OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pseudohowella intermedia

Pseudohowella intermedia és una espècie de peix pertanyent a la família dels acropomàtids i l'única del gènere Pseudohowella.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 100 i 700 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic: Papua Nova Guinea i les illes Hawaii.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fedoryako, B. I., 1976. Materials on the systematics and distribution of the "oceanic Cheilodipteridae.". Trudy Inst. Okeanol. Akad. Nauk SSSR v. 104: 156-190.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Fedoryako, B. I., 1976.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.
* ↑ Mundy, B.C., 2005.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Rafael Conde y Delgado de Molina

Rafael Conde y Delgado de Molina (Tarragona, 5 de desembre de 1945 - El Burgo de Osma, Soria, 28 de març de 2005) fou un arxiver i professor universitari català, director de l'Arxiu de la Corona d'Aragó, des del 1988 fins al 1995.
Fill del també arxiver facultatiu Feliciano Conde Conde, que també va treballar a l'ACA, i de la mestra María del Carmen Delgado de Molina, estudià Filosofia i lletres a Saragossa, i ingressà al Cos d'Auxiliar d'Arxius i Biblioteques el 1966, essent destinat a l'Arxiu Històric Provincial de Tarragona i a l'Arxiu del Regne de València entre els anys 1967 i 1969. A la Universitat de València acabà els seus estudis de Filosofia i lletres, Secció de Geografia i Història el 1969, any en què va ingressar al Cos Facultatiu d'Arxivers, Bibliotecaris i Arqueòlegs, desenvolupant la totalitat d'aquesta etapa professional a l'Arxiu de la Corona d'Aragó. S'ocupà del servei reprogràfic, dels fons Diversos i dels del Reial Patrimoni. Durant el període en què va estar adscrit a l'ACA, entre el 1983 i el 1995 va ser comissari del Dipòsit Regional d'Arxius de Cervera. Va ser Secretari de l'arxiu entre 1981 i 1984, subdirector entre 1984 i 1988, i finalment el seu director entre el 1988 i el 1995. Durant la seva etapa com a director, el 1994 es va obrir la nova seu de l'ACA al carrer Almogàvers.
Durant la seva trajectòria professional va exercir també com a professor a la Universitat Autònoma de Barcelona entre el 1970 i el 1984, i fou membre de l'Institut Universitari d'Estudis Medievals d'aquesta Universitat. A més de la seva tasca a la universitat impartí cursos d'arxivística, diplomàtica i paleleografia per tot l'Estat. La seva tasca investigadora es va dirigir cap a multitud d'interessos, com la història dels arxius, la sigil·lografia, la història fiscal i de la comptabilitat i la història sarda. Va ser membre de la Comissió Internacional de Diplomàtica i de la Comissió Internacional de Sigilografia. Del Comitè Espanyol d'Història de la Comptabilitat. I secretari de la Comissió permanent dels Congressos d'Història de la Corona d'Aragó entre 1990 i 1996.
Conde estigué casat amb la catedràtica d'Història de l'Art de la Universitat de Saragossa Maria del Carme Lacarra Ducay.

## Referències

* 1 2 López Rodríguez, Carlos «Recuerdo de Rafael Conde y Delgado de Molina». Anuario de Estudios Medievales, Vol. 35, Núm. 2, 2005, pàgs. 1057-1072 [Consulta: 17 gener 2023].
* 1 2 3 «Conde Delgado de Molina, Rafael (1945-2005)». Portal d'Arxius Espanyols (PARES). [Consulta: 17 gener 2023].
# Cianur de benzil

El cianur de benzil o fenilacetonitril (abreujat BnCN) és un compost orgànic amb la fórmula química C₆H₅CH₂CN. Aquest líquid aromàtic oliós incolor és un precursor important de nombrosos compostos de la química orgànica.

## Síntesi

El cianur de benzil es pot produir mitjançant la síntesi de nitrils de Kolbe entre el clorur de benzil i el cianur de sodi i per descarboxilació oxidativa de la fenilalanina.
Els cianurs de benzil també es poden preparar per arilació de l'acetonitril silil-substituït.

## Referències

* ↑ Pollak, Peter; Romeder, Gérard; Hagedorn, Ferdinand; Gelbke, Heinz-Peter «Nitriles». Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, 2000. DOI: 10.1002/14356007.a17_363.
* ↑ Adams, Roger; Thal, A. F. «Benzyl cyanide». Organic Syntheses, 2, 1922, pàg. 9. DOI: 10.15227/orgsyn.002.0009.
* ↑ Hiegel, Gene A.; Lewis, Justin C.; Bae, Jason W.; Lewis, Justin C.; Bae, Jason W. «Conversion of α‐Amino Acids into Nitriles by Oxidative Decarboxylation with Trichloroisocyanuric Acid». Synthetic Communications, 34, 19, 01-01-2004, pàg. 3449–3453. DOI: 10.1081/SCC-200030958.
* ↑ Wu, Lingyun; Hartwig, John F. «Mild Palladium-Catalyzed Selective Monoarylation of Nitriles». Journal of the American Chemical Society, 127, 45, 01-11-2005, pàg. 15824–15832. DOI: 10.1021/ja053027x. PMID: 16277525.

## Vegeu també

* Acetonitril
* Indole
# Punta del Solà

La Punta del Solà és una muntanya de 382 metres que es troba al municipi de Torroja del Priorat, a la comarca catalana del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Punta del Xoriguer

La Punta del Xoriguer és una muntanya de 629 metres que es troba al municipi de Juncosa, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Punta del Sec

La Punta del Sec és una muntanya de 982 metres que es troba al municipi de Vilaplana, a la comarca catalana del Baix Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Chromis ovatiformis

Chromis ovatiformis és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.
Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.
Es troba al Pacífic occidental.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* ITIS (anglès)
# QML

QML (de l'anglès, Qt Meta Language) és un llenguatge basat en JavaScript creat per dissenyar aplicacions enfocades a la interfície d'usuari.
És part de Qt Quick, el kit d'Interfície d'usuari creat per Digia al costat de l'entorn de treball Qt. El llenguatge QML s'usa principalment per a aplicacions mòbils, on l'entrada tàctil, les animacions fluides i una bona experiència d'usuari són crucials. Els documents QML descriuen un arbre d'elements. Els elements de QML que venen per defecte amb Qt són un sofisticat conjunt de blocs, elements gràfics (com a rectangles o imatges) i comportaments (com a animacions i transicions). Aquests elements poden ser combinats per construir components més complexos, per completar aplicacions connectades a Internet.
Un exemple d'aquest tipus d'aplicacions es pot trobar en la plataforma per a dispositius tàctils de Canonical: Ubuntu Touch, on el llenguatge QML és un dels pilars del sistema operatiu. El sistema operatiu de Nokia MeeGo també disposava de suport per a aquestes aplicacions.
Els elements de QML poden tenir funcionalitats afegides usant codi Javascript, ja sigui en el mateix arxiu o aportant arxius .js. Així mateix, QML pot tenir característiques esteses en C++ usant l'entorn de treball de Qt.

## Semàntica i Sintaxi

Exemple de Codi QML:
Els objectes s'identifiquen sempre pel seu tipus, seguits d'unes claus. Els objectes comencen sempre amb majúscula. En aquest exemple hi ha tres objectes: Rectangle i els seus dos fills: Image i Text. Dins de les claus es poden especificar les propietats de l'objecte. Aquestes propietats es marquen com: propietat: valor. En aquest exemple es pot veure que Text (l'últim objecte) té una propietat anomenada text, el valor de la qual és una cadena: "Hola Món". Aquests dos elements estan separats per dos punts.

## Vegeu també

* JavaScript
* Ubuntu Touch

## Referències

* ↑ «Qt 5.5 Released», 01-07-2015.
* ↑ «Qt 4.7: QML Elements». Doc.qt.nokia.com. Arxivat de l'original el 2012-08-11. [Consulta: 22 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Documentació de referència de QML
* Qt Blog
* Tutorial QML
# QIP (Complexitat)

En teoria de la complexitat, la classe de complexitat QIP és la classe quàntica anàloga a la classe de complexitat IP, que és el conjunt de problemes que es poden resoldre per un sistema de demostració interactiu amb un verificador de temps polinòmic i un demostrador sense restriccions.
De manera informal, la classe IP és el conjunt de llenguatges els quals un demostrador sense restriccions pot convèncer un verificador per acceptar si l'entrada és del llenguatge (amb molta probabilitat) i no pot convèncer-lo per acceptar si l'entrada no pertany al llenguatge (de nou, amb alta probabilitat). A IP, el verificador és una màquina com les de la classe BPP; a QIP, la comunicació entre el demostrador i el verificador és quàntica i el verificador pot realitzar operacions quàntiques. En aquest cas, el verificador és com una màquina BQP.

## Relacions amb d'altres classes

Restringint la quantitat de missatges que s'intercanvien en el protocol a com a molt k, es té la classe de complexita QIP(k). QIP i QIP(k) van ser definides per John Watrous. Ell i Alexei Kitaev van provar que QIP = QIP(3), que vol dir que intercanviant com a molt 3 missatges és suficient per simular un protocol quàntic interactiu.
Donat que QIP(3) és QIP, es tenen 4 classes diferents: QIP(0), que és BQP, QIP(1) que és QMA, QIP(2) i QIP.
Els mateixos investigadors van provar també que QIP està dins de la classe EXPTIME.
També es va demostrar que QIP(2) està dins de PSPACE.
El 2009 es va demostrar que QIP està contingut dins de PSPACE, que prova també que QIP = IP = PSPACE, ja que es pot demostrar fàcilment que PSPACE és dins de QIP saben que IP = PSPACE.

## Referències

* ↑ «Complexity Zoo:Q - Complexity Zoo». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 8 gener 2019].
* ↑ Watrous, John «PSPACE has 2-round quantum interactive proof systems». arXiv:cs/9901015, 27-01-1999.
* ↑ «PSPACE has constant-round quantum interactive proof systems» (en anglès). Theoretical Computer Science, 292, 3, 31-01-2003, pàg. 575–588. DOI: 10.1016/S0304-3975(01)00375-9. ISSN: 0304-3975.
* ↑ Proceedings of the Thirty Second Annual ACM Symposium on Theory of Computing : Portland, Oregon, May 21-23, [2000]. Nova York, N.Y.: ACM Press, [2000]. ISBN 1581131844.
* ↑ 50th Annual IEEE Symposium on Foundations of Computer Science, 2009 FOCS '09 ; 25 - 27 Oct. 2009, Atlanta, Georgia, USA ; proceedings. ISBN 9781424451166.
* ↑ STOC'10 : proceedings of the 2010 ACM International Symposium on Theory of Computing : June 5-8, 2010, Cambridge, MA, USA. ISBN 9781450300506.
# Qian Xuan

Qian Xuan (xinès simplificat: 钱选; xinès tradicional: 錢選; pinyin: Qián Xuǎn), també conegut com a Shun Ju i Yu Tan, fou un pintor xinès que va viure a finals de la dinastia Song i començaments de la dinastia Yuan.

## Dades biogràfiques

Va néixer l'any 1235 a Hu Zhou, actualment Wuxing, província de Zhejiang i va morir el 1305. Durant el període Song (instal·lats al territori del sud de la Xina), va ser aspirant a funcionari i fer carrera en l'Administració però quan el mogols van arribar a la zona i van instaurar la dinastia Yuan, El 1276 Qian va renunciar a aquest projecte i va romandre fidel als Song, dedicant-se a la pintura, després d'esdevenir un “yimin” (un funcionari en excedència que es retira de la vida pública). Qian va residir a Wuxing, ciutat propera a Hangzhou (zona important culturalment i artístic dels Song), Formà part del grup conegut com els”Vuit Talents de Wuxing”. Va ser amic de Zhao Mengfu un altre pintor d'aquest grup.

## Obra pictòrica

Qian Xuan va destacar com a pintor de l'anomenat “pèl i ploma”. Els seus temes eren flors, ocells i paisatges, mesclant el realisme dels Song amb l'arcaïsme dels Tang.. Com a reacció patriòtica als mogols, els artistes xinesos generen llavors dues tendències que volien ressaltar la seva cultura: una, la “Wenren”, continuació de la pintura dels lletrats i altra, la tendència, nascuda a Wuxing, encapçalada per Zhao Mengfu i Qian. Entre les seves obres destaquen: “Ajudant l'home embriac”,”Retorn de Tao Yuanming”, Els setze Arhats travessant el mar, “Pardal en una branca de pomera”, Libèl·lula en un brot de bambú, Yang Guifei a cavall, i Flor de peònia. Pintures seves estan exposades a: Boston (Museu de Belles Arts), Museu d'Art de Princeton, Cincinnati (Museu d'Art), Detroit (Institut d'Art), Londres (Museu Britànic), Nova York (Museu Metropolità d'Art), Pequín (Museu del Palau). Taipei (Museu Nacional del Palau i Tòquio Museu Nezu).

## Bibliografia

* The Art Book of Chinese Painting. Long River Press
* Dictionnaire des peintres,sculpteurs, dessinateurs et graveurs (Dictionnaire Bénézit) d'Emmanuel Bénézit,ISBN 2700030214,
* Latter Days of the Law: Images of Chinese Buddhism, 850 – 1850. Editat per Marsha Smith Weidner i Patricia Ann Berger. Publications Department Spencer Museum.of Art. Pàg. 270 i 404.

## Referències

* Algunes de les dades que es troben en aquest article provenen dels corresponents articles dedicades a aquest autor en la Wikipedia en llengua francesa i anglesa.

## Enllaços externs

* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-qian-xuan.php
* http://www.britishmuseum.org/explore/highlights/highlight_objects/asia/q/qian_xuan,_young_nobleman_on_h.aspx
* http://www.metmuseum.org/toah/hi/hi_qixu.htm
# Punts extrems de Letònia

Aquesta és la llista de punts extrems de Letònia: els punts que són més al nord, sud, est o oest, així com els punts referents a l'altitud.

## Latitud i longitud

* Nord : (58° 05′ 06″ N, 25° 11′ 57″ E﻿ / ﻿58.085137°N,25.199204°E﻿ / 58.085137; 25.199204) Municipi de Rujiena, parròquia d'Ipiki
* Sud : (55° 40′ 30″ N, 26° 35′ 50″ E﻿ / ﻿55.674971°N,26.597214°E﻿ / 55.674971; 26.597214) Municipi de Daugavpils, parròquia de Demene
* Oest : (56° 21′ 14″ N, 20° 58′ 13″ E﻿ / ﻿56.353934°N,20.970154°E﻿ / 56.353934; 20.970154) Municipi de Nīca, parròquia de Nīca
* Est : (56° 16′ 37″ N, 28° 14′ 28″ E﻿ / ﻿56.276911°N,28.241043°E﻿ / 56.276911; 28.241043) Municipi de Zilupe, parròquia de Pasiene

## Altitud

* Màxima : Gaiziņkalns (56° 52′ 12″ N, 25° 57′ 27″ E﻿ / ﻿56.870134°N,25.95751°E﻿ / 56.870134; 25.95751), 312 metres
* Minima : nivell del mar, 0 metres

## Vegeu també

* Punts extrems d'Europa
* Punts extrems del món
* Geografia de Letònia
# Catedral de Lleida

«Catedral de Lleida» té aquests significats:
* Catedral de Lleida o la Seu Vella de Lleida, catedral de Lleida fins al 1707
* Catedral de Lleida o Catedral Nova de Lleida, catedral des del 1781
# Chiusa di San Michele

Chiusa di San Michele (arpità Kiusa, piemontès Ciusa San Michel) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 1.602 habitants. Està situat a la Vall de Susa, una de les Valls arpitanes del Piemont. Limita amb els municipis de Caprie, Coazze, Condove, Sant'Ambrogio di Torino, Vaie i Valgioie.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Domenico Usseglio | Llista cívica |
# Chiusavecchia

Chiusavecchia (en ligur Ciùxavéja) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la província d'Imperia. El 2015 tenia 577 habitants.

## Geografia

El territori de Chiusavecchia està situat al fons del torrent Impero, a la confluència del riu Maddalena, als vessant del mont Acquarone (650 msnm). Té una superfície de 4,09 km² i les frazioni d'Olivastri i Sarola. Limita amb les comunes de Chiusanico, Lucinasco i Pontedassio.

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dato Istat al 31 desembre 2015». Arxivat de l'original el 2 de maig 2017. [Consulta: 10 d’abril 2017].
# Punxaflors ventre-rogenc

El punxaflors ventre-rogenc (Diglossa gloriosissima) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita cantells de la selva pluvial i matolls a l'oest dels Andes de l'oest de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Punxaflors ventre-rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Cimera de Hanoi

La cimera de Hanoi va ser una cimera de dos dies entre el líder suprem de Corea del Nord, Kim Jong-un, i el president dels Estats Units, Donald Trump, celebrada a Grand Hotel Métropole de Hanoi, capital del Vietnam, durant els dies 27 i 28 de febrer de 2019. Aquest va ser la segona trobada entre els líders de la RPDC i els Estats Units després de la seva primera cimera a Singapur l'any anterior.
El 28 de febrer de 2019, la Casa Blanca va anunciar que la cimera s'havia interromput i que no s'havia aconseguit cap acord. Trump va aclarir després que es devia a la petició de Corea del Nord de posar fi a totes les sancions. El ministre d'Afers exteriors nord-coreà, Ri Yong-ho, va afirmar que el país només buscava un aixecament parcial de les cinc sancions de les Nacions Unides imposades a Corea del Nord entre 2016 i 2017.

## Referències

* ↑ «Remarks by President Trump and Chairman Kim Jong Un in a 1:1 Conversation». U.S. Embassy & Consulate in Vietnam, February 27, 2019. Arxivat de l'original el March 2, 2019. [Consulta: February 28, 2019]. «PRESIDENT TRUMP: Thank you very much. That’s really nice. Well, I want to just say it’s an honor to be with "Chairman Kim".»
* ↑ Rosenfeld, Everett. «Trump-Kim summit was cut short after North Korea demanded an end to all sanctions». CNBC, February 28, 2019. Arxivat de l'original el February 28, 2019. [Consulta: February 28, 2019].
* ↑ «North Korea's foreign minister says country seeks only partial sanctions relief, contradicting Trump». Washington Post. Arxivat de l'original el March 1, 2019. [Consulta: February 28, 2019].
* ↑ NBC News (2019-02-28), North Korea Disputes President Donald Trump's Assessment Of Hanoi Summit | NBC News, <https://www.youtube.com/watch?v=dyuLhoIJXb0>. Consulta: 1r març 2019
# Circuit

«Circuit» té aquests significats:
* Enginyeria:
** Circuit hidràulic, conjunt d'elements pel qual circula un fluid
** Circuit elèctric, sèrie d'elements elèctrics o electrònics interconnectats a través de conductors en un o més bucles tancats
*** Circuit en sèrie
*** Circuit en paral·lel
** Circuit magnètic, camí tancat pel qual passa el flux magnètic,
** Circuit tancat de televisió, tecnologia de vídeo dissenyada per supervisar una varietat d'ambients i activitats
** Circuit imprès, quan els conductors estan formats per làmines de material conductor dipositat sobre una placa aïllant
** Circuit integrat, pastilla o xip on es troba en components electrònics necessaris per a realitzar una funció
* Miscel·lània:
** Circuit de curses, equipament esportiu on s'hi fan curses d'esports de motor
** Circuit de commutació, representació gràfica d'operacions lògiques
** Circuit Festival, festival internacional de Barcelona
# Barranc dels Mians

«Barranc dels Mians» té aquests significats:
* Barranc dels Mians, barranc d'Aramunt, en el terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà
* Barranc dels Mians, barranc de les Esglésies, en el terme municipal de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà
# Habitatges al carrer Argentona, 15-21 (Mataró)

Els Habitatges al carrer Argentona, 15-21 és una obra de Mataró (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt de quatre cases de cos, de planta baixa i dues plantes pis amb la planta baixa aixecada respecte la cota del carrer. La façana de cada casa repeteix el model en la seva composició: balcó longitudinal al primer pis i dos balcons més a la planta superior. Destaca el ritme de les mènsules que aguanten els balcons i les carteles que suporten la cornisa sobre la qual descansa l'acroteri horitzontal. La façana presenta un acabat estucat a carreu picat en planta baixa i un esgrafiat de color amb motius florals a les plantes pis

## Referències

* ↑ «Habitatges al carrer Argentona, 15-21». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Barri de Sant Narcís

Barri Sant Narcís és una barri de Girona inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El conjunt urbà va ser realitzat després de la Guerra Civil i construït a l'entorn d'una plaça porxada que concentra la part de serveis del barri (església, comerç, local social, etc.). Al seu voltant es desenvolupen els carrers que contenen edificacions unifamiliars aïllades i aparellades i desenvolupades en dues plantes i amb jardí independent. També hi ha alguns blocs de quatre plantes, construïts en una segona fase. Les cases presenten una estructura de parets de càrrega, amb sostres de voltes de quatre punts. L'exterior és arrebossat i pintat i la coberta bàsicament de teula àrab. El traçat geomètric del conjunt és ben definit i autònom respecte la ciutat.

## Església Parroquial de Sant Narcís

L'església Parroquial de Sant Narcís està situada a la Plaça de Nostra Senyora de l'Assumpció. És un edifici de planta rectangular amb absis semicircular, estructurat amb una nau central ample i dues grans naus laterals més estretes. La façana principal presenta un campanar de planta quadrada en el lateral dret i un porxo a l'entrada amb coberta de teula i columnes aparellades, amb capitells de pedra, que delimiten les obertures de la façana del porxo d'arcs de mig punt. La torre campanar combina exteriorment l'obra vista amb l'arrebossat. La resta de paraments exteriors són arrebossats. Interiorment les naus són enguixades i pintades de color de blanc. Destaca del conjunt les columnes revestides amb peces de ceràmica de Quart (argerates) ornades i amb capitells que enllacen amb l'obra fàbrica dels arcs de mig punt. Al centre de la nau principal hi ha una cúpula octogonal de base.

## Història

Constitueix una mostra significativa de la política d'habitatge duta a terme per l'Obra Sindical del Hogar durant la postguerra. El model s'inspirava en les colònies Siedlung alemanyes, amb aspectes tipològics recollits del racionalisme i un llenguatge arquitectònic popularista, amb referències a la tradició local. Després de les inundacions de 1940 es començà a pensar en la necessitat de construir el barri. El conjunt es construí sobre terrenys expropiats a dotze propietaris. El projecte era dissenyat el 1944, però les obres no s'iniciaren fins al 1948, degut a les dificultats en el procés apropiatiu. L'any 1951 es lliuraren les primeres cases, després d'una subhasta deserta. La construcció es realitzà per administració directa amb formació d'equips de treballadors. El barri s'inaugurà el 18 de juliol de 1951, però la inauguració oficial no es realitzarà fins al febrer de 1952. El barri constarà finalment de 527 habitatges, església, centre social, centre parroquial i escola de formació professional. S'havia previst la construcció d'un estadi esportiu que no s'edificà.

## Referències

* 1 2 3 «Barri Sant Narcís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].