OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trammet

TramMet o Tramvia Metropolità és una companyia operadora del servei del tramvia metropolità de Barcelona anomenat TRAM. És una empresa joint venture de diferents companyies del sector ferroviari i de transports. Fins al 2010 la composició era exlusivament privada: Alstom Transporte, SA (20,25%), Alstom Transport, SA (5,1%), Comsa Conseciones, SL (12,4%) FCC Construcción, SA (19,03%), Veolia Transport, SA (1%) (ara anomenada Transdev), CGT Corporación General de Transportes (1%), Detrén, Compañía general de servicios moviliarios, SL (4,82%), Acciona Infraestructuras, SA (1,165%), Acciona Concesiones, SL (0,75%), Acciona (10,485%), Marfina, SL (18%), BANSABADELL INVERSIÓ DESENVOLUPAMENT, SA, Sociedad Unipersonal (5%), Société Générale, sucursal en España (1%). El 2 de novembre de 2010 es va produir una ampliació de capital i es va passar d'1.220.000 accions a 1.284.210, de les quals 32.105 van ser per a Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya i 32.105 més per a Ferrocarril Metropolità de Barcelona, SA.
Explota tant el Tramvia del Baix Llobregat (Trambaix) com el Tramvia del Besòs (Trambesòs).

## Referències

* ↑ «Tramvia de l'Avinguda Diagonal (Barcelona)». Societat Catalana d'Ordenació del Territori (SCOT), 2005. Arxivat de l'original el 2013-12-25. [Consulta: 10 febrer 2011].
* ↑ TBX Inscripció 42
* ↑ «TBX Inscripció 48» (pdf). Tram.cat. Arxivat de l'original el 2024-02-29. [Consulta: 29 febrer 2024].
* ↑ «L'ATM adjudica el tramvia del Besòs al grup TramMet, amb una inversió de 200 milions d'euros». VilaWeb, 04-07-2002. [Consulta: 10 febrer 2011].
# Gamprin

Gamprin és una localitat del principat de Liechtenstein. Té 1.690 habitants.

## Referències

* ↑ https://www.llv.li/files/as/bevolkerungsstatistik-30-juni-2017.pdf
# Gamsutl

Gamsutl (en rus: Гамсутль) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 10 habitants. Pertany al districte rural de Gunib.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Fàbrica Vigas

La Fàbrica Vigas és una obra de Palafrugell (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici industrial que s'organitza a l'entorn d'un ampli pati rectangular, en quatre tramades d'una sola planta que presenten tant a les façanes exteriors com a les del pati, un seguit d'obertures d'arcs d'estil mudèixar. Hi ha grans sales destinades a la fabricació i, en un dels costats trobem les oficines. El conjunt ha sofert modificacions, sobre tot a la part que dona al carrer Girona.

## Història

Aquesta indústria és continuadora de la fàbrica de Martí Cama fundada l'any 1887 amb importants connexions directes amb França. Martí Cama va ser president de la Càmara eespañola de Comercio a París a principis del segle xx. És l'autor d'un projecte de tipus gremial per a la defensa dels interessos dels surers espanyols que s'havia d'anomenar "casa del corcho", però que no es dugué a terme.

## Referències

* 1 2 «Fàbrica Vigas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Fàbrica al carrer del Sol (Igualada)

La fàbrica al carrer del Sol és un edifici de'Igualada (Anoia) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Fou una antiga adoberia, amb l'habitatge al costat, construïda a principis del segle xx. En destaquen els arcs escarsers fets de totxo cuit que coronen les diverses obertures de l'edifici. És força remarcable la muralla exterior amb uns acabaments amb alternança de pilars que incorporen una mínima part de decoració en ceràmica de color. L'edifici està cobert amb un terrat de barana balustrada feta amb totxo vist.

## Referències

* ↑ «Fàbrica al carrer del Sol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
# Treball reproductiu

El treball reproductiu o treball de la reproducció es refereix tant al treball necessari per a la reproducció humana dutes a terme per les dones al llarg de la història (l'embaràs, el part o la lactància) com el conjunt d'atencions i cures necessàries per al manteniment de la vida i la supervivència humana: alimentació, cures físiques i sanitaris, l'educació, les relacions socials, suport afectiu i psicològic o el manteniment dels espais i béns domèstics.
S'anomena treball reproductiu per diferenciar-ho del treball productiu dirigit a generar béns i serveis. Davant del treball productiu, assalariat i reconegut socialment en les societats industrialitzades, el treball de reproducció no es reconeix ni econòmica ni socialment. Els canvis socials en l'esfera productiva i reproductiva força a repensar la tradicional i desigual distribució de les càrregues entre les dones i els homes, així com el reconeixement social i econòmic treball reproductiu.

## Referències

* ↑ (castellà) La tercera revolución de la modernidad. La revolución reproductiva. Revista Española de Investigaciones Sociológicas (Reis) N.º 122, 2008, pp. 89-118, pág. 109-114
* ↑ (anglès) Antonella Picchio, Social Reproduction: The Political Economy of the Labour Market, Cambrigde University Press, 1992, ISBN, 0-521-41872-0, pág. 8 y ss.
* ↑ (anglès) Cecilia Beatriz Escobar, Unpaid Reproductive Labour. A Marxist Analysis, Department of Economic Sciences, University of Athens
* ↑ (castellà) Mujer y trabajo - ACSUR - 2005, pág. 6, 7 y ss. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ (anglès) Silvia Federici, Revolution at Point Zero: Housework, Reproduction, and Feminist Struggle, PM Press, ISBN 978-1-60486-333-8, pag. 1 y ss
* ↑ (castellà) Trabajo reproductivo, estadísticas, a Eustat
* ↑ (castellà) Luis Garrido, La revolución reproductiva, en Salud, dinero y amor, Cecilia Castaño Collado (coord.), Santiago Palacios (coord.), Alianza, 1996, págs. 205-238 Arxivat 2013-06-22 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) Carrasquer, P.; Torns, T.; Tejero, E. y Romero, A. El trabajo reproductivo, Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Sociologia, Barcelona, Papers, 1998
* ↑ (castellà) La relación entre los tiempos y las actividades del trabajo productivo y del reproductivo, Carlos Lozares, Pedro Roldán y Joel Martí, Dpto. Sociología, Universidad Autónoma de Barcelona, revista Trabajo, 2004, Universidad de Huelva, ISSN 1136-3819, págs. 165-186
Feminisme :
Dones
Noies
Feminitat
Sororitat :
Història :
Moviments :
Teoria feminista :
# Gai Porci Cató

Gai Porci Cató és el nom dels següents personatges:
* Gai Porci Cató (cònsol 114 aC)
* Gai Porci Cató (tribú de la plebs 56 aC)
# Pseudis fusca

Pseudis fusca és una espècie de granota que es troba al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Nascimento, L.B., Gonçalves da Cruz, C.A. & Skuk, G. 2004. Pseudis fusca. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Alhabia

Alhabia és una localitat de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2005 tenia 692 habitants. La seva extensió superficial és de 16 km² i té una densitat de 43,3 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 36° 59′ N, 2° 35′ O. Està situada a una altitud de 295 metres i a 27 kilòmetres de la capital de província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 694 | 675 | 670 | 672 | 683 | 681 | 676 | 679 | 692 | 703 |
# Lakewood (Nova Jersey)

Lakewood és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 36.065 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lakewood tenia 36.065 habitants, 8.984 habitatges, i 6.971 famílies. La densitat de població era de 1.944,8 habitants/km².
Dels 8.984 habitatges en un 49,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,3% hi vivien parelles casades, en un 13% dones solteres, i en un 22,4% no eren unitats familiars. En el 18,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 41,4% tenia menys de 18 anys, un 13% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 11,7% de 45 a 60 i un 8,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.769 $ i la renda mediana per família de 32.748 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.672 $ mentre que les dones 24.265 $. La renda per capita de la població era d'11.802 $. Aproximadament el 26,4% de les famílies i el 29,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lakewood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lakewood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Punt percentual

El punt percentual és la unitat per a la diferència aritmètica de dos percentatges. No s'ha de confondre amb el punt bàsic.

## Exemple

Consideri's el següent exemple hipotètic: el 1980 el 40% de la població fumava, i el 1990 només un 30% fumava. Es pot dir, doncs, dir que del 1980 al 1990 la proporció de gent que fuma ha baixat 10 punts percentuals. No s'ha de confondre amb la proporció en què ha baixat la gent que fuma, que és del 25%. Els percentatges indiquen proporcions, no diferències, mentre que els punts percentuals indiquen diferències, no proporcions.

## Vegeu també

* Percentatge
# Joseph Kibongé Mafu

Joseph Kibongé Mafu (Congo Belga, 12 de febrer de 1945) és un exfutbolista de la República Democràtica del Congo de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de futbol de la República Democràtica del Congo amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 1974.
Pel que fa a clubs, destacà a AS Vita Club.

## Referències

* ↑ 1974 FIFA World Cup Germany Arxivat 2011-09-23 a Wayback Machine.
* ↑ Appearances for Congo-Kinshasa National Team
* ↑ Joseph Kibongé Mafu Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Joyeux anniversaire vieux José». www.mbokamosika.com. [Consulta: 19 abril 2018].
* ↑ Joseph Kibongé Mafu a National-Football-Teams.com (anglès)
# José Luis Fernández Lavandera

José Luis Fernández Lavandera (La Felguera, Astúries, 28 de març de 1947), conegut com a Lavandera, és un exfutbolista professional espanyol que jugava com a migcampista. Va jugar tres temporades seguides a Primera Divisió amb el Real Sporting de Gijón, de 1970 a 1973, durant les quals va marcar 3 gols.

## Clubs

| Club | Anys |
| U. P. Langreo | 1964-1965 |
| R. C. Celta de Vigo | 1965-1967 |
| Real Sporting de Gijón | 1967-1974 |
| C. E. Manresa | 1974-1975 |
| U. P. Langreo | 1975-1977 |

## Palmarès

Amb l'Sporting de Gijón:
* Segona Divisió (1): 1969-70

## Referències

* ↑ «Fichaje de incógnito en un hotel de Ribadeo» (en castellà), 09-05-2018. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «Lavandera, José Luis Fernández Lavandera - Futbolista». BDFutbol. [Consulta: 18 setembre 2019].
# Puig Drau

El Puig Drau és una muntanya de 1.345 metres que es troba entre els municipis del Brull, a la comarca d'Osona i del Montseny, a la comarca del Vallès Oriental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# José Romero Jiménez

José Romero Jiménez, més conegut com a Joselito (Zalamea la Real, 23 de gener de 1985) és un futbolista andalús, que ocupa la posició de davanter.

## Trajectòria esportiva

Comença a destacar als filials del Recreativo de Huelva. Després de debutar amb el primer equip, a la segona meitat de la temporada 05/06 marxa al Racing de Ferrol, amb qui marca 2 gols en 18 partits, insuficients perquè els gallecs es mantingueren a Segona Divisió.
Posteriorment, la seua carrera prossegueix per equips més modestos, com el Real Jaén (06/07), Cultural Leonesa (07/08) i Miapuesta Castelldefels (2008). A la temporada 08/09 retorna al Recreativo de Huelva, amb qui debuta a primera divisió en dos partits.
No té continuïtat i de cara la temporada 09/10 recala al Guijuelo.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Joventut Nacionalista Obrera

La Joventut Nacionalista Obrera (JNO) fou una organització política del País Valencià. Fou fundada el 1921 baix la influència de la Revolució russa i de la doctrina leniniana de l'autodeterminació. Defensà la creació d'un Estat Valencià de la classe obrera. La formació es dissolgué poc temps després, però la seua importància rau en el fet de ser pionera en la combinació de la reivindicació nacional i la de classe.

## Vegeu també

* Front Marxista Valencià

## Referències

* ↑ «Joventut Nacionalista Obrera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# QBB-95

El QBB-95 (Type 95) és una arma de suport lleuger, una variant de la família de fusells xinesos Tipus 95. Basat en el QBZ-95, el va ser dissenyada per a ser utilitzada com a arma estàndard, ja que tenia la capacitat d'intercanviar parts i municions amb altres armes similars (encara que algunes unitats estaven equipades amb els fusells Tipus 56, Tipus 81 o Tipus 03, que més tard es re-calibrarien al calibre 5,8x42 mm DBP87). Aquesta família inclou un fusells d'assalt estàndard, una variant en forma de carrabine i aquesta metralladora lleugera / arma automàtica d'esquadra. El canó més llarg i pesant, junt amb el carregador de tambor de 80 bales de la QBB-95 permetien un foc continuat, encara que el carregador estàndard de 30 bales també estava disponible i era compatible.
Encara que la QBB-95 i la QZB-95 utilitzaven la 5,8x42 mm, la QBB-95 utilitzava usualment la munició DBP88, la qual es una bala més pesada, la qual té una distància operativa més gran, més penetració en blindatge i millors qualitats balístiques a llargues distàncies. I al utilitzar les bales pesades en la QBZ+95, gastaries el canó i sistemes que utilitzant les bales normals utilitzades pel QBZ-95. Encara que amb la introducció al camp de batalla del QBZ-95-1, una variant més moderna, nous cartutxos com el DBP10 (més pesants que els anteriors) seran la nova munició estàndard per a les dues armes.
Seguint el desenvolupament del fusell millorat QBZ-95-1, les seves característiques van ser desenvolupades per a crear el QBB-95-1 LSW. Com a fusell d'assalt, tenia les característiques en el canó per a disparar la munició pesada DBP10, i es van incorporar els elements ergonòmics de metralladora lleugera i les del fusell d'assalt en la nova metralladora lleugera QBB-95-1.
L'arma es produïda per Norinco per a l'Exèrcit Popular d'Alliberament i les forces armades de la República Popular de la Xina. Hi ha una versió per a exportacions, que és la família QBB-97, la qual té la capacitat de disparar la munició 5,56 × 45 mm OTAN.

## Usuaris

* República Popular de la Xina
* Cambodja
* Sri Lanka

## Vegeu també

* QCW-05

## Referències

* ↑ «Weapons: China Switches To The Good Stuff».
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 1 de juliol 2012. [Consulta: 26 octubre 2012]. (Chinese text)
* ↑ «Modern Firearms - Type 95 and 97 (QBB-95 and QBB-97) light machine guns» (en anglès), 17-08-2007. Arxivat de l'original el 2007-08-17. [Consulta: 8 setembre 2021].
# Q10 (coeficient de temperatura)

El coeficient de temperatura Q$_{10}$ és la mesura de la taxa de canvi de sistemes químics o biològics a conseqüència de l'increment de 10 °C de la temperatura.
Hi ha molts exemples on es fa servir el Q$_{10}$, un d'ells és el càlcul de la velocitat de conducció del nervi i un altre el del càlcul de la velocitat de la contracció de la fibra muscular. També es pot aplicar a les reaccions químiques i molts altres sistemes.
El Q$_{10}$ es calcula com:
    $Q_{10}=\left({\frac {R_{2}}{R_{1}}}\right)^{10/(T_{2}-T_{1})}$
on
    R és la taxa (rate)
    T és la temperatura en graus Celsius o kèlvins.
Q$_{10}$ és una quantitat sense unitats, ja que és el factor pel qual la taxa canvia, i és una manera útil d'expressar la dependència de la temperatura d'un procés.
Per a sistemes biològics, el valor del Q$_{10}$ es troba generalment entre 1 i 3.

## Vegeu també

* Equació d'Arrhenius

## Referències i enllaços externs

* Calculador del coeficient Q$_{10}$
# Armada Àrab Siriana

L'Armada Àrab Siriana (en àrab: البحرية العربية السورية) és la marina de guerra de Síria, i és el servei més petit de les Forces Armades Sirianes. L'armada està subordinada al comandament regional de l'Exèrcit Àrab Sirià, i la seva flota està situada en els ports de Balanea, Latakia, Minat al Bayda i Tartous.

## Història

L'Armada de Síria va ser establerta el 1950, gràcies a l'adquisició d'algunes unitats navals de França. El personal inicial de l'Armada va consistir en soldats de l'exèrcit que havien estat enviats a acadèmies navals franceses per al seu entrenament.
Durant la Batalla de Latakia, en la Guerra de Yom Kippur, la Marina d'Israel va enfonsar cinc vaixells sirians sense una sola pèrdua. Com a resultat, l'Armada de Síria es va mantenir en port per la resta del conflicte.

### Tartus

La Base Naval de Tartus va ser establerta per la Unió Soviètica en 1971, fruit d'un acord amb Síria. La base va funcionar durant la Guerra Freda per recolzar a la flota soviètica en el Mar Mediterrani. Atès que Rússia va perdonar a Síria tres cambres del seu deute de 13,4 mil milions de dòlars, adquirida durant l'era soviètica i es va convertir en el seu principal proveïdor d'armes, tots dos països han portat converses sobre la possibilitat de permetre a Rússia desenvolupar i ampliar la seva base naval, de manera aquesta país pugui enfortir la seva presència naval en el Mediterrani.
A causa del debilitament de les relacions de Rússia amb occident des de la guerra de Osetia del Sud de 2008, i als plans dels Estats Units per desplegar un escut antimíssils a Polònia, el president sirià Bashar al-Rostiu va acceptar convertir al port en una base permanent a Orient Mitjà per a les naus nuclears de Rússia. Des de 2009, Rússia ha estat remodelant la base naval de Tartus i excavant en el port per permetre accés als seus vaixells navals més grans.

### Guerra civil siriana

Durant la Guerra Civil Síria, activistes d'oposició van reclamar que naus de l'Armada siriana van recolzar un atac militar de les forces de govern en contra de l'oposició a la ciutat de Latakia.

## Equipament

* Fragates:
** 2 Petya III
* Vaixells Llançamíssils:
** 8 Ossa I
** 12 Ossa II
** 10 Tir II (IPS 18)
* Patrullers:
** 8 patrullers de classe Zhuk
** 6 patrullers de classe MIGS-1800
* Vaixells d'assalt amfibi:
** 3 classe Polnocny B
* Dragamines:
** 1 classe Sonya
** 5 classe Yevgenya
** 1 classe Natya

### Aviació naval

618.º Escamot de Guerra Marítima:
* 11 Mil-Mi-14PL Haze-A
* 5 Kamov Ka-25
* 5 Kamov Ka-28PL Helix-A

### Defensa costanera

* Míssil antivaixell C-801
* Míssil antivaixell P-5 Pyatyorka (SS-N-3)
* Míssil antivaixell P-15 Termit (SS-N-2)
* Míssil antivaixell P-800 Onix
* Bateria costanera M1954 (M-46)

## Referències

* ↑ "Syrian Arab Navy".
* ↑ "The Battle of Latakia".
* ↑ Weitz, Richard (2010).
* ↑ "Big Russian flotilla led by Admiral Kuznetsov carrier heads for Syrian port".
* ↑ "INSS: Syria Report" Arxivat 2011-10-02 a Wayback Machine. (PDF).
* ↑ "Syrian 'warships shell port city of Latakia'".
* ↑ "Petya Class - Project 159".
# Robert Donat

Robert Donat (Withington, 18 de març de 1905 - Londres, 9 de juny de 1958) va ser un actor de teatre i cinema anglès. Debuta al teatre, després és un dels joves més vistos del cinema britànic dels anys 1930.
Té ja dos grans èxits al seu actiu, La vida privada d'Enric VIII d'Alexander Korda (1933) i The Comte of Monte Cristo de Rowland V. Lee (1934), quan Alfred Hitchcock el contracta per als Els trenta-nou graons (1935). Així, roda amb René Clair (The Ghost Goes West el 1935, amb Jean Parker), Jacques Feyder (Knight Without Armour, el 1937, amb Marlene Dietrich, King Vidor (The Citadel el 1938), Sam Wood (Goodbye, Mr. Chips, el 1939, el seu més gran èxit popular per al qual obté l'Oscar al millor actor, Carol Reed (The Young Mr. Pitt, el 1942).
El 1948 passa a fer de director amb The Cure for Love, però no repeteix l'experiència.
Troba un gran paper el 1951 a The Magic Box de John Boulting; hi encarna l'inventor anglès del cinematògraf, Friese Greene.
El 1958, interpreta un últim paper, el del Mandarí de Yang Cheng, a The Inn of the Sixth Happiness de Mark Robson, per al qual és nominat al Globus d'Or al millor actor dramàtic. Mor poc després d'una crisi d'asma.

## Filmografia

| Any | Pel·lícula | Paper | Notes |
| 1932 | Men of Tomorrow | Julian Angell | |
| 1932 | That Night in London | Dick Warren | |
| 1933 | Cash | Paul Martin | |
| 1933 | La vida privada d'Enric VIII (The Private Life of Henry VIII) | Thomas Culpeper | |
| 1934 | The Comte of Monte Cristo | Edmond Dantès, el comte | |
| 1935 | Els trenta-nou graons (The 39 Steps) | Richard Hannay | |
| 1936 | The Ghost Goes West | Murdoch Glourie/Donald Glourie | |
| 1937 | La comtessa Alexandra (Knight Without Armour) | Peter Ouronov | |
| 1938 | The Citadel | Dr. Andrew Manson | Nominació − Oscar al millor actor |
| 1939 | Goodbye, Mr. Chips | Mr. Chips | Oscar al millor actor |
| 1942 | The Young Mr. Pitt | William Pitt / The Earl of Chatham | |
| 1943 | Sabotage Agent | Capità Terence Stevenson, també conegut com Jan Tartu | també conegut com The Adventures of Tartu |
| 1943 | The New Lot | Actor | no surt als crèdits |
| 1945 | Perfect Strangers | Robert Wilson | |
| 1947 | Capità Boycott | Charles Stewart Parnell | |
| 1948 | The Winslow Boy | Sir Robert Morton | |
| 1950 | The Cure for Love | Sergent Jack Hardacre | |
| 1951 | The Magic Box | William Friese-Greene, "l'oblidat inventor del cinema" | |
| 1955 | Lease of Life | Rev. William Thorne | Nominació − BAFTA al millor actor |
| 1958 | The Inn of the Sixth Happiness | el mandarí de Yang Cheng | Nominació − Globus d'Or al millor actor dramàtic |

## Enllaços externs

* Robert Donat a l'Screenonline del British Film Institute (anglès)
* Fotografies
# Kunduz (desambiguació)

«Kunduz» té aquests significats:

## Geografia

* Província de Kunduz, a l'Afganistan
* Districte de Kunduz, a l'Afganistan
* Kunduz, ciutat de l'Afganistan
* Riu Kunduz, riu de l'Afganistan
* Kanat de Kunduz, kanat uzbek de l'Afganistan 1649-1888
# Triflat

El triflat, en química, de nom sistemàtic trifluorometanosulfonat, és un grup funcional de fórmula CF₃SO₃$^-$. El radical triflat s'acostuma a representar com -OTf, al contrari que -Tf, el qual designa al radical trifil CF₃SO₂$^-$. Així, la fórmula semidesenvolupada del n-butiltriflat seria CH₃CH₂CH₂CH₂OTf.
L'anió triflat CF₃SO₃$^-$ és un anió poliatòmic extremadament estable, essent la seva base conjugada, l'àcid trifílic (CF₃SO₃H), un dels àcids més forts conegut com a superàcid.

## Aplicacions

El grup triflat és un excel·lent grup sortint en algunes reaccions orgàniques, com la substitució nucleofílica, la reacció d'acoblament de Suzuki i les reaccions de Heck. Els triflat de liti es fan servir en algunes bateries d'ió liti com un component de l'electròlit.
Un agent triflant suau és la fenil-triflimida, o N,N-bis(trifluorometilsulfonil)anilina.

## Sals de triflat

Les sals derivades dels triflats són molt estables tèrmicament. Es poden obtenir directament a partir de l'àcid trifílic amb l'hidròxid metàl·lic o el carbonat metàl·lic en aigua. Els triflats s'usen com àcids de Lewis en química orgànica. Són especialment útils els triflats derivats dels lantànids de tipus Ln(OTf)₃ (on Ln pot ser La, Ce, Pr, Nd, Sm, Eu, Gd, Tb, Dy, Ho, Er, Tm, Yb, Lu, Y). El triflat d'escandi s'usa en reaccions de tipus Diels-Alder. La misma reacción falla con una sal de itrio.

## Referències

* ↑ Shū Kobayashi: Scandium Triflate in Organic Synthesis. En: European Journal of Organic Chemistry 1/1999 p. 15-2