OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jean Yarbrough

Jean Yarbrough (22 d'agost de 1901 - 2 d'agost de 1975) va ser un director de cinema estatunidenc.

## Biografia

Jean Yarbrough va néixer a Marianna (Arkansas) el 22 d'agost de 1901. Va assistir a la Universitat del Sud situada a Sewanee (Tennessee). L'any 1922, Yarbrough va entrar en el negoci del cinema treballant en imatges mudes, primer com a "home d'accessoris" i després va pujar de nivell per convertir-se en assistent de direcció. El 1936, va ser un director de bona fe, primer va fer curtmetratges de comèdia i musicals per a RKO que va ser fundat per Joseph P. Kennedy entre d'altres. El seu debut com a director per a un llargmetratge va ser Rebellious Daughters , que va ser realitzat per l'estudi de baix pressupost, Progressive Pictures el 1938.
El seu major èxit va arribar als anys 40 i 50, quan va dirigir equips de comèdia com Abbott i Costello (cinc pel·lícules: Here Come the Co-Eds, In Society, Jack and the Beanstalk, Lost in Alaska, i The Naughty Nineties), The Bowery Boys (cinc pel·lícules: Angels in Disguise, Master Minds, Triple Trouble, Crashing Las Vegas, i Hot Shots) i pel·lícules de terror com ara El ratpenat diabòlic, King of the Zombies, She-Wolf of London, i House of Horrors.
Yarbrough va trobar poques dificultats en la transició de les pel·lícules B tradicionals que estaven en declivi, al nou mitjà de televisió. Va dirigir molts episodis per a diferents sèries de televisió durant les dècades de 1950 i 1960 que són àmpliament considerades com l'Edat d'Or de la Televisió. A més de dirigir, va tenir un període de dos anys treballant com a productor i director del molt popular Abbott and Costello Show. Va dirigir alguns episodis de The Silent Service i Navy Log, també durant la dècada de 1950, que eren drames militars basats en històries reals de la Armada dels Estats Units.
Posteriorment va dirigir episodis de la sèrie western de Walter Brennan The Guns of Will Sonnett. La seva darrera pel·lícula al cinema va ser Hillbillys in a Haunted House de 1967, una barreja de comèdia, terror i música country, protagonitzada per Basil Rathbone i Lon Chaney Jr.

## Filmografia parcial

* El ratpenat diabòlic (1940)
* King of the Zombies (1941)
* The Gang's All Here (1941)
* Father Steps Out (1941)
* Let's Go Collegiate (1941)
* Good Morning, Judge (1943)
* In Society (1944)
* Moon Over Las Vegas (1944)
* Here Come The Co-Eds (1945)
* The Naughty Nineties (1945)
* House of Horrors (1946)
* Inside Job (1946)
* She-Wolf of London (1946)
* Cuban Pete (1946)
* The Brute Man (1946)
* Shed No Tears (1948)
* El gat (1948)
* The Challenge (1948)
* Holiday in Havana (1949)
* Sideshow (1950)
* According to Mrs. Hoyle (1951)
* Jack and the Beanstalk (1952)
* Lost in Alaska (1952)
* Crashing Las Vegas (1956)
* The Women of Pitcairn Island (1956)
* Footsteps in the Night (1957)
* Saintly Sinners (1962)
* Hillbillys in a Haunted House (1967)
* The Over-the-Hill Gang (1969) Telefilm

## Referències

* ↑ Jerry Roberts: Encyclopedia of Television Film Directors, Vol. 1, Scarecrow 2009, p. 635
* ↑ Arthur Jean Wilker Yarbrough (1900–1975), Encyclopedia of Arkansas
# Jean Baptiste Perrin

Jean Baptiste Perrin, conegut generalment com a Jean Perrin, (Lilla, França, 30 de setembre de 1870 - Nova York, EUA 17 d'abril de 1942) fou un físic i químic francès guardonat l'any 1926 amb el Premi Nobel de Física. Fou el pare de Francis Perrin, també físic, especialista en fissió nuclear, qui dirigí la Comissió per l'Energia Atòmica de França (CEA) de 1951 a 1970.
Perrin va cursar estudis en l'Escola Normal Superior de París, sent posteriorment professor de la mateixa des de 1891. L'any 1895 demostrà que els raigs catòdics estan fets de càrrega elèctrica negativa. El 1908 va calcular de forma exacta el nombre d'Avogadro, nombre de molècules contingudes en un centímetre cúbic de gas en condicions normals, mitjançant diferents mètodes. També va explicar l'energia solar a conseqüència de les reaccions termonuclears de l'hidrogen.
L'any 1910 es va incorporar a la Universitat de París com a professor de física-química, que dirigiria entre 1927 a 1940. Membre de les conferències Solvay de 1911 i 1927, l'any 1926 va ser guardonat amb el Premi Nobel de Física pels seus treballs relatius a la discontinuïtat de la matèria i pel descobriment de l'equilibri de sedimentació.
Durant la Primera Guerra Mundial va servir a l'exèrcit francès. El 1923 va ser escollit membre de l'Acadèmia Francesa de Ciències i fou també membre de la delegació estrangera de la Royal Society britànica. En 1936 va ser nomenat sotssecretari d'Estat per a assumptes científics en el Govern del Front Popular de Léon Blum. El 1940 es va traslladar als Estats Units, participant en el moviment "França Lliure" i va dirigir el departament científic de l'Escola Lliure d'Estudis Superiors de Nova York, on establí la seva residència definitiva.
Jean Baptiste Perrin morí el 1942 a la ciutat nord-americana de Nova York, sent transportades les seves cendres el 17 de novembre de 1948 al Panteó de París.

## Obres publicades

* Les principes. Exposé de thermodynamique (1901)
* Traité de chimie physique. Les principes (1903)
* Les preuves de la réalité moléculaire (1911)
* Les atomes (1913, 1936)
* Matière et Lumière (1919)
* Les éléments de la physique (1929)
* L'orientation actuelle des sciences (1930)
* Les formes chimiques de transition (1931)
* La recherche scientifique (1933)
* Grains de matière et grains de lumière (1935)
* L'organisation de la recherche scientifique en France (1938)
* À la surface des choses (1940-1941)
* La science et l'espérance (1948)

## Notes

* ↑ Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Física 1926 (anglès)
# Fundulus rathbuni

Fundulus rathbuni és una espècie de peix de la família dels fundúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Estats Units.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Fundulus rathbuni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Suzy Lake

Suzy Lake (Detroit, EUA, 1947) és una fotògrafa estatunidenca.
Els temes presents en la creació artística de Suzy Lake són la identitat femenina, la transformació, la bellesa i el gènere. A Imitations of Myself (Imitacions de mi mateixa, 1973/2012) mostra el procés de maquillatge d'una dona i la consegüent transformació: Lake seu davant d'una taula, es mira al mirall —que queda ocult per a l'espectador— i es maquilla la cara. L'artista explicava la funció i el significat polític de la cara blanca amb aquestes paraules: «En mim, la cara blanca significa el moment zero, abans de sorgir el personatge. Per a mi, el concepte de zero en mim era una tabula rasa, com els canvis polítics i socials dels anys seixanta. La cara blanca tenia la doble funció d'una màscara: amagar-se i al mateix temps revelar».

## Referències

* ↑ «FEMINISMES! Exposicions». CCCB, 2019. [Consulta: 20 desembre 2019].

## Bibliografia

* Suzy Lake: Concealment/Revealment, (2006), Hallwalls Gallery, Buffalo, NY
* Attitudes et comportements, curator Jocelyn Fortin, Suzy Lake (2002) ISBN TR647 L35 2002
* Suzy Lake: Points of Reference by Martha Hanna (1993) ISBN 0-88884-564-2, ISBN 978-0-88884-564-1
* Suzy Lake: authority is an attribute, part II (1992) ISBN 0-920810-48-9, ISBN 978-0-920810-48-4
* Suzy Lake: are you talking to me? (1980) OCLC: N6545 V353
* For Suzy Lake, Chris Knudsen, and Robert Walker (1978) OCLC: 83615339
* Suzy Lake (1975) ISBN 0-919890-02-4
* Radical Gestures: Feminist Performance Art in the US and Canada, 1970's to c.2000, by Jayne Wark (2006) ISBN 0-7735-2956-X
* Carte Blanche, a compendium of Canadian photography (2006) ISBN 0-9739739-0-0, ISBN 978-0-9739739-0-7
* Point & Shoot: Performance and Photography, France Chouiniere and Michele Theriault eds. (2005) ISBN 978-2-922135-26-8
* Caught in the Act: An Anthology of Performance Art By Canadian Women, by Johanna Householder and Tanya Mars (2004) ISBN 0-920397-84-0, ISBN 978-0-920397-84-8
* Faking Death: Canadian Art Photography since 1955, by Penny Cousineau-Levine (2003) ISBN 0-7735-2826-1, ISBN 978-0-7735-2826-0
* From the Center: Feminist Essays on Women's Art, by Lucy Lippard (1976) ISBN 0-525-47427-7, ISBN 978-0-525-47427-2
# Hoyerswerda

Hoyerswerda (alt sòrab: Wojerecy) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba a uns 35 km al sud de Cottbus i 55 km al nord-est de Dresden a la zona d'assentament dels sòrabs. Limita amb els municipis d'Elsterheide, Spreetal, Lohsa, Wittichenau, Bernsdorf i Lauta.

## Divisió administrativa

La ciutat es divideix en Alt-(11 barris) i Neustadt (14 barris) amb els llogarets de Bröthen/Michalken (Brětnja/Michałki), Dörgenhausen (Němcy), Knappenrode (Hórnikecy), Schwarzkollm (Čorny Chołmc) i Zeißig (Ćisk).

## Ajuntament

El consistori és format per 30 regidors, repartits entre els partits (2008):
* 10: CDU
* 9: Die Linke
* 5: FW StadtZukunft
* 4: SPD
* 1: FDP
* 1: NPD

## Personatges il·lustres

* Rudolf von Sebottendorf

## Enllaços externs

* (alemany) Web oficial
* (alemany) Informació de Hoyerswerda Arxivat 2009-01-14 a Wayback Machine.
# Sulfur de zinc

Sulfur de zinc és un compost inorgànic amb la fórmula química ZnS. Aquesta és la principal forma de zinc que es troba a la natura, que principalment es presenta en el mineral anomenat esfalerita. El sulfur de zinc pur és blanc, però les impureses que sovint presenta el fan de color negre. S'utilitza sovint com a pigment. En la seva forma densa sintètica, el sulfur de zinc pot ser transparent, i es fa servir en les gammes d'òptica visible i infraroja.

## Estructura

El ZnS existeix en dues formes principals cristal·lines. En les dues formes la geometria de coordinació a Zn i S són tetrahèdriques. La forma cúbica més estable és la d'esfarelita. La forma hexagonal és coneguda en el mineral wurtzita, encara que també es pot produir sintèticament. També es coneix la forma tetragonal en el rar mineral anomenat polhemusita, amb la fórmula (Zn,Hg)S.

## Aplicacions

* Material luminescent amb addició de fòsfor activador en moltes aplicacions com en els raigs X o panells electroluminiscents. També mostra fosforescència per tenir imureses.
* Material òptic. Es fa servir en material òptic infraroig.
* Pigment. Quan es combina amb sulfat de bari forma lithopone.
* Propietats de semiconductor. Té les propietats d'altres semiconductors com l'arsenur de gal·li.

### Història

L'any 1866 el químic Théodore Sidot va informar que el sulfur de zinc presentava fosforescència. El ZnS va ser usat per Ernest Rutherford i altres en física nuclear com detector per escintil·lació. Es fa servir molt com material escintil·lador en detectors de la radiació ionitzant.

## Producció

Les fonts típiques de sulfur de zinc són la fosa include, les escòries i els licors adobats. També és un suproducte de la síntesi d'amoníac del metà en el gas natural:
    ZnO + H₂S → ZnS + H₂O
En el laboratori es prepara fàcilment per ignició d'una mescla de zinc i sofre.
    Zn$^{2+}$ + S$^{2−}$ → ZnS
Aquesta reacció és la base de l'anàlisi gravimètrica pel zinc.

## Referències

* ↑ Plantilla:Wells5th
* ↑ Karl A. Franz, Wolfgang G. Kehr, Alfred Siggel, Jürgen Wieczoreck, and Waldemar Adam "Luminescent Materials" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry 2002, Wiley-VCH, Weinheim. doi:10.1002/14356007.a15_519
* 1 2 Gerhard Auer, Peter Woditsch, Axel Westerhaus, Jürgen Kischkewitz, Wolf-Dieter Griebler and Marcel Liedekerke "Pigments, Inorganic, 2. White Pigments" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry 2009, Wiley-VCH, Weinheim. doi: 10.1002/14356007.n20_n01
* ↑ Sidot, T. «. Sur les propriétés de la blende hexagonale». Compt. Rend., 63, 1866, pàg. 188–189.
* ↑ Plantilla:Greenwood&Earnshaw1st
* ↑ Sur un nouveau procédé de préparation - du sulfure de zinc phosphorescent" by R. Coustal, F. Prevet, 1929
* ↑ VogelQuantitative6th

## Enllaços externs

* Composition of CRT phosphors
* University of Reading, Infrared Multilayer Laboratory optical data
# Jumada al-àkhira

Jumada al-àkhira (àrab: جمادى الآخرة, jumādà al-āḫira) o jumada ath-thàniya (àrab: جمادى الثانية, jumādà aṯ-ṯāniya) és el sisè mes del calendari musulmà i té 29 dies.
El mot jumada ve de jumda, que vol dir ‘terra seca’, ‘terra desproveïda de pluja’. Així, el nom d'aquest mes vol dir ‘segon o darrer mes sec’ i és precedit pel de jumada al-ula, que vol dir ‘primer mes sec’. Aquests dos mesos estan precedits pels de rabí al-àwwal i rabí al-àkhir, procedents de l'arrel rabia, ‘primavera’, és a dir, respectivament: ‘primer mes de primavera’ i ‘darrer (o segon) mes de primavera’. Però amb l'aplicació del calendari lunar estricte, que fa que els mesos es desplacin d'uns 12 dies cada any, aquests noms ja no corresponen amb les estacions esmentades.

## Dates assenyalades

* 3 de jumada al-àkhira, mort de Fàtima az-Zahrà, filla del profeta Muhàmmad.
* 10 de jumada al-àkhira, victòria del califa Alí ibn Abi-Tàlib a la batalla del camell.
* 13 de jumada al-àkhira, mort d'Umm-al-Banín, segona esposa d'Alí ibn Abi-Tàlib.
* 20 de jumada al-àkhira, naixement de Fàtima az-Zahrà.
* 22 de jumada al-àkhira, mort del califa Abu-Bakr as-Siddiq.
* Mesos del calendari musulmà
* muhàrram • sàfar • rabí al-àwwal • rabí al-àkhir • jumada al-ula • jumada al-àkhira • ràjab • xaban • ramadà • xawwal • dhu-l-qada • dhu-l-hijja
# Prova de Rinne

La prova de Rinne és una prova d'audició, sobretot per avaluar la seva pèrdua en una orella (sordesa unilateral). En la prova es compara la percepció dels sons transmesos per via aèria amb els transmesos per conducció òssia mitjançant l'apòfisi mastoide. Així, es pot detectar ràpidament la presència de la pèrdua d'audició conductiva.

## Realització de la prova

La prova de Rinne i la prova de Weber es realitzen habitualment de forma conjunta per així determinar la ubicació i la naturalesa de les pèrdues d'audició. En la prova de Rinne l'extrem del mànec d'un diapasó (el de 256 Hz és utilitzat per a la prova de vibració Weber; el de 512 Hz és utilitzat per a la prova d'audició Rinne) es col·loca contra la pell que cobreix l'apòfisi mastoide del pacient i se li demana que digui quan ja no senti la vibració, llavors i de seguida, es col·loca la forquilla del diapasó a uns 1-2 cm del conducte auditiu, i de nou es demana al pacient que digui si encara sent la vibració del diapasó.

## Resultats

Audició normal: la conducció aèria ha de ser major que la conducció òssia, per tant el pacient ha de poder sentir encara la vibració del diapasó en col·locar-lo a prop de l'orella (quan ja no la sent quan estava recolzat en l'apòfisi mastoide).
Audiència anormal:
* Si no és capaç de sentir la vibració després d'haver estat recolzat en la mastoide, vol dir que la seva conducció òssia és major que la seva conducció aèria. Això indica que hi ha alguna cosa que impedeix el pas de les ones de so des del canal de l'orella, a través de l'aparell de l'orella mitjana fins a la còclea (és a dir, hi ha una pèrdua d'audició conductiva).
* Quan hi ha una pèrdua auditiva neurosensorial la capacitat de sentir el so del diapasó tant per l'os com per l'aire està igualment disminuïda. Llavors aquests pacients generalment poden sentir millor per l'apòfisi mastoide.

## Notes

La prova de Rinne no és fiable per distingir la pèrdua neurosensorial de la conductiva quan la pèrdua neurosensorial és severa o total. Un resultat "positiu" de la prova indica una audició normal, en contrast amb moltes altres proves mèdiques.

## Valoració dels resultats de les proves conjuntes de Rinne i de Weber

| | Weber sense lateralització | Weber lateralitza esquerre | Weber lateralitza dret |
| Rinne dues orelles CA > CO | Normal/pèrdua neurosensorial bilateral | Pèrdua neurosensorial en la dreta | Pèrdua neurosensorial en l'esquerra |
| Rinne esquerre CO > CA | | Pèrdua conductiva en l'esquerra | Pèrdua combinat: pèrdua conductiva i neurosensorial en l'esquerra |
| Rinne dret CO > CA | | Pèrdua combinada: pèrdua conductiva i neurosensorial en la dreta | Pèrdua conductiva en la dreta |
| Rinne dues orelles CO > CA | Pèrdua conductiva en les dues orelles | La pèrdua combinada en la dreta i conductiva en l'esquerra | La pèrdua combinada en l'esquerra i conductiva en la dreta |
Abreviatures: CA=conducció aèria, CO=conducció òssia
# Platja de Vinyals

La platja de Vinyals és una platja urbana de la costa del Maresme, situada al municipi de Cabrera de Mar (Maresme). Limita al nord amb el torrent del Molí, que la separa de la platja de Cabrera (zona de la platja del Molí), i al sud amb el límit del terme municipal de Vilassar de Mar, on enllaça amb la platja de l'Almadrava. Transcorre paral·lela a la via del tren i a la carretera N-2. Disposa de vigilància, equip de socorrisme i accesos i serveis per a persones amb mobilitat reduïda.
Prop de la desembocadura del torrent del Molí hi havia l'edifici del Club Nàutic Cabrera de Mar, que va cessar la seva activitat l'any 2019 per no complir la Llei de Costes, i va ser enderrocat el 2021.

## Referències

* ↑ «Pla de distribució d'usos i serveis de temporada de les platges. Vigència 2022-2026». Ajuntament de Cabrera de Mar.
* ↑ «Platja dels Vinyals». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «L'antic club nàutic de Cabrera anirà a terra el gener». Capgròs Comunicació, SL, 07-12-2020.
* ↑ «Finaliza la demolición del edificio del Club Náutico de Cabrera de Mar». La Vanguardia, 23-04-2021.
# Fundulus saguanus

Fundulus saguanus és una espècie de peix de la família dels fundúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes. Els adults poden assolir uns 10 cm de longitud. Es troba a Florida i Cuba. És difícil de mantenir-lo en captivitat.

## Referències

* ↑ «Killi-data 1996 – Updated checklist of taxonomic names, collecting localities and bibliographic references of oviparous cyprinodont fishes (Atherinomorpha, Pisces)». French Ichthyological Society - Cybium, 1996. [Consulta: 20 febrer 2020].
* 1 2 Bailly, Nicolas; Froese, Rainer. «Fundulus saguanus Rivas, 1948» (en anglès). Fishbase.
# ISO 3166-2:AX

ISO 3166-2:AX és el subconjunt per a les Illes Åland de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Actualment les Illes Åland no tenen cap divisió territorial que conformi el seu codi ISO 3166-2.
Les Illes Åland, una regió autònoma de Finlàndia (anteriorment van ser una província), tenen oficialment assignat de l'estàndard ISO 3166-1 alfa-2 el codi AX des del 2004 (vegeu ISO 3166-1 Newsletter V-9). A més, també tenen assignat el codi FI-01 de l'estàndard ISO 3166-2 dins de l'entrada per a Finlàndia.

## Vegeu també

* Organització territorial de Finlàndia

## Referències

* ↑ "RE: Inclusion of an entry for Åland Islands" Full informatiu sobre l'entrada per a les Illes Åland (anglès) (PDF).
* ↑ "Changes in the list of subdivision names and code elements" Canvis en la llista de noms i codis de les subdivisions de diferents països (anglès) (PDF).

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: AX (Plataforma Online d'Exploració ISO: AX) (anglès)
* Divisions administratives de les Illes Åland, Statoids.com (anglès)
# Kerîmeddin Karaman Bey

Kerîmeddin Karaman Bey o Karim al-Din Karaman Beg fou un cap turcman fundador de la dinastia dels Karaman-oğhlu o Karamanoğulları, sovint anomenada també karamànida o dels karamànides. Va donar el seu nom a l'estat i la ciutat de Laranda de Licaònia fou rebatejada també Karaman en honor seu.
Era fill de Nûre Sûfî Bey, un cap turcman procedent de l'Arran, establert a les muntanyes del Taure prop de Laranda i vassal seljúcida, en vida del seu pare prengué el control de les muntanyes prop de la Cilícia a mitjans del segle xiii capturant el 1225 les fortaleses d'Ermenek, Mut, Ereğli, Gülnar, Mer i Silifke. En una data incerta vers el 1256 Karaman Beg va succeir al seu pare (que ja li havia deixat el poder efectiu abans, ja que només s'interessava per la religió). En la lluita entre Izz al-Din Kaykaus (1246–1260) i el seu rival Rukn al-Din Kilidj Arslan IV fou partidari del primer.
Rukn al-Din Kilidj Arslan, amb l'ajut de Parvaneh (Parvana) Muin al-Din Sulayman que era qui tenia el poder efectiu, i dels mongols, va aconseguir eliminar a la major part dels emirs o begs hostils, però a Karaman no el va poder ni capturar ni matar i va intentar apaivagar-lo concedint-li Laranda de Licaònia i Ermenek en feu, i donant al seu germà Buñsuz el càrrec d'amir djandar a Konya.
Va lluitar contínuament contra el Regne d'Armènia Menor i segons els cronistes armenis, en una de les batalles contra el rei Hethum al fort de Meniaum (probablement Mennan prop d'Ermenek) va morir el seu germà Buñsuz i el seu cunyat (informació que entra en contradicció amb altres fonts que diuen que Buñluz, que era amir djandar a Konya, fou empresonat després de la mort de Karaman), i ell mateix va quedar ferir i va morir poc temps després d'aquestes ferides vers 1261 o 1262; la successió tribal va passar al seu fill gran Şemseddin I Mehmed Bey. Els altres fills de Karaman foren tancats a la fortalesa de Gevele prop de Konya. Karaman està suposadament enterrat a Nalkasun prop d'Ermenek, però segons la inscripció la tomba correspondria al seu fill Mehmed.
Els seus fills foren alliberats per Pervaneh o Parvana Muin al-Din Sulayman a la mort del sultà Kilidj Arslan IV el 1265, excepte el segon, Ali Beg que va restar com a ostatge a Kayseri. Mehmed va recuperar el poder a Ermenek el 1276.

## Referències

* ↑ Houtsma, Martin Theodor. The Encyclopædia of Islam: A Dictionary of the Geography, Ethnography and Biography of the Muhammadan Peoples (en anglès). vol. IV. E. J. Brill, 1936, p. 738.
* ↑ Çıplak, Mustafa Necati. İçel tarihi; tarihı̂-turistik zenginlikleriyle (en turc). Güzel Sanatlar Matbaası, 1068, p. 129.

## Bibliografia

* H. Konyale, Karaman tariki, Istanbul 1967
Beilicats d'Anatòlia :
# Platja de l'Agraciada

La platja de l'Agraciada o Arenal Grande (castellà, Playa de la Agraciada) és un sorral estret i baix sobre el riu Uruguai, de 13 quilòmetres d'extensió, situat a Agraciada, dins el departament de Soriano.
En aquest lloc va desembarcar, el 19 d'abril de 1825, l'expedició militar dels trenta-tres orientals, encapçalada per Juan Antonio Lavalleja i Manuel Oribe, amb l'objectiu d'expulsar l'exèrcit imperial brasiler que ocupava la Província Oriental del Riu de la Plata, també coneguda com a Província Cisplatina.

## Referències

* ↑ Informació de la platja de l'Agraciada a sorianototal.com Arxivat 2012-02-05 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Desembarcament dels Trenta-tres Orientals el 1825 Arxivat 2011-12-03 a Wayback Machine. (castellà)
# The Musical Quarterly

The Musical Quarterly és la revista acadèmica sobre música més antiga d'Amèrica. Va ser creada el 1915 per G. Schirmer Inc. i el seu primer editor va serOscar Sonneck, qui la va editar fins a la seva mort el 1928. Sonneck va ser succeït per un nombre d'editors, incloent Carl Engel (1930-1944), Gustave Reese (1944-1945), Paul Henry Lang, qui va editar la revista per més de 25 anys, entre 1945 i 1973, Joan Peyser (1977-1984), Eric Salzman de 1984 a 1991 i molts altres.
Des de 1993 ha estat editat per Leon Botstein, president de la Universitat de Bard i director principal de l'Orquestra Simfònica americana. És publicada per Oxford University Press.

## Referències

* ↑ Ramsey, Guthrey P., Jr. «Cosmopolitan or Provincial?: Ideology in Early Black Music Historiography, 1867-1940». Black Music Research Journal, 16, 1, Primavera 1996, pàg. 11–42. DOI: 10.2307/779375. JSTOR: 779375.

## Enllaços externs

* The Musical Quarterly - Lloc web oficial
* Articles publicats abans de 1923 a l'Internet Archive