OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mariona Millà i Salinas

Mariona Millà Salinas (Barcelona, 29 de maig de 1954), pintora i escultora catalana. S'ha desenvolupat també en els terrenys de la joieria, la il·lustració de llibres d'art, tant per a infants com per a adults, i l'escenografia teatral. La seva obra pictòrica s'ha descrit com a expressionista. Paral·lelament a la creació pròpiament dita, Millà ha fet intervencions sobre arts plàstiques en programes de ràdio i de televisió. També ha escrit articles, prefacis, assaigs.

## Referències

* ↑ Ràdio, Catalunya. «Mariona Millà, pintora i escriptora». [Consulta: 6 novembre 2020].
* ↑ Salflorvatge, Esther Xargay. March Editor. Barcelona 2006; L'ús de la matèria, Museu de Cervera. Fundació privada Manuel de Pedrolo. Cervera 2011.
* ↑ Calaix de Sastre. Nens d'Esplugues. Ajuntament d'Esplugues 1992
* ↑ ZOOFLÈXIA, llibre bestiari. Ester Xargay i Carles Hac Mor. March Editor. Barcelona 2010
* ↑ Ricard Salvat, al pròleg “L'art de crear entès com una totalitat"
* ↑ Mar Mestís, quadern d'una exposició publicat pel Museu Marítim de Barcelona el 2007
* ↑ Catalunya Ràdio - Entrevistes a Mariona Millà
* ↑ Els Matins de TV3 - Video - Pintura en directe
* ↑ Viatge per la pintura, Mariona Millà - Viena edicions. Barcelona 2011
# Thomasomys ischyrus

Thomasomys ischyrus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic dels vessants orientals dels Andes al Perú, on viu a altituds d'entre 3.000 i 3.350 msnm. Es tracta d'un animal terrestre. El seu hàbitat natural són els boscos montans. Està amenaçat per la desforestació, la fragmentació del seu medi i l'agricultura.

## Referències

* ↑ Pacheco, V.; Vargas, J. Thomasomys ischyrus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 9 maig 2017.
# Karel Vlach

Karel Vlach (Žižkov, 8 d'octubre de 1911 - Praga, 26 de febrer de 1986) va ser director i arranjador d'orquestra de dansa txec.
Va fundar la seva primera orquestra el 1938. Molts compositors, instrumentistes i arranjadors importants de l'escena de jazz txeca van passar gradualment per la seva banda.
El 1947-48 l'orquestra de Vlach va cooperar amb el teatre V + W (antic Osvobozené divadlo). Va gravar prolíficament amb "Supraphon" i la seva producció inclou arranjaments clàssics i orquestrals, així com jazz i pop per a big band amb cordes.
També va organitzar i dirigir moltes partitures de pel·lícules txeques del 1940 al 1980. Va iniciar les carreres de cant dels artistes txecs Yvetta Simonová (amb qui es va casar) i Milan Chladil el 1958. Ell i els seus companys musicals Dalibor Brazda i Gustav Brom també van arreglar i gravar molts títols per a la cantant britànica Gery Scott a finals de la dècada de 1950, majoritàriament del que ara s'anomena la sèrie American Songbook. Molts d'aquests títols ara són articles de col·lecció. El malaurat arranjador Fritz Weiss, li va arranjar moltes obres per a la seva orquestra tot i estar internat al camp de Theresienstadt.

## Notes

* ↑ Petita enciclopèdia de música, pp. 693-94.
* Jaroslav Smolka: Malá encyklopedie hudby. Prague: Editio Supraphon, 1983.

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20070308225103/http://www.cfn.cz/detail_osoba.php?oid=22454
# Reniïta

La reniïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom de la seva composició.

## Característiques

La reniïta és un sulfur de fórmula química ReS₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2004. Cristal·litza en el sistema triclínic. Es troba en forma de cristalls en forma de falca, mil·limètrics, normalment de color vermell fosc translúcid o negres.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaïta, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaïta, krutaïta, laurita, penroseïta, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiïta, al·loclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiïta, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jol·liffeïta, krutovita, maslovita, michenerita, padmaïta, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, wil·lyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaïta, milotaïta i urvantsevita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al volcà Kudriavy, a l'illa d'Iturup, a les illes Kurils (óblast de Sakhalín, Rússia).

## Referències

* ↑ «Rheniite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 agost 2016].
# Branko Ilič

Branko Ilič (Ljubljana, 6 de febrer de 1983) és un futbolista eslovè, que ocupa la posició de defensa.

## Trajectòria

Comença la seua carrera al NK Olimpija, debutant al primer equip el 2003. A causa de la crisi econòmica del club, al gener del 2005 marxa al NK Domžale, on milita any i mig.
El gener del 2007 marxa al Reial Betis, de la primera divisió espanyola, debutant en partit de la Copa del Rei davant els rivals bètics, el Sevilla FC. Debutaria en lliga el 4 de febrer, contra l'Athletic Club, tot donant una assistència de gol a Robert de Pinho. L'estiu del 2007, el Betis realitza l'oferta de compra de l'eslovè per 1,5 milions d'euros. Però, a partir d'ací minvaria la seua aportació a l'equip andalús. Al setembre del 2009 és cedit al conjunt rus del FC Moscou, pel qual signarà definitivament al gener del 2010.

## Internacional

Ha estat internacional amb Eslovènia en 33 ocasions.

## Referències

* ↑ El Betis se queda con Ilic
* ↑ Илич подписал контракт с «Москвой»

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
# Hyalinobatrachium lemur

Hyalinobatrachium lemur és una espècie de granota que viu al Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rodríguez, L., Martinez, J.L., Angulo, A., Jungfer, K.-H., Monteza, J.I., Arizabal, W. & Sinsch, U. 2004. Hyalinobatrachium lemur. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Karl Müller (micòleg)

Karl Müller de Sttugart (1820-1889) va ser un botànic, micòleg, alemany, nadiu d'Allstedt.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Bibliografia

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
* Projecte Darwin Correspondència - Müller, J.K.A. Arxivat [Date error] (2)$^{[Datemismatch]}$, a Wayback Machine.
# Guillermo Sepúlveda

Guillermo Sepúlveda Rodríguez (Guadalajara (Mèxic), 29 de novembre de 1934 – 19 de maig de 2021) va ser un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* ↑ «1958 FIFA World Cup Sweden». Arxivat de l'original el 2011-10-13. [Consulta: 25 desembre 2017].
* ↑ Guillermo Sepúlveda Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Masia del Pilar (L'Eliana)

El Mas Pilar o del Canonge és una masia situada al carrer Marquesos de Tremolar de L'Eliana construïda l'any 1817.

## Descripció

Es tracta d'una masia situada al sud-oest del terme, de planta rectangular amb tres altures. Tenia unia planta noble com a casa senyorial que va ser, també espais per a l'explotació agrícola com celler, trull o quadres que no s'han conservat. L'edifici està en una parcel·la aïllada propera a l'estació del Metro, amb un xicotet bosc é i zones enjardinades.

## Història

La masia fou construïda al 1817 pel canonge Luis Lassala, del qual rep un dels noms pel qual és coneguda. La presència d'una capella dedicada a la Mare de Déu del Pilar és la que li dona el seu nom principal. Al 1901 la Marquesa de Cruïlles va ampliar l'edifici i als anys 60 del segle XX els Marquesos de Tremolar la restauraren. A principis del segle XXI la masia es va restaurar convertint-se en residència d'estudiants, centre esportiu i de relaxació.

## Referències

* 1 2 «Masia del Canonge o del Pilar». leliana.es. [Consulta: 21 setembre 2019].
* ↑ Levante-EMV. «La residència Masia del Pilar tanca i deixa a prop de 60 empleats en el carrer» (en castellà). [Consulta: 21 setembre 2019].
# Torre de Gàlata

La torre de Gàlata (en turc: Galata Kulesi) es troba al barri de Karaköy, dins el districte de Beyoğlu d'Istanbul (Turquia), al nord del Corn d'Or i al sud del Tünel.
La torre original fou destruïda durant la quarta croada, però es reconstruí com a «torre de Crist» el 1348 durant una expansió de la colònia genovesa a Constantinoble. La torre es reconstruí unes quantes vegades durant el període otomà, en què s'utilitzava com a torre de guaita d'incendis.
Durant els anys 1960 l'interior de fusta originari de la torre va ser canviat per una estructura més moderna i s'obrí al públic. Hi ha un restaurant modern i una cafeteria als pisos superiors des d'on es veu una vista magnífica d'Istanbul i del Bòsfor.
Segons registres poc fiables, al segle xvii, Hezârfen Ahmed Çelebi fou el primer aviador que utilitzà ales artificials des d'aquesta torre per volar sobre el Bòsfor fins als pendents d'Üsküdar, a la banda d'Anatòlia.

## Vegeu també

* Pont de Gàlata

## Referències

* ↑ «Torres de foc» (en turc). Departament de bombers d'Istanbul.
* ↑ Milestones Of Flight de Michael J.H. Taylor. ISBN 0753701650. pàg.6 col.4

## Enllaços externs

* Imatges de la torre de Gàlata a imageLinka Arxivat 2009-03-27 a Wayback Machine..
* Imatges de la torre de Gàlata Arxivat 2009-02-18 a Wayback Machine..
* Lloc web oficial de la torre de Gàlata Arxivat 2009-02-21 a Wayback Machine..
# Resolució 552 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 552 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada l'1 de juny de 1984 després de rebre denúncies de Bahrain, Kuwait, Oman, Qatar, Aràbia Saudita i els Emirats Àrabs Units sobre els atacs contra els seus vaixells per part de l'Iran, el Consell va condemnar els atacs, reiterant que els Estats membres haurien d'abstenir-se d'utilitzar amenaces o ús de la força en les seves relacions internacionals.
El Consell demana a tots els Estats que respectin la lliure navegació a les aigües internacionals d'acord amb el dret internacional, i demana que es respecti la integritat territorial dels Estats que no formaven part del conflicte entre Iran i Iraq. La resolució va exigir a l'Iran que cessés els atacs als vaixells comercials cap i des dels ports de Kuwait i Aràbia Saudita.
La resolució 552 va concloure afirmant que si la resolució anterior no estava implementada, es tornaria a reunir per debatre sobre les mesures que pogués adoptar. També va demanar al Secretari General Javier Pérez de Cuéllar que informés sobre el progrés de l'aplicació de la Resolució 552.
La resolució va ser aprovada per 13 vots a cap, amb dues abstencions de Nicaragua i Zimbàbue.
Tot i que la Resolució 552 va condemnar a l'Iran per atacar vaixells, l'Iraq també n'havia atacat un nombre no especificat, el que va provocar reclamacions d'unilateralitat per part de l'Iran. Els dies següents a l'adopció de aquesta resolució, dos F-15 saudites van derrocar dos F-4 Phantoms iranians sobre l'espai aeri saudita.

## Referències

* ↑ Ramazani, Rouhollah K. Revolutionary Iran: challenge and response in the Middle East. Johns Hopkins University Press, 1986, p. 106. ISBN 978-0-8018-3377-9.
* ↑ Hume, Cameron R. The United Nations, Iran, and Iraq: how peacemaking changed. Indiana University Press, 1994, p. 74. ISBN 978-0-253-32874-8.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 501 a la 600 (1982 - 1987)
* Guerra Iran-Iraq

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Tungnafellsjökull

Tungnafellsjökull és una glacera i un volcà d'Islàndia. Es troba a la regió de Norðurland eystra.

## Característiques

Té una elevació de 1535 metres i està situat al nord-oest de la glacera Vatnajökull. La glacera té aproximadament 10km de longitud, de 5 a 6 km d'amplada i té una àrea de 48km². La muntanya és bastant abrupta i està solcada per barrancs i goles al sud i a l'oest.
El volcà conté dues calderes volcàniques. Una d'elles està plena, en gran manera, per la glacera Tungnafellsjökull, i l'altra caldera, que no té gel, està ubicada al sud-est i conté laves riolítiques del Plistocè. El volcà pertany en gran part a l'edat del Plistocè, però les fisures del flanc postglacial en el costat nord-est han produït basalts joves. El volcà central Hágöngur al sud-oest és part d'aquest sistema volcànic. Va estar actiu durant l'Holocè, però no ho està actualment.

## Història

El volcanòleg Hans Recj va ser el primer home en explorar la zona l'any 1908 i, tres anys més tard, el geòleg Hermann Stoll va pujar la muntanya. La llarga New Valley (o Glacial Valley) s'estén al llarg del costat sud i en la seva desembocadura es troben les cabanes de l'Icelandic Touring Association.

## Referències

* 1 2 «Tungnafellsjökull volcano Volcano, Iceland» (en anglès). VolcanoDiscovery. [Consulta: 31 març 2018].
* 1 2 «TUNGNAFELLSJOKULL GLACIER» (en anglès). Nordic Adventure Travel. Arxivat de l'original el 2018-03-31. [Consulta: 31 març 2018].
* ↑ «Tungnafellsjökull» (en anglès). Museo Nacional de Historia Natural. [Consulta: 31 març 2018].

## Vegeu també

* Llista de volcans d'Islàndia
# Hyalinobatrachium orientale

Hyalinobatrachium orientale és una espècie de granota que viu a Veneçuela i Trinitat i Tobago.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Señaris, C., La Marca, E. & Hardy, J. 2004. Hyalinobatrachium orientale. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# L'Illa (Sallent)

l'Illa és un mas documentat al segle xiv al municipi de Sallent (el Bages) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici compost de teixos, primer pis i golfes, cobert amb teulada a tres vessants. En el segle xviii s'hi afegí una eixida i es reformà la teulada. La planta baixa destinada a magatzem està coberta amb volta de pedra, mentre que el primer pis ho és amb embigat. L'eixida està reforçada per dos contraforts. El material de construcció és pobre, pedra tallada sense fer filades, només en els arcs finestres i cantonades s'utilitza bona pedra o totxo.

## Notes

* ↑ «Mas l'Illa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2015].
# Guillermo Saavedra

Guillermo Saavedra Tapia (5 de novembre de 1903 - 12 de maig de 1957) fou un futbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ Guillermo Saavedra Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Guillermo Saavedra Arxivat 2012-12-17 a Wayback Machine. sports-reference.com
# Matrimoni civil

El matrimoni civil és un tipus de matrimoni que es contreu, formalitza i inscriu davant les autoritats civils (registre civil, administració pública, jutges o autoritats municipals) i no davant les autoritats religioses, ni seguint el ritu d'una religió (matrimoni religiós).
No obstant això, el matrimoni civil no exclou necessàriament el matrimoni religiós i, de fet, en nombrosos sistemes jurídics, en cas de contraure un matrimoni religiós, el matrimoni civil hi té lloc de manera simultània.
En alguns països la institució del matrimoni civil respon a una voluntat de separar la institució del matrimoni de la influència de les institucions religioses, i s'incriu així en el moviment de separació d'Església i estat, o laïcisme, que comença al segle xviii.

## Matrimoni civil a l'estat espanyol

A l'estat espanyol el matrimoni civil va estar prohibit entre el 1564 i 1931, i el matrimoni religiós era l'únic considerat legítim, amb l'excepció del període comprès entre 1870 i 1875, en què va tenir lloc la Primera República (1873). El primer matrimoni civil de l'estat espanyol es va celebrar a Reus el 31 de desembre de 1868, a l'empara del fervor revolucionari. Durant la Segona República, de 1931 a 1939, amb l'establiment de l'aconfessionalitat de l'estat, es va adoptar un sistema de matrimoni civil obligatori.
El 1939, amb el franquisme, es van considerar nuls els matrimonis civils que havien tingut lloc durant el període republicà i el matrimoni civil només passà a admetre's en el cas que els dos contraents fossin d'una religió diferent de la catòlica o fessin apostasia.
Amb la constitució de 1978, que estableix de nou l'aconfessionalitat de l'estat, va deixar de ser necessari certificar l'abandonament de l'Església per poder contraure matrimoni civil. (2019)
L'article 51.2 del Codi Civil espanyol estableix que el jutge encarregat del Registre Civil, l'alcalde o alcaldessa i el delegat designat reglamentàriament poden autoritzar matrimonis, aquests dos últims en el cas que no n'hi haja jutge o jutgessa al municipi. Quan ho autoritze l'alcalde o el seu delegat o delegada, cal fer-ho al local habilitat per aquesta finalitat. Si hi ha un jutge encarregat del Registre Civil, aquest pot autoritzar l'oficina o qualsevol local de l'ajuntament habilitat i pactat amb la corporació municipal.

## Vegeu també

* Unió civil.
* Parella de fet.
* Common-law marriage.

## Referències

* ↑ Güell i Mercader, Josep. El matrimonio civil en la ciudad de Reus. Reus: Imprenta de Tosquelles y Zamora, 1869.
* ↑ Casarse por "lo civil" en España, Lola Galán, El País, 19 de març de 1977.
* ↑ Evolucion histórica del sistema matrimonial español, José María Rives Gilabert i Antonio Pablo Rives Seva, octubre de 2001, Noticias Jurídicas.
* ↑ Ballesteros Fernández, Ángel. Manual de administración local. 2a ed. ampliada i actualitzada. Granada: Comares, 1992, p. 264. ISBN 84-87708-33-1.
# Nicolau

Nicolau és el nom dels següents personatges:
* Papes de Roma:
** Papa Nicolau I
** Papa Nicolau II (990-1061), Papa de l'Església catòlica
** Papa Nicolau III
** Nicolau IV (Ascoli, 1227 – Roma, 1292), papa de l'Església Catòlica (1288 -1292)
** Nicolau V (Sarzana, 1397 - Roma, 1455), Papa de l'Església Catòlica (1447 -1455)
* Tsars de Rússia:
** Nicolau I de Rússia
** Nicolau II de Rússia
* Prínceps:
** Nicolau I Ludovisi, príncep del Piombino, virrei d'Aragó i Sardenya
** Nicolau I Orsini, comte de Cefalònia i senyor de Leucada
** Nicolau d'Oldenburg, hereu d'Oldenburg
** Nicolau de Capraia, jutge d'Arborea
** Nicolau de Grècia (príncep de Grècia), 1872-1938
** Nicolau II de Grècia (príncep de Grècia), 1969
** Nicolau de Romania, príncep i regent de Romania
** Nicolo Crispo, senyor de Siros
** Nicolo I Gattiluso, senyor de Lesbos
** Nicolo II Gattiluso, senyor d'Enos
* Altres:
** Nicolau Albergati, cardenal italià del segle xv, proclamat beat
** Nicolau Damascè, historiador i multidisciplinari sirià
** Nicolau de Siracusa, ciutadà siracusà
** Nicolau d'Etòlia, general d'origen etoli
** Nicolau Artabasda, escriptor romà d'Orient
** Nicolau I el Místic, patriarca de Constantinoble
** Nicolau II Crisoberges, patriarca de Constantinoble
** Nicolau III Gramàtic, patriarca de Constantinoble
** Nicolau IV de Constantinoble, patriarca de Constantinoble
** Nicolau Hagioteodoret, bisbe grec del segle XII
** Nicolau Hidrunti, eclesiàstic romà d'Orient del segle xiii
** Nicolau de Metone, bisbe grec vers el segle XII
** Nicolau Sofista, sofista grec del segle V
** Nicolau de Mires, sofista grec
** Nicolau (metge), metge grec
** Nicolau de Laodicea, escriptor grec
** Nicolau Mirepsos, metge i escriptor grec del segle xiii
** Nicolau Prepòsit, metge italià del segle XII
** Nicolau d'Atenes, escultor grec atenenc
Viccionari
# Regla de les fases de Gibbs

En química i termodinàmica, la regla de les fases de Gibbs descriu el nombre de graus de llibertat (F) en un sistema tancat en equilibri, en termes del nombre de fases separades (P) i el nombre de components químics (C) del sistema. Aquesta regla estableix la relació entre aquests 3 nombres sencers donada per:
    $F=C-P+2\,$
La regla de les fases de Gibbs va ser derivada de principis termodinàmics per Josiah Willard Gibbs cap al 1870.

## Deducció

Les variables (intensives) necessàries per a descriure el sistema són la pressió (+1), la temperatura (+1) i les fraccions molars relatives dels components en cada fase (+P(C-1)) de cadascun dels components de cada fase, això ens dona un nombre màxim de graus de llibertat m = P(C-1)+2 per a un sistema qualsevol.
La condició termodinàmica important és que en equilibri el canvi de l'energia lliure de Gibbs quan es produïxen petites transferències de massa entre les fases és zero. Aquesta condició equival que el potencial químic de cada components sigui el mateix en totes les fases, això imposa r = C(P-1) restriccions o equacions més per a un sistema en equilibri.
La regla de Gibbs per a l'equilibri afirma precisament que F = m - r = C - P + 2.
# Resolució 550 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 550 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada l'11 de maig de 1984 després d'escoltar representacions de la República de Xipre i reafirmar les resolucions 365 (1974), 367 (1975), 541 (1983) i 544 (1983), el Consell va condemnar les activitats secessionistes il·legals a la part ocupada per Turquia de la República de Xipre, en violació de les resolucions anteriors.
El Consell demana als altres Estats membres que no reconeguin l'anomenada República Turca de Xipre del Nord (TRNC), que condemna l'intercanvi d'ambaixadors entre Turquia i Xipre del Nord i que considera tots els intents d'interferir amb la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre contràriament a les resolucions del Consell de Seguretat. Finalment, la resolució també va demanar que el Secretari General promogués la implementació de la resolució actual.
La resolució va ser aprovada per 13 vots a favor, un en contra (Pakistan) i una abstenció dels Estats Units.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 501 a la 600 (1982 - 1987)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org