OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comtat d'Auxonne

Auxonne fou una jurisdicció feudal del Regne de França, amb centre a Auxonne, avui dia una ciutat francesa, al departament de la Côte d'Or al sud-est de Dijon. El territori va quedar dins els dominis de la branca cadet del comtat de Borgonya amb Guillem IV de Mâcon que si bé ostentà el títol no va tenir cap actuació destacada al comtat. El primer comte particular efectiu fou Esteve I (1172-1173), fill de Guillem comte de Mâcon que s'hi va instal·lar el 1156 poc abans de morir el seu pare. Esteve va morir el 1173 i el va succeir el seu fill Esteve II (1173-1237), que es va casar amb Beatriu, comtessa de Chalon. Esteve es va declarar feudatari del duc Eudes III de Borgonya (1192-1218) pel comtat d'Auxonne. A la mort d'Esteve el va succeir el seu fill Joan († 1267), que va bescanviar amb el duc Hug IV (1218-1272) el comtat d'Auxonne per la senyoria de Salins, sempre dins el comtat de Borgonya.
# Comtat d'Autauga

El comtat d'Autauga és un comtat dels Estats Units a Alabama. Segons el cens del 2020, la població era de 58,805 persones. La seu del comtat és Prattville.

## Referències

* ↑ «Cens EUA 2020». Decennial Census of Population and Housing by Decades. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ «Find a County». National Association of Counties. Arxivat de l'original el 31 maig 2011. [Consulta: 7 juny 2011].
# Corralejos

Corralejos és un barri de Madrid integrat en el districte de Barajas. Té una superfície de 462,46 hectàrees i una població de 6.394 habitants (2009). Limita al nord amb Timón, al sud amb Alameda de Osuna, a l'oest amb Palomas, Piovera i Canillas (Hortaleza), i a l'est amb Aeropuerto i nucli històric de Barajas. Està delimitat pel triangle format pels carrers Ariadna, Manuel Azaña i Avinguda de Logroño.

## Transports
### Autobús

* Línia 115 : Av. América - Barajas
* Línia 105 : Ciudad Lineal - Barajas
* Línia 151 : Canillejas - Coronales
Encara que no hi ha metre al mateix barri, si que disposa de dues estacions de metro relativament properes, la més antiga és l'estació de Barajas (Línia 8), al nucli històric de Barajas i a uns 20 minuts del barri, i l'estació d'Alameda de Osuna, a uns 15 minuts del barri.

## Enllaços externs

* Estadística del districte Barajas
* Ortofoto de Barajas i mapes del districte i els seus barris, amb les seccions censals Arxivat 2012-03-24 a Wayback Machine.
* Barrio de Corralejos Arxivat 2012-10-14 a Wayback Machine. a la Madripedia
# Corrales

«Corrales» té aquests significats:
* Toponímia:
** Corrales (Nou Mèxic)
** Corrales (Uruguai), entitat de població de l'Uruguai al nord del departament de Lavalleja
** Corrales de Duero, municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Corrales del Vino, municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Los Corrales, localitat de la província de Sevilla (Andalusia, Espanya)
** Los Corrales de Buelna, municipi de Cantàbria
** Minas de Corrales, localitat de l'Uruguai a l'est del departament de Rivera
* Biografies:
** Diego García Corrales (Azkoitia, 1961 - Azpeitia, 2001), atleta basc especialista en carreres de fons
** Enrique Corrales Martín (Sevilla, 1982), futbolista andalús
** Joan Corrales i Miralles (Saragossa, 1856 – Barcelona, 1938) mestre i pedagog
** Josep-Manuel Corrales Recasens (Sant Just Desvern, 1939), empresari català
** Mariano Corrales Lausín (Saragossa, ?), ciclista espanyol
# Corrales (Uruguai)

Corrales és una entitat de població de l'Uruguai, ubicada al nord del departament de Lavalleja. Té una població aproximada de 150 habitants, segons les dades del cens del 2004.
Es troba a 125 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* 1 2 (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Corrales de Duero

Corrales de Duero és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó. El 2023 tenia 106 habitants.

## Referències

* ↑ «Castilla y León (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 14 juliol 2024].
# Rise of Nations

Rise of Nations és un videojoc d'estratègia en temps real desenvolupat per Big Huge Games i publicat per Microsoft Game Studios el 20 de maig de 2003. El desenvolupament del videojoc va ser dut a terme pel veterà dissenyador de videojocs Brian Reynolds, de Civilization II i Sid Meier's Alpha Centauri. El joc ha pres diversos conceptes a partir dels jocs d'estratègia per torns, com els territoris i la guerra de deserció. Rise of Nations inclou 18 civilitzacions jugables a través de 8 segles d'història.
El 28 d'abril de 2004, Big Huge Games va llançar Rise of Nations: Thrones and Patriots, una expansió. Més tard eixe any, l'edició Gold de Rise of Nations va ser llançada, la qual incloïa tant el joc original com l'expansió.
En maig de 2006, Big Huge Games va llançar Rise of Nations: Rise of Legends, un spin-off de temàtica i jugabilitat similar.

## Referències

* ↑ «Rise of Nations for PC Review - PC Rise of Nations Review». Gamespot.com, 20-05-2003. [Consulta: 3 desembre 2011].
# Cosmochilus

Cosmochilus és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Cosmochilus cardinalis (Chu & Roberts, 1985)
* Cosmochilus falcifer (Regan, 1906)
* Cosmochilus harmandi (Sauvage, 1878)
* Cosmochilus nanlaensis (Chen, He & He, 1992)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ ITIS (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia), Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Riu Sotla

El riu Sotla (en croat Sutla) és un riu europeu que passa per Eslovènia i Croàcia, la majoria del seu trajecte resseguint la línia de la frontera. És un afluent del riu Sava.
# Complex de supercúmuls Peixos-Balena

El complex de supercúmuls Peixos-Balena és un complex format per supercúmuls de galàxies o filaments galàctics, que inclou el supercúmul de la Verge (el supercúmul en què es troba el Grup Local que inclou la Via Làctia).

## Descobriment

L'astrònom R. Brent Tully de l'Institut d'Astronomia de la Universitat de Hawaii va identificar el complex el 1987.

## Extensió

El complex de supercúmuls Peixos-Balena s'estima en al voltant de 1.000 milions d'anys llum de llarg i 150 milions d'anys llum d'amplada. És una de les majors estructures identificades fins ara a l'univers; tot i això, la Gran Barrera d'Hèrcules-Corona Boreal el supera amb els seus 10.000 milions d'anys llum de llarg.
El complex està compost per prop de 60 supercúmuls i s'estima que té una massa total de 10$^{18}$ masses solars. Segons el seu descobridor, el complex es compon de 5 parts:
* El supercúmul Peixos-Balena
* La cadena Perseu-Pegasus, que inclou el supercúmul Perseu-Peixos
* La cadena Perseu-Peixos
* La Regió de l'Escultor, que inclou el supercúmul de l'Escultor i els supercúmuls d'Hèrcules
* La cadena de Verge-Hidra-Centaure que inclou el supercúmul de la Verge i el supercúmul Hidra-Centaure.

## Referències

* ↑ Tully, R. B. «Alignment of clústers and galaxies on scales up to 0.1 C». The Astrophysical Journal, 303, 01-04-1986, pàg. 25-38. Bibcode: ... 303 ... 25T 1986ApJ ... 303 ... 25T. DOI: 10.1086/164049.
* ↑ John Noble Wilford. «Massive Clústers of Galaxies Defy Concepts of the Universe», 10-11-1987.(anglès)
* ↑ «Universe's Largest Structure is a Cosmic Conundrum», 19-11-2013. Arxivat de l'original el 2016-05-16. [Consulta: 31 desembre 2013].(anglès)
* ↑ Tully, R. Brent «More about clustering on a scale of 0.1 C». The Astrophysical Journal, 323, 01-12-1987, pàg. 1-18. Bibcode: ... 323 .... 1T 1987ApJ ... 323 .... 1T. DOI: 10.1086/165803.
# Complex del citocrom b6f

Complex del citocrom b₆f o plastoquinol—plastocianina reductasa és un complex enzimàtic propi dels cloroplasts i dels cianobacteris. La seva missió és transferir electrons entre els fotosistemes I i II durant la fotosíntesi oxigènica; també, participa en la formació del gradient electroquímic de protons transmembrana al transferir protons de l'estroma al lumen dels tilacoides.
El complex del citocrom b6f (plastoquinol-plastocianina reductasa; EC 1.10.99.1) és un enzim que es troba a la membrana tilacoïdal en cloroplasts de plantes, cianobacteris i algues verdes, que catalitza la transferència d'electrons del plastoquinol a la plastocianina. La reacció és anàloga a la reacció catalitzada pel citocrom bc1 (Complex III) de la cadena de transport d'electrons mitocondrials. Durant la fotosíntesi, el complex del citocrom b6f és un pas al llarg de la cadena que transfereix electrons del fotosistema II al fotosistema I i, al mateix temps, bombeja protons a l'espai tilacoide, contribuint a la generació d'un gradient electroquímic (energia) que s'utilitza més tard per sintetitzar ATP a partir d'ADP.
Està compost per quatre subunitats: un citocrom b₆ portant grups hemo de baix i alt potencial (b$_L$ i b$_H$), un citocrom f amb un hemo C covalentment unit, una proteïna ferro-sulfurada de Rieske (ISP) contenint un únic centre [Fe₂S₂]; i la subunitat IV (proteïna de 17 kDa).

## Referències

* ↑ Berg, Jeremy M.; Tymoczko, John L.; Stryer, Lubert; Stryer, Lubert. Biochemistry. Nova York: W.H. Freeman, 2007. ISBN 978-0-7167-8724-2.
* ↑ «Quinone-dependent proton transfer pathways in the photosynthetic cytochrome b6f complex». Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America, 110, 11, 01-03-2013, pàg. 4297–302. DOI: 10.1073/pnas.1222248110. PMC: 3600468. PMID: 23440205.

## Bibliografia

* Cramer, W.A., Martinez, S.E., Furbacher, P., Huang, D. and Smith, J.L.. The cytochrome b₆f complex. 4, 1994, p. 536–544.
* Cramer, W.A., Zhang, H., Yan, J., Kurisu, G. and Smith, J.L.. Evolution of photosynthesis: time-independent structure of the cytochrome b₆f complex. 43, 2004, p. 5921–5929. PMID: 15147175.
* Schoepp, B., Chabaud, E., Breyton, C., Verméglio, A. and Popot, J.-L.. On the spatial organization of hemes and chlorophyll in cytochrome b₆f. A linear and circular dichroism study. 275, 2000, p. 5275–5283. PMID: 10681499.
* Stroebel, D., Choquet, Y., Popot, J.-L. and Picot, D.. An atypical haem in the cytochrome b₆f complex. 426, 2003, p. 413–418. PMID: 14647374.
* Taiz L., E. Zeiger. Fisiología vegetal/ Plant Physiology,. 1, 2002, p. 241–245. ISBN 978-84-8021-601-2.

## Enllaços externs

* 1Q90 Arxivat 2008-03-19 a Wayback Machine. - Estructura del complejo del citocromo b₆f en Chlamydomonas reinhardtii en el PDB.
* 1VF5 Arxivat 2008-02-01 a Wayback Machine. - Estructura del complejo del citocromo b₆f en Mastigocladus laminosus en el PDB.
* Página sobre el citocromo b₆f @ Purdue University, USA
# Julius Weingarten

Julius Weingarten (1836-1910) va ser un matemàtic alemany, que va contribuir a la teoria de les superfícies corbes.
Era fill de pares polonesos emigrats, el seu pare era teixidor i la família no era gens rica. Va estudiar matemàtiques i física a la universitat de Berlín i química al Gewerbeinstitut, però va obtenir el doctorat a la universitat de Halle el 1864, quan ja feia uns anys que feia de professor en una escola de Berlín.
El 1863 ja havia publicat un important article sobre teoria de superfícies motiu pel qual s'anomenen superfícies de Weingarten a les superfícies que tenen una relació funcional definida entre la curvatura mitjana i la curvatura Gaussiana.
El 1874 va ser nomenat professor de mecànica de l'Escola Tècnica Superior de Berlín, on va crear un grup de recerca sobre teoria de superfícies.
El 1902, quan la seva salut va començar a empitjorar, va ser nomenat professor honorari de la Universitat Tècnica de Friburg de Brisgòvia, ciutat en què va morir.

## Referències

* ↑ Tunçer i Yoon, 2011, p. 1.
* ↑ Knobloch, 1998, p. 162.

## Bibliografia

* Goursat, E. «Sur la méthode de Weingarten pour le problème de la déformation des surfaces» (en (francès)). Bulletin de la Societé Mathèmatique de France, Vol. 55, 1927, pàg. 5-38.
* Knobloch, Eberhard. «Mathematics at the Berlin Technische Hochschule/Technische Universität». A: Heinrich Begehr, Helmut Koch, Jürg Kramer, Norbert Schappacher, Ernst-Jochen Thiele (eds.). Mathematics in Berlin (en (anglès)). Birkäuser, 1998, p. 161-167. ISBN 978-3-7643-5943-0.
* Tunçer, Yilmaz; Yoon, Dae Won «Weingarten and Linear Weingarten Canal Surfaces» (en (anglès)). arXiv, 2011, pàg. 1-15.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Julius Weingarten» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Burau, Werner. «Weingarten, Julius». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 17 juny 2017].
# Conzieu

Conzieu és un municipi francès situat al departament de l'Ain i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 111 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Conzieu era de 111 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 10 eren unipersonals (7 homes vivint sols i 3 dones vivint soles), 17 parelles sense fills i 17 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 74 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 25 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 70 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 41 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien tres cambres, 8 en tenien quatre i 32 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 26 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Conzieu el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 8 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 12 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 68 persones, 52 eren actives i 16 eren inactives. De les 52 persones actives 50 estaven ocupades (28 homes i 22 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 16 persones inactives 6 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Conzieu hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Conzieu a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Conzieu a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Conyngham

Conyngham és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.958 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Conyngham tenia 1.958 habitants, 793 habitatges, i 574 famílies. La densitat de població era de 706,5 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 793 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,9% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 27,5% no eren unitats familiars. En el 23,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 28,1% de 45 a 60 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.529 $ i la renda mediana per família de 59.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 49.732 $ mentre que les dones 22.226 $. La renda per capita de la població era de 26.352 $. Entorn del 2,1% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Conyngham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Conyngham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Comtat de Sobrarb

El Comtat de Sobrarb va ser creat pels francs al final del s. VIII. Decennis després es va independitzar d'aquests i va formar part del Regne de Pamplona durant el regnat de Sanç III de Pamplona; aquest el donà en herència conjuntament amb el Comtat de Ribagorça al seu fill Gonçal I de Ribagorça, però en morir aquest sense descendència passà al seu germà, el rei Ramir I d'Aragó.

## Geografia

Al segle ix Sobrarb era més petit que avui i ocupava les valls de Fiscal, Broto, Bielsa i Gistau (en aragonès, Chistau; en castellà Gistain). Després es va expandir cap al nord i l'est, i avui es parla de Vell Sobrarb i Nou Sobrarb. El Sobrarb tradicional abasta l'espai entre el Cinca a l'est, la Serra de Olsón (que podia tenir el nom antic de Serra de Arbe) al sud, el Serrablo a l'oest, i la depressió de l'Ara al nord, ja que no inclou ni Aïnsa ni Boltanya.

## Història

L'estudi del comtat de Sobrarb és molt complex, atès l'escàs nombre de notícies que s'han transmès sobre la seva història. La seva frontera sud estigué delimitada per Probablement va estar dominat al començament del segle ix per Galí Belascotenes i el seu fill i successor García Galíndez «el Dolent». És possible que el primer comte aragonès independent Aznar Galíndez exercís també el seu poder al Sobrarb sota la protecció de l'Imperi Carolingi i que fos en aquest territori on García Galíndez «el Dolent» s'aixequés contra Aznar Galíndez. En qualsevol dels casos, és segur que la tutela dels francs sobre el Sobrarb va ser molt estreta. D'altra banda, a la zona oriental, la vall de Gistau va mantenir relacions amb el Comtat d'Urgell. L'expansió, doncs, del comtat de Sobrarb va ser molt tardana, i només durant el regnat de Sanç III de Pamplona «el Gran», es documenta l'existència d'un important monestir, el de Sant Victorià i la colonització llera avall de la vall del Cinca. En la divisió eclesiàstica el territori d'aquest antic comtat coincideix bé amb l'arxiprestat de Sobrarb.

## Llegenda

Una llegenda diu que Garcí Ximénez, un noble d'origen vascó, es va revoltar l'any 724 contra els àrabs en els territoris entre el Cinca i el Gállego. Abans de la batalla va aparèixer una creu vermella sobre una carrasca, i els cristians van guanyar. Des de llavors el territori va prendre el seu nom d'aquesta creu sobre l'arbre (en català "sobre arbre"), així com el seu escut d'armes. No obstant això hi ha una altra interpretació, menys probable atès que no es dona la coincidència fonètica ni gràfica amb l'escut, que diu que el nom Sobrarb deriva de la Serra d'Arbe.

## Bibliografia

* Ubieto Arteta, Antonio, Historia de Aragón. La formación territorial, Zaragoza, Anubar ediciones, 1981, vol 1. ISBN 84-7013-181-8.
* «Comtat de Sobrarb». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Barbitanya
* Al-Tagr al-Ala
* Comtat de Ribagorça
* Regne de Sobrarbe
* Regne d'Aragó
# Khar-Usn

Khar-Usn (en rus: Хар-Усн) és un poble (un possiólok) de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2012 no tenia cap habitant. Pertany al districte municipal de Tróitskoie.

## Referències

* ↑ «Калмыцкие топонимы Астраханской области — автореферат и диссертация по филологии.». Arxivat de l'original el 2014-10-09.
* ↑ «Карты Генштаба L-38 (А) 1:100000. Республика Калмыкия и Ростовская область.». Arxivat de l'original el 2015-02-04.
* ↑ Бага-Чоносовское сельское муниципальное образование (История)
# Khar-Zukha

Khar-Zukha (en rus: Хар-Зуха) és un poble (un possiólok) de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 107 habitants. Pertany al districte municipal d'Ikí-Burul.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Г) 1:100000. Дагестан, Калмыкия, Астраханская область.1989». Arxivat de l'original el 2014-10-26.
* ↑ «L-38 карты Генштаба СССР. Элиста, Черкесск, Пятигорск, Волгодонск». Arxivat de l'original el 2014-10-26.
# Kagyu

Kagyu, també transliterat com Kagyü o Kagyud (tibetà: བཀའ་བརྒྱུད།, Wylie: bka' brgyud, "llinatge oral" o "transmissió oral") és una de les quatre escoles principals del budisme tibetà. El llinatge Kagyu es remunta al segle XI amb els mahasiddhes indis Naropa, Maitripa i la yogini Niguma, a través de llur estudiant Marpa Lotsawa (1012–1097), que va portar llurs ensenyaments al Tibet. Milarepa, que fou estudiant de Marpa Lotsawa, també fou un poeta influent i mestre. La tradició tibetana Kagyu va donar lloc a un gran nombre de subescoles i llinatges independents. Els principals llinatges Kagyu existents avui com a escoles independents són els que provenen del deixeble de Milarepa, Gampopa (1079–1153), un monjo que va fusionar el llinatge Kagyu amb la tradició Kadam. Les escoles Kagyu que sobreviuen com a institucions independents són principalment Karma Kagyu, Drikung Kagyu, llinatge Drukpa i Taklung Kagyu. L'escola Karma Kagyu és la més gran de les subescoles, i està dirigida pel karmapa. Altres llinatges d'ensenyaments Kagyu, com el Shangpa Kagyu, es conserven en altres escoles.
Els principals ensenyaments de l'escola Kagyu inclouen el Mahamudra i els Sis Dharmes de Naropa.

## Referències

* 1 2 «Bka’-brgyud-pa». Encyclopædia Britannica. [Consulta: 24 abril 2022].
* ↑ Duff, Tony, Gampopa Teaches Essence Mahamudra, p. xii
* ↑ Powers, John. Introduction to Tibetan Buddhism. Snow Lion, 1994. ISBN 1-55939-026-3.
# Kahan

Kahan o Gahan és un riu del districte de Jhelum al Panjab (Pakistan). Neix a Salt Range («serra de la sal» en anglès) a la part sud de les muntanyes del nord d'aquesta serra, i corre en direcció a l'est, passant prop de Rohtas, desaiguant al riu Jhelum a uns 3 km al sud de la ciutat de Jhelum.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Penya del Papiol

La Penya del Papiol és una muntanya de 381 metres que es troba al municipi d'Olèrdola, a la comarca catalana de l'Alt Penedès.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 279129001).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].