mallorca, i actualment és una secció de la Fundació Esplai de les Illes. El 2003 va rebre el Premi Ramon Llull per part del Govern de les Illes Balears.
Els presidents de l'entitat han estat Miquel Mas Servera (1978-1980), Bernat Vicens Vich (1980-1983), Jaume Alemany Pascual (1983-1987), Joan Cerdà Martorell (1987-1990), Maria Mercè Puig Viñeta (1990-?), Guillem Cladera Coll, Silvia Criado Lopez i Ricardo Cote Perelló.
Des del passat 2 de juny de 2013, el Consell Permanent de GDEM està format per: Margalida Barceló, de Crist Rei. PRESIDENTA. Pau Coya, de Crist Rei. VICEPRESIDENT. Mailén Martino, de l'Encarnació. TRESORERA. Ana Fernández, del Dimoniet. SECRETÀRIA. Ana Castell, d'es Turó. VOCAL. Sergi Selles, de sa Calatrava. VOCAL. Antonia Peralta, d'es Dimoniet. VOCAL.

## Membres

Formen part de l'associació:
* Grup d'Esplai L'Encarnació
* Grup d'Esplai Son Oliva
* Grup d'Esplai Es Turó
* Grup d'Esplai El Cercle
* Grup d'Esplai Crist Rei
* Grup d'Esplai Jovent
* Grup d'Esplai Terranostra
* Grup d'Esplai S'Estornell
* Grup d'Esplai Sa Vileta
* Grup d'Esplai Es Burot
* Grup d'Esplai Es Jardí Màgic
* Grup d'Esplai Lloseta
* Grup d'Esplai Bulla
* Grup d'Esplai S'Esquella
* Grup d'Esplai Els Amics
* Grup d'Esplai Es Rebrot
* Grup d'Esplai Sa Calatrava
* Grup d'Esplai Es Tió
* Grup Infantil i Juvenil Nàufraga
* Grup d'Esplai Es Voltor
* Grup d'Esplai Xiroi
* Grup d'Esplai Joves Solidaris
* Associació juvenil Es Molí
* Grup d'Esplai Binitrui
* Grup d'Esplai Es Dimoniet
* Associació Juvenil Lluna Nova
* Grup d'Esplai Es Burratatxo
* Grup d'Esplai Utopia-Jovent
* Grup d'Esplai s'Estel
* Grup d'Esplai La Soletat
* Mijac-Son Espanyolet

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 6. Palma: Promomallorca, p. 343-344. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ http://boib.caib.es/pdf/2003023/mp2.pdf PDF
* ↑ «Qui som?». Grups d'Esplai de Mallorca. [Consulta: 13 octubre 2012].

## Enllaços externs

* Pàgina dels Grups d'Esplai de Mallorca Arxivat 2010-03-06 a Wayback Machine.
# Juan Mata Sevillano Fraile

Juan Mata Sevillano Fraile (Vicálvaro, 9 de febrer de 1790 – Madrid, 15 de febrer de 1864) va ser un polític espanyol, ministre durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

Inicia jove la carrera de dret a la Universitat d'Alcalà, deixà els estudis per lluitar a la guerra del francès. En 1815 deixà la carrera militar per casar-se. En 1832 arribà al grau de coronel de Cavalleria i va prendre part en la Primera Guerra Carlina. Dedicat després als negocis com a banquer entra en política com a Senador vitalici en 1846, concedint-se-li la creu de l'Orde de Carles III i és anomenat Gentilhome de cambra amb exercici i marquès de Fuentes del Duero aquest mateix any. En 1854 la Reina li atorga el títol de duc de Sevillano. Al desembre d'aquest any és nomenat ministre d'Hisenda, càrrec que ocuparé fins a gener de 1855. Militant del Partit Progressista i amic del també financer Gaspar Remisa, va formar part de la Junta de Salvació que va assumir el poder durant la revolució de 1854.

## Referències

* ↑ Juan Mata Sevillano a geneall.net
* ↑ «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2018-10-05. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ D. Juan de Mata Sevillano y Fraile, Duque de Sevillano y Marqués de Fuentes de Duero (1790 – 1864)
* ↑ Fitxa del Senat

## Enllaços externs

* El duque de Sevillano (1790-1864): banquero de la revolución de 1854. d'Agustín Fernández Escudero
# Bandera del Pont d'Armentera

La bandera oficial del Pont d'Armentera té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, blau clar, amb el pont de tres ulls groc de l'escut, d'alçària 5/12 de la del drap i amplària 4/9 de la llargària del mateix drap, posat al centre i a 1/6 de la vora inferior, amb una creu grega patent, també groga, d'alçària 1/6 de la del drap, posada al centre i a 1/8 de la vora superior, i amb dos pals igualment grocs, cadascun de gruix 1/18, posats, un a 1/9 de la vora de l'asta, i l'altre, a 1/9 de la del vol.

## Història

Va ser aprovada el 16 de setembre de 2005 i publicada en el DOGC el 20 d'octubre del mateix any amb el número 4493. Es va confegir prenent com a base l'escut de la localitat.

## Vegeu també

* Escut del Pont d'Armentera
* Escuts i banderes de l'Alt Camp

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/2948/2005, de 16 de setembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi del Pont d'Armentera.» (pdf). DOGC num. 4493, 20-10-2005. [Consulta: 4 març 2009].
# Lophuromys melanonyx

Lophuromys melanonyx és un rosegador del gènere Lophuromys que viu a prades de les muntanyes d'Etiòpia a un altitud d'entre 3.100 i 4.050 metres. Aquesta espècie pertany al subgènere Lophuromys i està relacionat amb L. flavopunctatus i L. brevicaudus.
L. melanonyx és una espècie molt gran amb la cua extremament curta. La part superior del cos és gris i la part inferior de color crema. La cua és de color negre a la part superior i més clar a la part inferior. Les urpes grans i negres estan adaptades per a un estil de vida excavador. La llargada corporal és d'entre 140 i 165 mm, la llargada de la cua d'entre 58 i 80 mm, les potes posteriors d'entre 26 i 29 mm, la llargada de les orelles d'entre 19 i 24 mm, la llargada del crani d'entre 31,6 i 34,4 mm i el pes d'entre 84 i 120 mm.

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* Dieterlen, F. 1976. Die afrikanische Muridengattung Lophuromys Peters, 1874: Vergleiche an Hand neuer Daten zur Morphologie, Ökologie und Biologie. Stuttgarter Beiträge zur Naturkunde (A)285:1-96.
# Jàssera

Una jàssera o biga mestra (també anomenada llàssena) és una biga de suport utilitzada en construcció que serveix per sostenir bigues menors, la paret mestra i els entramats del pis de plantes superiors. Les jàsseres solen tenir una secció en forma de doble T per millorar-ne la resistència, però també poden tenir forma rectangular, forma de Z o un altre tipus de forma.

## Referències

* ↑ Recasens i Vives, Daniel. Fonètica històrica del català. Institut d'Estudis Catalans - Secció Filològica, Març del 2017, p. 377. ISBN 9788499653501.
* ↑ «Jàssera». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Hirol, Isami. Plate-Girder Construction (en anglès). BiblioBazaar, 2008. ISBN 9780554888026.

## Vegeu també

* Forjat (construcció)
* Entramat de fusta
* Biga (construcció)
Viccionari
# Bank of the West Classic 2013

El Torneig de Stanford 2013, oficialment conegut com a Bank of the West Classic 2013, és un esdeveniment de tennis femení sobre pista dura que pertany als Premier Tournaments de la WTA. La 42a edició del torneig es va celebrar entre el 22 i el 28 de juliol de 2013 al Taube Tennis Center de Stanford, Califòrnia, Estats Units.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | A. Radwańska | 6 | 6 | |
| | F. Schiavone | 4 | 3 | | 1 | A. Radwańska | 7 | 3 | 6 |
| | T. Paszek | 4 | 4 | | 6 | V. Lepchenko | 6² | 6 | 3 |
| 6 | V. Lepchenko | 6 | 6 | | | | | | | 1 | A. Radwańska | 6 | 6 |
| 4 | J. Hampton | 7 | 6⁵ | 6 | | | | | | 4 | J. Hampton | 3 | 2 |
| WC | N. Gibbs | 5 | 7 | 3 | 4 | J. Hampton | 6 | 6 | | | | | |
| Q | V. Duixévina | 7 | 6 | | Q | V. Duixévina | 4 | 3 | | | | | |
| | M. Keys | 6$^0$ | 2 | | | | | | | | | | | 1 | A. Radwańska | 6 | 4 | 4 |
| 7 | U. Radwańska | 7 | 7 | | | | | | | | | | | 3 | D. Cibulková | 3 | 6 | 6 |
| | D. Hantuchová | 6$^3$ | 6$^3$ | | 7 | U. Radwańska | 5 | 3 | | | | | |
| | S. Vögele | 5 | 6⁵ | | 3 | D. Cibulková | 7 | 6 | | | | | |
| 3 | D. Cibulková | 7 | 7 | | | | | | | 3 | D. Cibulková | 6 | 6 |
| 5 | S. Cîrstea | 6 | 6 | | | | | | | 5 | S. Cîrstea | 4 | 0 |
| Q | C. Vandeweghe | 3 | 3 | | 5 | S. Cîrstea | 6 | 6 | | | | | |
| | O. Govortsova | 6 | 6 | | | O. Govortsova | 3 | 2 | |
| 2 | S. Stosur | 2 | 4 | | | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Raquel Kops-Jones Abigail Spears | 6 | 6 | |
| | Jacqueline Cako Natalie Pluskota | 3 | 2 | | 1 | Raquel Kops-Jones Abigail Spears | 7 | 6 |
| 3 | Daniela Hantuchová Lisa Raymond | 6 | 5 | [14] | 3 | Daniela Hantuchová Lisa Raymond | 5 | 2 |
| | Asia Muhammad Allie Will | 3 | 7 | [12] | | | | | 1 | Raquel Kops-Jones Abigail Spears | 6 | 7 |
| | Olga Govortsova Al·la Kudriàvtseva | 6 | 3 | [5] | | | | | 2 | Julia Görges Darija Jurak | 2 | 6$^4$ |
| 4 | Chan Hao-ching Vera Duixévina | 1 | 6 | [10] | 4 | Chan Hao-ching Vera Duixévina | 4 | 4 |
| | Natalie Grandin Alicja Rosolska | 6 | 2 | [5] | 2 | Julia Görges Darija Jurak | 6 | 6 |
| 2 | Julia Görges Darija Jurak | 0 | 6 | [10] | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-07-28 a Wayback Machine. (anglès)
* Quadre individual femení PDF
Stanford / San José :
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022 :
Sony Ericsson WTA Tour 2013
< 2012
2014 > :
WTA Championships, Istanbul  · WTA Tournament of Champions, Sofia :
# Museu d'Efes

Museu (grec antic: Μουσαῖος, llatí: Musaeus) fou un poeta èpic de l'antiga Grècia nadiu d'Efes que va viure a la meitat del segle ii aC.
És conegut solament per la referència de la Suda, un lèxic medieval, segons la qual era un poeta èpic del cercle de Pèrgam i va escriure una obra intitulada Perseida (Περσηίς) i altres poemes en honor dels reis Èumenes i Àtal de Pèrgam.
Alguns autors moderns l'han volgut identificar amb Ctèsies d'Efes, un escriptor que també hauria escrit una obra amb el títol de Perseida; segons aquesta conjectura, Museu seria un nom fictici.

## Referències

* ↑ 3.Musaeus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1127
* ↑ 2.Ctesias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 899
# Joseph Frieberth

Johann Joseph Frieberth, també Friebert o Fribert (Gnadendorf, (Baixa-Àustria), 4 de desembre de 1724 - Passau, 6 d'agost de 1799) fou un compositor i mestre de capella austríac.
Els seus germans Thomas i Karl Frieberth també eren músics, va passar més de trenta anys com a capellà a Passau i va servir als bisbes Leopold Ernst von Firmian i Joseph Franz Anton von Auersperg. Tots dos li van oferir els mitjans per mantenir una orquestra de 24 músics.
Frieberth va compondre principalment música sacra, però també singspiel i òperes principalment per a la cort dels bisbes de Passau.

## Singspiele

* Das Serail o Die unvermuthete Zusammenkunft in der Sclaverey zwischen Vater, Tochter und Sohn, creat l'any 1777 a Wels. Aquest singspiel va servir d'inspiració a Mozart pel seu Zaide;
* El Würkung der Natur, 1774, Castell de Batthyány;
* Die beste Wahl oder Das von den Göttern bestimmte Loos, creat el 19 de febrer de 1778 a Nuremberg;
* Adelstan und Röschen, estrenada el 4 de gener de 1782 a Salzburg.

## Opera italiana (creada entre 1764 i 1774 a Passau)

* Il componimento;
* Il natale di Giove, després de Pietro Metastasio;
* Dafne vendicata;
* La Galatea;
* La Zenobia, després de Pietro Metastasio;
* Angelica e Medoro.

## Oratoris

* Giuseppe riconosciuto, després de Pietro Metastasio

## Referències

* ↑ Vierhaus, Rudolf. «Frieberth, (Johann) Joseph». A: Einstein-Görner. Walter de Gruyter, 2006, p. 516. ISBN 978-3-11-094655-0 [Consulta: 7 gener 2017].