OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Abergement-la-Ronce

Abergement-la-Ronce és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat.
# Aberhafesb

Aberhafesb (en anglès Aberhafesp) és un poblet del comtat gal·lès de Powys (anglès: "Powys"). Es troba a 117 km de Cardiff i a 155 km de Londres. El 2011 la població era de 6.047 habitants, dels quals 1.910 (31,6%) parlaven gal·lès I %46 havien nascut a Gal·les.

## Notes

* ↑ Google. Google Maps [mapa]. [Consulta: 4 abril 2014].
* ↑ «Statistical bulletin: 2011 Census: Key Statistics for Wales, March 2011» (en anglès). [Consulta: 9 abril 2014].
# Abergele

Abergele (en anglès Abergele) és un poblet del comtat gal·lès de Conwy (anglès: "Conwy"). Es troba a 202 km de Cardiff i a 190 km de Londres. El 2011 la població era de 6.047 habitants, dels quals 1.910 (31,6%) parlaven gal·lès I %48 havien nascut a Gal·les.

## Notes

* ↑ Google. Google Maps [mapa]. [Consulta: 4 abril 2014].
* ↑ «Statistical bulletin: 2011 Census: Key Statistics for Wales, March 2011» (en anglès). [Consulta: 9 abril 2014].
# Leptodactylodon wildi

Leptodactylodon wildi és una espècie de granota que viu al Camerun.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Amiet, J.-L. 2004. Leptodactylodon wildi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Leptodactylodon stevarti

Leptodactylodon stevarti és una espècie de granota que viu a Guinea Equatorial i Gabon.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rödel, M.-O. 2004. Leptodactylodon stevarti. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Lexington (Virgínia)

Lexington és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 6.867 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lexington tenia 6.867 habitants, 2.232 habitatges, i 1.080 famílies. La densitat de població era de 1.064,8 habitants per km².
Dels 2.232 habitatges en un 18,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,9% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 51,6% no eren unitats familiars. En el 41% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11% tenia menys de 18 anys, un 41,4% entre 18 i 24, un 14,5% entre 25 i 44, un 16,7% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 127,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.982 $ i la renda mediana per família de 58.529 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.288 $ mentre que les dones 26.094 $. La renda per capita de la població era de 16.497 $. Entorn del 8,4% de les famílies i el 21,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lexington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lexington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Alfonso Tórmez

Alfonso Tórmez (Morillo de Galligo, 27 de juliol de 1945) és un antic pilot d'automobilisme aragonès.
Formà part de l'Escuderia Artés de Arcos durant la dècada de 1960 i fou tercer en el Campionat de Catalunya de Fórmula IV (1969) al volant d'un Guepardo Artés. Posteriorment, es proclamà campió de Catalunya de muntanya (1978) amb un Martini F-1800, després de guanyar a la Trona, als Àngels i quedar segon al Pont de Vilomara. L'any següent aconseguí el tercer lloc en la classificació general. També disputà curses de Fórmula 3 al volant d'un Argo Toyota, un Avidesa i un Martini MK49. El 1987 guanyà la Pujada a Sant Feliu de Codines i fou campió de Catalunya de muntanya de monoplaces de F3.

## Referències

* ↑ «Alfonso Tórmez» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo.
* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «Un any triomfal». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 153. ISBN 84-320-6249-9.
* ↑ Vilanova, Oriol; Cassart, Josep. «1987. 6 de Septiembre». A: La Pujada. 59/89. 30 años de la carrera en cuesta de Sant Feliu de Codines (en castellà). Caldes de Montbui: GT Cult, setembre 2014, p. 196-197. ISBN 9788461716227.
* ↑ «Alfonso Tórmez». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
# Sant'Angelo

«Sant'Angelo» té aquests significats:
* Sant'Angelo di Brolo, municipi italià a la província de Messina
* Sant'Angelo Muxaro, municipi italià a la província d'Agrigent
* Castel Sant'Angelo, municipi a la Província de Rieti a la regió italiana del Laci
* Castell de Sant'Angelo, monument bastit durant l'Imperi Romà al marge dret del riu Tíber (Roma)
* Città Sant'Angelo, municipi a la província de Pescara (Itàlia)
* Monte Sant'Angelo, municipi italià a la província de Foggia (regió de la Pulla)
* Ponte Sant'Angelo, pont a la ciutat de Roma construït entre els anys 134-139 per l'Emperador Adrià
# Sant'Angelo Muxaro

Sant'Angelo Muxaro (sicilià Sant'Àngilu Muxaru) és un municipi italià, dins de la província d'Agrigent. L'any 2008 tenia 1.523 habitants. Limita amb els municipis d'Aragona, Agrigent, Alessandria della Rocca, Casteltermini, Cattolica Eraclea, Cianciana, Raffadali, San Biagio Platani i Santa Elisabetta

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Giuseppe Aurelio Leto | Llista cívica |
# Sant'Angelo Romano

Sant'Angelo Romano és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci. L'1 de gener de 2018 tenia 4.987 habitants.
Limita amb els següents municipis: Fonte Nuova, Guidonia Montecelio, Mentana i Palombara Sabina.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 10 abril 2019].

## Enllaços externs

* Sant'Angelo Romano - Lloc web oficial (italià)
# Santiago Esteva i Escoda

Santiago Esteva i Escoda (Reus, 16 de juliol de 1952) és un nedador català.
Nascut a Reus el 16 de juliol de 1952, va estudiar a Reus i Sevilla. El 1963 es va traslladar a Sabadell i va ingressar al Club Natació Sabadell el 10 de març de 1964. Va ser el primer nedador espanyol que va arribar a les 100 actuacions internacionals amb l'equip A. Va participar en els Jocs Olímpics de Mèxic el 1968. Del 1969 al 1974 va residir als Estats Units becat primer per la Delegació Nacional d'Educació Física i més tard per la Universitat d'Indiana, a la qual es va graduar en ciències químiques i on va conèixer nedadors com Mark Spitz, John Kinsella, Gary Hall i d'altres amb els quals es va entrenar i va formar equip. Va participar en els Jocs Olímpics de Montreal el 1976.
Va aconseguir nombrosos rècords de Catalunya i d'Espanya (més de 150 rècords nacionals), va ser seleccionat 130 vegades per a la selecció espanyola i fou 70 vegades campió d'Espanya en diversos estils, essent el millor esportista espanyol dues vegades (1968 i 1970) i guanyador del trofeus Baró de Güell i Joaquim Blume.
A més, va rebre el premi de l'Associació Nacional de Periodistes Esportius, el trofeu Santacana (compaginació estudis - esport) i la medalla d'or de la Federació espanyola de natació (aquesta diverses vegades). Va guanyar moltes medalles entre les quals quatre als Europeus de Natació de Barcelona 1970 (1.500 m lliures 16:35.7 medalla de Bronze; 400 m lliures 4:08.3 Bronze; 200 m esquena 2:09.7 Plata; 100 m esquena 0:59.9 Plata). Va ser diploma olímpic a Mèxic 1968 (5è als 200 m esquena) i semifinalista als Jocs Olímpics de Montreal.
També fou campió individual dels Estats Units als 100 iardes esquena, i guanyador de gran quantitat de trofeus europeus. La seva carrera esportiva es va desenvolupar al Club Natació Sabadell fins al 1976 però el 1973 va fitxar pel Reus Deportiu durant un any; encara va aconseguir batre diversos rècords, com en la II Diada Esportiva i el Trofeu Nadal.
Una vegada retirat de l'esport el 1981 va passar a treballar a La Caixa, i com a director de sucursal, va portar les agències del carrer del Dr. Robert i de la plaça Prim de Reus. El 1986 fou director de competició de natació als campionats del món de Madrid d'aquell any, i també als Jocs Olímpics de Barcelona 1992.

## Referències

* 1 2 3 Costajussà i Oliver, Josep. 196-1991. 75 anys del Club Natació Sabadell, 1991, p. 339. ISBN 84-604-0756-X.
# Albert Dalmau i Martínez

Albert Dalmau i Martínez (Sils, La Selva, 16 de març de 1992) és un futbolista català que juga com a defensa.

## Inicis

Arribat a les categories inferiors del Barça des del Girona FC el 2005, va estrenar-se al Barça B en un partit contra la UE Lleida. Com que la seva fitxa era encara juvenil, no va tenir continuïtat en l'equip de Luis Enrique perquè el reglament no permet que juguin més de quatre juvenils.

## Referències

* ↑ Domènech Quintana, Oriol «Tras la Quinta de Thiago, la de Wembley». Diari El Mundo Deportivo [Barcelona], 30-07-2010, pàg. 47.

## Enllaços externs

* Albert Dalmau, Fitxa a Soccerway
* Albert Dalmau a BDFutbol
# Alció fúnebre

Lalció fúnebre (Todiramphus funebris) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita boscos i manglars de l'illa d'Halmahera, a les Moluques.
# Lilea

Lilea (grec antic: Λίλαια, llatí: Lilaea) era una ciutat de la Fòcida situada al peu del mont Parnàs, i a les fonts del riu Cefís. Homer l'esmenta al Catàleg de les naus de la Ilíada, i formava part del contingent de focis que van anar a la guerra de Troia.
Es trobava situada lluny de Delfos, a uns 180 estadis. Heròdot no la menciona entre les ciutats destruïdes pels perses, i s'ha pensat que en aquella època pertanyia a la Dòrida, que s'havia sotmès a Xerxes I de Pèrsia. Lilea va destruir Filip II de Macedònia l'any 346 aC, i després es va restaurar. Demetri II de Macedònia la va ocupar, però no li va costar massa temps desempallegar-se del jou del regne de Macedònia.
Pausànias va veure a Lilea un teatre, l'àgora, uns banys i uns temples d'Apol·lo i Artemisa amb estàtues dels déus de marbre pentèlic.
Les seves ruïnes anomenades Paleókastro, es troben a 1 km de les fonts del Cefís. Resten les muralles amb algunes torres.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lilaea». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 28 gener 2021].
# Agent secret (pel·lícula)

* Per a altres significats, vegeu «Espionatge».
Agent secret (títol original en anglès: Secret Agent) és una pel·lícula britànica dirigida per Alfred Hitchcock, estrenada el 1936 i doblada al català.

## Argument

Edgar Brodie (John Gielgud), un heroi de guerra britànic és declarat mort al combat per «R», el cap de l'MI6, per tal de poder ser enviat en missió secreta a Suïssa sota la identitat de Richard Ashenden. Per desemmascarar un espia alemany, és ajudat per El General (Peter Lorre), un sud-estatunidenc vulgar i sense escrúpols, i Elsa Carrington (Madeleine Carroll), que es fa passar per la seva esposa. Després d'haver assassinat per error un dels seus conciutadans, Edgar i Elsa pensen abandonar el seu ofici d'agents secrets però descobreixen finalment la identitat de l'espia, que no és altre que Robert Marvin (Robert Young), un dandi que feia la cort Elsa. La mort de Marvin pot permetre la derrota d'Alemanya durant la Primera Guerra Mundial però Elsa, traumatitzada pel mort que té ja sobre la consciència, refusa l'execució de l'espia en un tren pler de soldats enemics i atacat per l'aviació britànica. Finalment, Marvin mor, així com el General. Edgar i Elsa deixen les seves funcions d'agents secrets.

## Repartiment

* John Gielgud: Edgar Brodie/Richard Ashenden
* Peter Lorre: El General
* Madeleine Carroll: Elsa Carrington
* Robert Young: Robert Marvin
* Percy Marmont: Caypor
* Florence Kahn: Sra. Caypor
* Charles Carson: R
* Lilli Palmer: Lilli
* Tom Helmore (no surt als crèdits): Coronel Anderson

## Crítica

La pel·lícula, la tercera d'una trilogia de pel·lícules d'espies després de L'home que sabia massa el 1934 i Els trenta-nou graons, no va ser tan reeixida com les altres dues.
Hitchcock assenyala algunes de les raons del fracàs: es presenta com el protagonista un personatge que ha de realitzar una tasca repugnant amb què l'espectador no pot identificar-se; haver jugat massa amb la ironia del destí que suposa l'assassinat d'un turista innocent confós amb un espia. Rohmer i Chabrol li reconeixen indubtables qualitats, com la que ha presentat l'espia vestit com "un jove encantador, ple d'atencions delicades, més perillós com més simpàtic", i la presència dels més emocionants trets de Hitchcock en les seqüències memorables com la de l'organista, la mort del qual s'endevina pel so prolongat d'una sola nota, o la seqüència de la fàbrica de xocolata; però "voler elevar el to, volent afegir una mica més", ha acabat trencant l'harmonia: "Era impossible canviar la dosi perfecta de la pel·lícula anterior sense desequilibrar l'obra".

## Referències

* ↑ «Agent secret». Ésadir.cat. [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ François Truffaut, "El cinema segons Hitchcock, Basic Books, Londres, 2009, p. 85.
* ↑ Rohmer.Chabrol, Hitchcock, Marsilio, Venècia, 1986, pg. 56-57.
# Agent provocador

Un agent provocador és una persona emprada per la policia o altra entitat per actuar en secret per atreure o provocar a altra a cometre un acte il·legal. De manera més general, el terme pot referir-se a una persona o grup que tracta de desacreditar o danyar a una altra provocant que cometi una mala acció. Com a eina coneguda per prevenir la infiltració d'agents provocadors, els organitzadors de grups de persones grans o controvertits poden implementar i coordinar "delegats" (en anglès també anomenats marshals o stewards).
Un agent provocador pot ser un policia o un agent secret, que encoratja als sospitosos a dur a terme un crim en condicions tal que es puguin obtenir proves, o que suggereix la comissió d'un delicte a un altre, amb l'esperança que hi estiguin d'acord amb el suggeriment i siguin condemnats pel crim. Una organització política o govern pot utilitzar els agents provocadors contra els opositors polítics. Els provocadors tracten d'incitar a l'adversari a realitzar actes contraproduents o ineficaços per fomentar el menyspreu, o per crear un pretext per a l'agressió contra l'oponent. Històricament, els espies de la mà d'obra, contractats per infiltrar, controlar, interrompre o subvertir les activitats sindicals, han utilitzat tàctiques d'agent provocador. Les activitats d'agent provocador suposen temes ètics i legals.

## Referències

* ↑ Müller, Lina. La infiltració policial a la llum de la jurisprudència més recent (tesi). Universitat de Girona, Maig 2016, p. 28 [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ Belyaeva, Nina; Bull, Thomas; Goldberger, David; Hamilton, Michael; Jarman, Neil; Khaidarova, Muatar S.; Ostaf, Seghei; Poghosyan, Vardan; Vashkevich, Alexander; Zhovtis, Yevgeniv A.. Guidelines on Freedom of Peaceful Assembly (en anglès). 2a edició. OSCE's Office for Democratic Institutions and Human Rights, 2010 [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ Bryan, Dominic «The Anthropology of Ritual: Monitoring and Stewarding Demonstrations in Northern Ireland» (en anglès). Anthropology in Action, 13, 1-2, 01-01-2006, pp.22-31. DOI: https://doi.org/10.3167/aia.2006.131205 [Consulta: 20 febrer 2023]. De subscripció o mur de pagament

## Vegeu també

* Agent encobert
* Argument ad hominem
* Astroturfing
* Guerra psicològica
* Operació de bandera falsa
* Pista falsa
* Política identitària
# Llau dels Graus

La llau dels Graus és un barranc de l'antic terme de Toralla i Serradell, pertanyent actualment al de Conca de Dalt, en terres del poble de Rivert. Pertany a la comarca del Pallars Jussà.
Es forma a 1.429,5 m. alt., al nord-est de l'Obaga de la Comella, al sud-oest del Turó dels Graus, i el primer tram, cap al sud, el discorre de forma paral·lela a aquesta obaga. Passa entre los Graus, al nord-est i l'Obac del Conill, al sud-oest, seguint la direcció sud-est. Passa a ponent de la Solana de les Coves i pel Forat dels Trullolets, després del qual s'aboca en el barranc dels Escarruixos a ponent de la Solana de les Coves.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Llau dels Malalts

La llau dels malalts és una curta llau del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en territori del poble d'Hortoneda.
S'origina a l'extrem sud-oriental dels Trossos de la Font dels Malalts, pròpiament a la Font dels Malalts, des d'on davalla cap al nord-oest fins a trobar la llau dels Pastors entre Boscarró (sud-oest), Boïgues de Mitges (nord-oest) i la Font de l'Era (nord-est), en un curt recorregut.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Alcoentre

Alcoentre és una freguesia portuguesa del municipi d'Azambuja, amb 47,05 km² d'àrea i 3.448 habitants (al cens del 2011). La densitat poblacional n'és de 73,3 hab/km².
Fou vila i seu de municipi entre 1174 i mitjan segle xix. Era constituïda només per una freguesia i tenia, al 1801, 1.054 habitants. Després del 1834, li afegiren les freguesies d'Alguber, Cercal, Figueiros i Manique do Intendente. Tenia, el 1849, 3.600 habitants.

## Població

Població d'Alcoentre :
| 1864 | 1878 | 1890 | 1900 | 1911 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2011 |
| 1 305 | 1 601 | 1 687 | 1 882 | 2 062 | 2 282 | 2 385 | 2 714 | 3 643 | 3 740 | 2 710 | 3 306 | 2 788 | 3 534 | 3 448 |

## Administració

Alcoentre és administrada per una junta de <i>freguesia</i>, dirigida per Francisco António Galvão Morgado, elegida al de 2017, pertanyent al Partit Socialista. Hi ha una assemblea de <i>freguesia</i>, que és l'òrgan deliberatiu, constituïda per 9 membres.
El partit més representat en l'Assemblea de Freguesia és el PS, amb 7 membres (majoria absoluta), seguida de la coalició PSD/CDs-PP/MPT/PPM amb 1, i del PCP-PEV amb 1.
Eleccions de 2017 :
| Òrgan | PS | PSD/CDs-PP/MPT/PPM | PCP-PEV |
| Assemblea de Freguesia | 7 | 1 | 1 |
| Junta de Freguesia | 3 | 0 | 0 |

## Llogarets pertanyents a la freguesia

* Tagarro
* Casais das Boiças
* Quebradas
* Espinheira

## Patrimoni

* Escola Primària "Almeida Grandella" a Tagarro;
* Església de S. Pedro, reconstrucció del 1560, a Tagarro;
* Quinta de Tagarro, segle xviii, a Tagarro;
* Palau de Pina Manique;
* Edifici de l'antiga seu del municipi i presó;
* Pont romà.

## Referències

* ↑ Instituto Nacional de Estatística (Recenseamentos Gerais da População) - https://www.ine.pt/xportal/xmain?xpid=INE&xpgid=ine_publicacoes.
# Linden (Wisconsin)

Linden és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 615 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Linden tenia 615 habitants, 223 habitatges, i 158 famílies. La densitat de població era de 308,4 habitants per km².
Dels 223 habitatges en un 42,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,6% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 29,1% no eren unitats familiars. En el 23,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,5% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 34,5% entre 25 i 44, un 15,3% de 45 a 60 i un 9,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.833 $ i la renda mediana per família de 48.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.250 $ mentre que les dones 20.938 $. La renda per capita de la població era de 16.331 $. Aproximadament el 6,8% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Linden» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Linden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lindenhurst

* Per a altres significats, vegeu «Lindenhurst (Illinois)».
Lindenhurst és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 27.819 habitants. Segons el cens del 2000, Lindenhurst tenia 27.819 habitants. La densitat de població era de 2.861,7 habitants/km². Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lindenhurst». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Swatantra

Swatantra Party fou un partit polític a l'Índia.
El 1960, Rajagopalachari i els seus col·legues van redactar un manifest de 21 punts que detallava per què s'havia de formar Swatantra, tot i que havien estat congressistes i associats de Nehru durant la lluita per la independència de l'India.
El partit Swatantra fou fundat per C. Rajagolachari, que fou ministre principal de l'estat de Tamil Nadu a principis dels anys cinquanta i més tard es va separar del partit del Congrés para fundar el Swatantra. L'Swatantra està aliat al Dravidar Munnetra Kazhagam des del 1970.

## Referències

* ↑ Erdman, Howard L.; Erdman, H. L.. The Swatantra Party and Indian Conservatism (en anglès). Cambridge University Press, 2007-12-17, p. 2,62-63. ISBN 978-0-521-04980-1.
* ↑ Verma, Rahul; Chhibber, Pradeep K. «Economic Ideology in Indian Politics: Why Do Elite and Mass Politics Differ?» (en anglès). Studies in Indian Politics, 11, 2, 01-12-2023, pàg. 274–288. DOI: 10.1177/23210230231209450. ISSN: 2321-0230.
* ↑ Narain, Iqbal; Lal, Mohan «Election Politics in India: Notes toward an Empirical Theory». Asian Survey, 9, 3, 1969, pàg. 202–220. DOI: 10.2307/2642280. ISSN: 0004-4687.
* ↑ Forrester, Duncan «Factions and Filmstars: Tamil Nadu Politics since 1971». Asian Survey, 16, 3, 1976, pàg. 283–296. DOI: 10.2307/2643545. ISSN: 0004-4687.
* ↑ Padmanabhan, V. K. «Communist Parties in Tamilnadu». The Indian Journal of Political Science, 48, 2, 1987, pàg. 225–250. ISSN: 0019-5510.
# Lliga dels Pirineus d'handbol femenina 2000-2004

Edicions de la Lliga dels Pirineus d'handbol femenina dels anys 2000 al 2004.

## I Lliga dels Pirineus femenina 2000

* Seu: El Vendrell
* Final: Associació Lleidatana - HB Cercle Nîmes 21 - 24

## II Lliga dels Pirineus femenina 2001

* Seu: Nimes
* Final: HB Cercle Nîmes - BM Montcada 15 - 18

## III Lliga dels Pirineus femenina 2002

* Seu: Sabadell
* Final: HB Arrahona de Sabadell - HB Cercle Nîmes 15 - 21

## IV Lliga dels Pirineus femenina 2003

* Seu: Mende
* Final: HB Cercle Nîmes - Associació Lleidatana 21 - 15

## V Lliga dels Pirineus femenina 2004

* Seu: Vilanova del Camí
* Final: Associació Lleidatana - HB Cercle Nîmes 27 - 22

## Vegeu també

* Lliga dels Pirineus d'handbol femenina
* ↑ 2004 - El Plus Fresc Lleida supera el Nîmes en la final de la Lliga dels Pirineus femenina