OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hancock (Vermont)

Hancock és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 382 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hancock tenia 382 habitants, 164 habitatges, i 112 famílies. La densitat de població era de 3,8 habitants per km².
Dels 164 habitatges en un 27,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,9% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 28% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,9% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 29,3% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.583 $ i la renda mediana per família de 40.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.531 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 16.255 $. Entorn del 6,6% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hancock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hancock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hancock (desambiguació)

«Hancock» té aquests significats:
* Geografia:
** Hancock (Iowa)
** Hancock (Maine)
** Hancock (Maryland)
** Hancock (Massachusetts), població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts
** Hancock (Minnesota)
** Hancock (Nova Hampshire)
** Hancock (Nova York)
** Hancock (Vermont)
** Hancock (Wisconsin)
** Fort Hancock, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas.
* Biografies:
** Graham Hancock (Edimburg, 1950), sociòleg i escriptor.
** Herbie Hancock (1940), pianista i compositor de jazz originari de Chicago (EUA).
* Miscel·lània:
** Hancock, pel·lícula satírica de superherois, dirigida per Peter Berg.
** John Hancock Tower, gratacel situat a Boston (Massachusetts).
# Habitatge al carrer de Santa Anna, 11 (Tortosa)

L'Habitatge al carrer de Santa Anna, 11 és una obra del municipi de Tortosa (Baix Ebre) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa entre mitgeres de 3m aproximadament de façana. Consta de planta i quatre pisos, essent el darrer un habitatge i no una golfa. A la planta hi ha una sola porta d'accés als pisos, i una finestra petita al costat. Els pisos s'obren a l'exterior mitjançant un balcó cadascun, tots amb la base de pedra. Interessa l'arrebossat i, a nivell planta, simula carreus de pedra. En els pisos imita també carreus amb lleu encoixinat en els forjats, deixant lliures el tractaments de les separacions i emmarcaments de les finestres. En tots dos llocs, hi ha decoració vegetal: fulles d'acant a les divisions horitzontals i fulles i cintes entrellaçades a les llindes. Aquesta es fa amb una clara intencionalitat realista. A la teulada sobresurt el voladís amb els caps de bigues sense treballar.

## Història

Forma part del barri que, junt amb el de Remolins, formaven a l'edat mitjana, el sector d'establiment jueu de la ciutat. Es troba en el carrer que compon l'eix principal d'aquest sector on predominen, respecte altres zones del barri, cases plurifamiliars.

## Referències

* 1 2 «Habitatge al carrer de Santa Anna, 11». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 desembre 2015].
# Parapercis sexlorata

Parapercis sexlorata és una espècie de peix de la família dels pingüipèdids i de l'ordre dels perciformes.

## Etimologia

El seu nom específic, sexlorata, deriva dels mots llatins sex (sis) i lorata (corretja) i fa referència a les 6 bandes estretes, negres i semblants a corretges que presenta al dors.

## Descripció

Fa 12 cm de llargària màxima i presenta el cap i el cos de color rosa, 6 franges negres -obliqües i estretes- al dors (la primera estenent-se fins a la línia lateral, la segona fins al centre dels flancs i les altres al terç inferior del cos), un petit punt negre al cantó superior de la base de l'aleta caudal, la membrana espinosa de l'aleta dorsal fosca i el llavi superior groguenc. 4 espines i 23 radis tous a l'aleta dorsal i 1 espina i 19 radis tous a l'anal. 19 radis a les aletes pectorals. 31-33 vèrtebres (9-10 abdominals i 22-23 caudals). 53-57 escates a la línia lateral. 10-11 escates predorsals. Escates ctenoides a les galtes (al voltant de 9 fileres horitzontals per sota de la meitat de l'ull). 4-6 + 8-10 branquiespines. 6 dents canines en una filera exterior a la part davantera de la mandíbula inferior. Vòmer amb una filera exterior de 6-7 dents còniques i robustes i d'altres més petites al darrere.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, bentopelàgic (entre 86 i 137 m de fondària) i de clima tropical, el qual viu al Pacífic occidental: és un endemisme d'Austràlia (la plataforma continental de fons tous de Queensland i Nova Gal·les del Sud).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 3 Johnson, J. W., 2006. Two new species of Parapercis (Perciformes: Pinguipedidae) from north-eastern Australia, and rediscovery of Parapercis colemani (Randall & Francis, 1993). Memoirs of Museum Victoria, 63 (1): 47–56.
* 1 2 Australian Faunal Directory (anglès)
* ↑ Australia Endemic Marine Fish Checklist (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Partit Radical (Demòcrata-Radical)

El Partit Radical, o més formalment Partit Demòcrata-Radical va ser una formació política espanyola de l'últim terç del segle xix. Va sorgir en 1871 com a resultat de la descomposició del Partit Progressista, després de l'assassinat del seu líder, Joan Prim i Prats. Va ser actiu sobretot durant el període del Sexenni Democràtic.
A la mort de Prim, i amb la monarquia d'Amadeu ja establerta, el Partit Progressista es va escindir en dues ales, que donarien lloc als dos partits dominants del període. L'ala dreta, sota el lideratge de Sagasta, es va unir a membres de la Unió Liberal per a formar el Partit Constitucional. L'ala esquerra, seguint a Manuel Ruiz Zorrilla, es va unir al sector monàrquic del Partit Democràtic (anomenat los cimbrios, amb Cristino Martos Balbi) per a formar el Partit Radical.
D'aquesta forma, el Partit Radical va formar l'ala esquerra del sistema polític lleial a la monarquia d'Amadeu. Com a tal, va formar govern sota la presidència de Ruiz Zorrilla, introduint diverses reformes, en general fracassades o d'èxit parcial. Amb la proclamació de la República, Ruiz Zorrilla va acompanyar Amadeu a l'exili, i el partit va practicar el retraïment. Durant la dictadura republicana de Serrano, el partit va col·laborar amb el govern, sota el lideratge de Martos. Amb la Restauració, el partit va iniciar una ràpida dissolució, i els seus membres es van repartir entre els diversos partits monàrquics d'esquerra i republicans. Ruiz Zorrilla va fundar el Partit Republicà Progressista, mentre Martos va acabar per unir-se al Partit Liberal de Sagasta.
El Partit Radical (o Partit Republicà Radical) fundat en 1908 per Alejandro Lerroux mancava de qualsevol vinculació orgànica o personal amb l'antic Partit Radical del Sexenni Democràtic, i ha de considerar-se com un partit distint.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Partit Progressista Democràtic Radical

## Bibliografia

* Artículo "Manuel Ruiz Zorrilla" en Diccionario de Historia de España. (1979). Madrid: Alianza Editorial. 910, 2 ed., 3 vols.
* Historia de España, Vicens Vives, Bachillerato, ISBN 978-84-316-9037-3
# Partit Progressista de Chūgoku

El Partit Progressista de Chūgoku (中国進歩党, Chūgoku Shinpo-tō) fou un partit polític del Japó.
El PPC es fundà l'any 1894 per cinc membres de la Cambra de Representants del Japó per la circumscripció d'Okayama, a la regió de Chūgoku, que s'escindiren del recentment creat Partit Innovador Constitucional (PIC). Liderat per Inukai Tsuyoshi, el PPC va guanyar quatre escons a les eleccions de setembre de 1894.
Al febrer de 1896, el partit es dissolgué per a crear amb el Partit Reformista Constitucional (PRC), el PIC, el Grup Imperial d'Innovació Financera (GIIF) i altres polítics independents el nou Partit Progressista (PP).

## Referències

* 1 2 Haruhiro Fukui (1985) Political parties of Asia and the Pacific, Greenwood Press, p458
# Bazu

Bazu fou un territori de situació incerta, probablement al nord-est d'Aràbia entre l'Eufrates i la moderna regió d'Al-Hassà. S'esmenta a diverses inscripcions i es pensa que podria ser la terra governada per Bazi, els tres fills dels quals van governar Babilònia fundant la dinastia de Bazu que portaria el nom pel seu pare però aquest el portaria hipotèticament pel nom del país de Bazu. La dinastia de Bazi va tenir tres reis. La crònica diu: Eulmaš-šakin-šumi, fill de Bazi, va governar 14 anys i fou enterrat al palau de Kar-Marduk. Ninurta-kudurri-usur, fill de Bazi, va governar dos anys. Širikti-Šuqamuna, també fill de Bazi, va governar tres anys i fou enterrat en un palau (nom no llegible). Els tres reis van governar 23 anys i 3 mesos.
Assarhaddon d'Assíria va fer la guerra a la terra de Bazu a través de la terra de Khazu (que podria ser el-Ahsa); aquesta terra de Bazu alguns la identifiquen amb Qatar, ja que diu que hi havia escorpits i serps que poblaven el sòl com formigues i hi havia deserts d'arena i sal, però més probablement era Aràbia del nord, ja que fou allí que vuit reis foren derrotats (un nombre massa gran per Qatar) i un d'ells era el rei Napiati dels nabateus, un altre era Khabisa de Kataba'a, i un tercer Nikharu de Gau'an o Gavuan.
Els llibres hebreus anomenen Buz entre els fills de Nahor (Gènesi 22:21; Djawf Ibn Nasir 25:23). Els primers assiriòlegs identificaven Khazu amb Uz, el fill Nahor; Delitzsch va comparar el nom amb Hazo (Huz), el cinquè fill de Nahor (Gènesi 22:22). Delattro identificava Bazu i Khazu amb els oasis de Djawf i Meskakeh, al centre de l'Aràbia del nord, opinió que seguia Maspero que explica que els assiris hi haurien arribat pel uadi Hawran o un altre uadi proper a Babilònia i haurien retornat per la vall d'un uadi més al sud.

## Referències

* ↑ G. Maspero History Of Egypt, Chaldaea, Syria, Babylonia, and Assyria, volum 8
# Biocatalitzador

Un biocatalitzador és un catalitzador de les reaccions bioquímiques dels éssers vius. Es consideren biocatalitzadors els enzims, les hormones i les vitamines.
Un biocatalitzador redueix l'energia d'activació d'una reacció química, fent que aquesta sigui més ràpida o més lenta. Cada reacció química en un ésser viu, ja sigui unicel·lular o pluricel·lular, requereix la presència d'un o més biocatalitzadors, ja que si no existissin l'organisme no podria viure a causa d'un desordre total.
Els enzims són els catalitzadors biològics que faciliten les reaccions químiques que tenen lloc en els éssers vius. Sense ells les reaccions serien tan lentes que no hi hauria vida.

## Vegeu també

* Cristal·lització d'enzims per entrecreuament
# Bozeman

Bozeman és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2007 tenia 37.981 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bozeman tenia 27.509 habitants, 10.877 habitatges, i 5.014 famílies. La densitat de població era de 843 habitants per km².
Dels 10.877 habitatges en un 22,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 53,9% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16% tenia menys de 18 anys, un 33% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 14,4% de 45 a 60 i un 8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 25 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 112,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.156$ i la renda mediana per família de 41.723$. Els homes tenien una renda mediana de 28.794$ mentre que les dones 20.743$. La renda per capita de la població era de 16.104$. Aproximadament el 9,2% de les famílies i el 20,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bozeman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bozeman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Heartbeat

Heartbeat és una pel·lícula estatunidenca de Sam Wood estrenada el 1946.

## Argument

Arlette Lafron és una jove delinqüent que s'escapa del reformatori i entra a formar part d'una banda de carteristes de París, dirigida pel famós lladre Aristide. Aquest la convertirà en el número u de la seva promoció, però, inexplicablement, serà enxampada in fraganti en el seu primer furt. Inesperadament, l'aristòcrata que la sorprèn li exigirà a canvi de no denunciar-la que faci un robatori per a ell.

## Repartiment

* Ginger Rogers: Arlette Lafron
* Jean-Pierre Aumont: Pierre de Roche
* Adolphe Menjou: L'ambaixador
* Melville Cooper: Roland Latour
* Mikhail Rasumny: Yves Cadubert
* Eduardo Ciannelli: Baró Ferdinand Dvorak
* Mona Maris: La dona de l'ambaixador
* Henry Stephenson: El ministre
* Basil Rathbone: Professor Aristide

## Referències

* ↑ «Heartbeat». The New York Times.
# Hassanal Bolkiah

Hassanal Bolkiah (nom complet: Sultan Haji Hassanal Bolkiah Mu'izzaddin Waddaulah ibni Al-Marhum Sultan Haji Omar Ali Saifuddien Sa'adul Khairi Waddien; Bandar Seri Begawan (Brunei), 15 de juliol de 1946) és el 29è i actual soldà de Brunei. Hassanal Bolkiah va accedir al tron després de l'abdicació del seu pare Omar Ali Saifuddien III el 4 d'octubre de 1967. Com a monarca absolut, des del 1984 també acumula el càrrec de primer ministre de Brunei, instituït quan el soldanat es va independitzar del Regne Unit.
El soldà de Brunei és considerat una de les persones més riques del món.
# Pavelló Barris Nord

El Pavelló Barris Nord és la instal·lació esportiva on es disputen els partits de bàsquet del Força Lleida Club Esportiu. Es va construir entre el 1$^r$ de juny i el 4 d'octubre de 2001. Té una capacitat de 6.100 espectadors.
El pavelló és als anomenats Barris Nord, una zona delimitada pels barris de Pardinyes, Secà de Sant Pere i de Balàfia.
Quan el Lleida Basquetbol assolí l'ascens a la Lliga ACB, l'equip va haver d'abandonar l'antic Pavelló Onze de Setembre perquè aquest no complia els requisits mínims de capacitat que marcava la lliga. S'encarregà la construcció d'un nou pavelló a un equip de quaranta empreses de Lleida, que van reeixir tota una fita: acabar l'obra abans de la primera jornada de la lliga, és a dir, 125 dies després.
L'abril del 2012 (del 26 al 29) va acollir la final four de la UEFA Futsal Cup. Hi van participar els èquip següents: FC Barcelona Alusport, Dinamo de Moscou de Rusia, Sporting Club de Portugal i Marca Futsal d'Itàlia; l'FC Barcelona la va guanyar.

## Referències

* ↑ «Barcelona to stage Futsal Cup in Lleida» (en anglès). UEFA, 24-01-2012. [Consulta: 24 gener 2014].
* ↑ «En 125 dies s'ha construït el pavelló Barris Nord». Enginy, n.18, novembre-desembre 2001.

## Enllaços externs

* El Pavelló Barris Nord (lloc web oficial del Lleida Basquetbol) Arxivat 2009-05-24 a Wayback Machine.
# Parc Nacional d'Abisko

El Parc Nacional d'Abisko és un parc nacional de Suècia localitzat en la part nord del país, al comtat de Norrbotten.
Geogràficament, està situat a la província sueca de la Lapònia al costat de la frontera amb Noruega, i pertany al municipi de Kiruna, el més del nord i major municipi a Suècia. Comença en les ribes del llac Torneträsk, un dels majors llacs del país, i al costat del qual se situa el petit llogaret d'Abisko, i s'estén uns 15 quilòmetres al Sud-oest. Està 200 quilòmetres al nord del cercle polar àrtic i la seva àrea total és de 77 km².
El parc es va fundar en 1909, el mateix any en el qual es van promulgar les primeres lleis de conservació de la naturalesa a Suècia. El propòsit original del Parc Nacional d'Abisko era la «preservació d'una àrea de característiques nòrdiques en la seva condició original i com a suport a la recerca científica». Posteriorment, el parc ha passat a ser una important atracció turística.
La sendera anomenada Kungsleden que travessa la cadena muntanyenca escandinava, comença (o acaba) en el llogaret d'Abisko i segueix a través del parc nacional.

## Fauna

Hi ha unes quantes espècies d'ocells al parc.
Mamífers menors com la marta, l'ermini, l'esquirol, el lèmming i similars són part comuna de la fauna. Entre els majors animals, l'alci és molt comú, rastres i excrements d'aquest animal són fàcils de trobar; en canvi, el golut, guineu àrtics, linxs i ossos només són visibles esporàdicament.
Considerat com un dels últims grans paratges verges d'Europa, Abisko és un dels millors llocs per albirar les aurores boreals gràcies a l'absència de contaminació lumínica i als vents que empenyen els núvols.
Els visitants també poden trobar un dels camins més difícils del món: el Camí del Rei de 439 km. de longitud. Només hi ha dos hotels dins del parc. Un és l'Hotel de Gel de Kiruna, i un altre és l'Abisko Mountain Station, al que només es pot arribar en un telefèric.
# Koltur

Koltur és una petita illa (2,3 km²) de l'arxipèlag de les Fèroe, on ocupa una posició central, a l'oest de Streymoy i al nord de Hestur.
Bona part de l'illa consisteix en una muntanya homònima de 477 m.
El seu poblament començà amb una casa de pagès al sud anomenada Heirni i Húsi, que després es veié complementada per una altra al nord (Norduri i Gerdum) i finalment dues més. Tots aquests incipients nuclis li donaren un màxim de població de 50 habitants.
Actualment però, Koltur és l'illa habitada amb menys població de les Fèroe. Dues persones (Bjørn i Lükka Patursson) provinents de Kirkjubøur s'instal·laren a Norduri i Gerdum el 1990. Actualment però (2020) només hi viu una sola persona. Prèviament, l'illa havia estat deshabitada un any, en marxar-ne els darrers pastors d'ovelles que hi vivien. Per això forma part del grup d'illes anomenades Útoyggjar (illes exteriors o perifèriques en feroès), que tenen en comú la mala comunicació amb la resta d'illes i escassa població.
A l'illa no s'hi pot accedir amb ferry, però un helicòpter hi va tres cops per setmana.

## Referències

* 1 2 «Population 01.01.2020» (en anglès). Statistical Database, 01-01-2020. [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ «Løgtingslóg um at veita stuðul til íløgur í infrakervið á útoyggjum» (en feroès). Lógasavnid. [Consulta: 15 juliol 2019].
* ↑ «Koltur» (en anglès). faroeislands.dk. [Consulta: 16 desembre 2019].

## Vegeu també

* Llista de fiords de les Illes Fèroe

## Enllaços exsterns

* Faroestamps.fo Arxivat 2005-11-24 a Wayback Machine. (feroès, alemany, anglès, francès i danès)
* Koltursgarður - Øya Koltur (Pàgina dels seus habitants actuals, en feroès)
# Kvalifikacija za Millstreet

Kvalifikacija za Millstreet (en anglès: Qualification for Millstreet, en francès: Qualification pour Millstreet, en català: Classificació per a Millstreet) va ser la preselecció per al Festival de la Cançó d'Eurovisió 1993. Set països van participar, cap dels quals havia participat abans al Festival d'Eurovisió, encara que cançons de Bòsnia i Hercegovina, Croàcia i Eslovènia havien representat Iugoslàvia en edicions anteriors. Tres d'ells es van classificar per al Festival de la Cançó d'Eurovisió 1993 a Millstreet, Irlanda. Es va celebrar el 3 d'abril de 1993 al Centre de Radiodifusió d'RTV SLO a Ljubljana, Eslovènia.
Després que les set actuacions corresponents a les cançons competidores tinguessin lloc, i que els jurats determinessin els seus resultats finals, els set artistes van actuar una vegada més, interpretant temes ja existents en el seu repertori.
La preselecció solament va ser transmesa pels 7 països participants. La resta de membres de la UER no tenien obligació legal de retransmetre-la.
Les antigues nacions iugoslaves d'Eslovènia, Bòsnia i Hercegovina i Croàcia van passar al Festival de 1993, celebrat el 15 de maig a Millstreet. Amb el nou sistema implantat al Festival de 1994, els set països podien participar en ell.

## Directors d'orquestra

Cada actuació va tenir un mestre que dirigia l'orquestra. Els mestres de la llista van dirigir les dues actuacions dels països indicats.
* Bòsnia i Hercegovina – Esad Arnautalić
* Croàcia – Andrej Baša
* Estònia – Peeter Lilje
* Hongria – Péter Ugrin
* Romania – George Natsis
* Eslovènia – Petar Ugrin
* Eslovàquia – Vladimir Valovič

## Resultats
### Llegenda

| Ordre | País | Idioma | Artista | Cançó | Posició | Punts |
| 1 | Bòsnia i Hercegovina | Bosnià | Fazla | «Sva bol svijeta» | 2 | 52 |
| 2 | Croàcia | Croat, Anglès | Put | «Don't Ever Cry» | 3 | 51 |
| 3 | Estònia | Estonià | Janika Sillamaa | «Muretut meelt ja südametuld» | 5 | 47 |
| 4 | Hongria | Hongarès | Andrea Szulák | «Árva reggel» | 6 | 44 |
| 5 | Romania | Romanès | Dida Dragan | «Nu pleca» | 7 | 38 |
| 6 | Eslovènia | Eslovè | 1X Band | «Tih deževen dan» | 1 | 54 |
| 7 | Eslovàquia | Eslovac | Elán | «Amnestia na neveru» | 4 | 50 |

## Puntuacions

| | | Jurat | Jurat | Jurat | Jurat | Jurat | Jurat | Jurat |
| | | Punts | | | | | | |
| Bòsnia i Hercegovina | 52 | | 5 | 8 | 10 | 10 | 7 | 12 |
| Croàcia | 51 | 10 | | 6 | 12 | 7 | 8 | 8 |
| Estònia | 47 | 6 | 8 | | 8 | 6 | 12 | 7 |
| Hongria | 44 | 7 | 6 | 12 | | 8 | 6 | 5 |
| Romania | 38 | 5 | 12 | 5 | 5 | | 5 | 6 |
| Eslovènia | 54 | 8 | 7 | 10 | 7 | 12 | | 10 |
| Eslovàquia | 50 | 12 | 10 | 7 | 6 | 5 | 10 | |

## Vegeu també

* Festival de la Cançó d'Eurovisió 1993

## Referències

* ↑ http://www.andtheconductoris.eu