OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Compsa

Compsa (en llatí Compsa, en grec antic Κῶμψα) va ser una ciutat dels hirpins, situada prop del naixement del riu Aufidus i propera als límits amb Lucània. Claudi Ptolemeu la fa una ciutat lucana, però Titus Livi diu expressament que pertanyia a Irpínia, i ho confirma Plini el Vell.
Tenia una bona posició, ja que estava situada en un promontori elevat que dominava la vall del riu, i per això Hanníbal la va ocupar després de la batalla de Cannes l'any 216 aC, per deixar-hi els bagatges i el botí mentre avançava cap a la Campània. Fabi Màxim la va recuperar per Roma al cap de dos anys, el 214 aC. Segons Vel·lei Patercle a Compsa va ser assassinat Tit Anni Papià Miló, el perseguidor de Publi Clodi Pulcre, però probablement és un error, ja que Juli Cèsar diu que va morir a Cosa, a Lucània.
No és torna a mencionar la ciutat, però en temps de Ciceró era un municipi romà, posició que va mantenir durant l'Imperi. Es conserva una inscripció que l'esmenta com Res Publica Cossana.
A l'edat mitjana, la seva posició fàcil de defensar la va fer important i al segle x era la seu d'un arquebisbat.
Queden molt poques restes (algunes inscripcions i sarcòfags). Va tenir un temple dedicat a Júpiter Vicilinus, segons Titus Livi, un epítet que no es troba en cap més lloc, del qual es poden veure unes petites restes a Voghino prop de Conza, que és el nom modern de Compsa.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Compsa». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 10 setembre 2022].
# Compsaraia compsus

Compsaraia compsus és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 33,9 cm de llargària màxima.
* Cos allargat.
* 164-190 radis tous a l'aleta anal.
* 5-7 fileres d'escates grans sobre la línia lateral.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Orinoco, Meta, Apure i Negro.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Albert, James S., 2001. Species diversity and phylognetic systematics of American knifefishes (Gymnotiformes, Teleostei). Misc. Publ. Mus. Zool. Univ. Mich. Núm. 190: i-vi + 1-127.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Mago-Leccia, F., 1994. Electric fishes of the continental waters of America. Caracas, Fundación para el Desarrollo de las Ciencias Físicas, Matemáticas y Naturales. Electric Fishes: 1-206, 16 unnumbered tables.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Albert, J.S., 2001. Species diversity and phylogenetic systematics of American knifefishes (Gymnotiformes, Teleostei). Misc. Publ. Mus. Zool. Universitat de Michigan, 190:1-129.
* ↑ Albert, J.S., 2003. Apteronotidae (Ghost knifefishes). P. 497-502. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
* ITIS (anglès)
# Clarisol de Bretanya

Clarisol de Bretanya (en portuguèsː Clarisol de Bretanha) és una novel·la cavalleresca portuguesa, publicada per primera vegada a Lisboa el 1602, amb el títol de Cinquena i sisena part de Palmerín d'Anglaterra i el sub-títol de Crònica del famós príncep Don Clarisol de Bretanya, a la qual s'expliquen les seves grans obres, i dels prínceps Lindamor, Clarifebo i Belíandre de Grècia, fills de Vasperald, Laudimant, Primalleó i d'altres molts prínceps i cavallers famosos del seu temps. Va ser reimpresa a l'any 1604.

## Ressenya

L'obra, continuació de Palmerín d'Anglaterra i de Duardos de Bretanya, va ser escrita per Baltasar Gonsalves Lobato, natural de la ciutat de Tavira, qui la va dedicar a Diego da Silva, Comte de Portalegre, majordom major del rei Felip III a Portugal.
El llibre es troba dividit en dues parts, identificades amb els noms de Cinquena i Sisena, la primera dividida en noranta-set capítols i, la segona en seixanta-quatre. Finalitza anunciant una setena part, que no es va arribar a publicar.

## Referències

* ↑ Francisco de Morais, Aurelio Vargas Díaz-Toledo. Palmerín de Ingalaterra (en castellà). Centro de Estudios Cervantinos, 2006, p. XXIV. ISBN 9788496408333.
* ↑ «Portugal». A: The Encyclopaedia Britannica (en anglès). Vol. 19, 1875, p. 557.
# Clarion (Pennsilvània)

Clarion és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 6.185 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clarion tenia 6.185 habitants, 2.000 habitatges, i 718 famílies. La densitat de població era de 1.602,7 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 2.000 habitatges en un 15% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 25,3% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 64,1% no eren unitats familiars. En el 38,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 8,8% tenia menys de 18 anys, un 56,4% entre 18 i 24, un 13,1% entre 25 i 44, un 11,4% de 45 a 60 i un 10,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.902 $ i la renda mediana per família de 40.208 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.204 $ mentre que les dones 20.214 $. La renda per capita de la població era de 10.832 $. Entorn del 18,8% de les famílies i el 41,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clarion». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clarion». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Colibrí de cua metàl·lica verd

El colibrí de cua metàl·lica verd (Metallura williami) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae).

## Hàbitat i distribució

Viu en zones de vegetació oberta i matolls als Andes, entre 2600 i 4000 m, al nord-oest, centre i sud de Colòmbia i nord de l'Equador.
# Leopold Demuth

Leopold Demuth (Brno, 2 de novembre de 1861 - Txernivtsí, 5 de març de 1910) va ser un baríton especialitzat en l'òpera.
Demuth, fill d'un funcionari, va estudiar al Conservatori de Viena amb Josef Gänsbacher. El 1889 va debutar al "Stadttheater de Halle an der Saale". Després es va dedicar a Leipzig i Hamburg. Des del 1898 fins a la seva mort va ser membre de l'Òpera Estatal de Viena.
Demuth es va celebrar especialment per les seves actuacions amb èxit en obres de Wolfgang Amadeus Mozart, Giuseppe Verdi i Richard Wagner. Nombroses actuacions com a convidat el van portar al Festival de Bayreuth el 1889. Entre 1902 i 1909, Demuth va fer nombrosos enregistraments.
Demuth va ser enterrat al cementiri central de Viena.

## Bibliografia

* Ludwig Eisenberg: gran lèxic biogràfic de l'etapa alemanya al XIX. Segle. Publicat per Paul List, Leipzig 1903, pàg. 182).
* Demuth_Leopold Demuth (Pokorny), Leopold
* "Humilitat, Leopold". A: lèxic biogràfic austríac 1815–1950 (ÖBL). Vol. 1, Acadèmia de Ciències Austríaca, Viena 1957, pàg. 178.

## Enllaços externs

* Tomba al cementiri central de Viena
* enregistraments dels arxius del Österreichischen Mediathek: (Com si estiguessin a distància de temps passats de L'holandès errant)
# Concert per a violí (Previn)

El Concert per a violí Anne-Sophie d'André Previn fou escrit a petició de l'Orquestra Simfònica de Boston perquè Anne-Sophie Mutter el toqués a l'estrena dirigida pel compositor el 14 de març del 2002. El 2003 fou enregistrat per Deutsche Grammophon i va obtenir el febrer del 2005 un Grammy per l'enregistrament del concert juntament amb la Serenade de Bernstein, aquesta darrera també amb Mutter com a solista i dirigida per Previn, però interpretada l'Orquestra Simfònica de Londres.
El concert està compost per tres moviments que foren acabats l'octubre de 2001 i que de fet foren escrits durant els mesos anteriors al matrimoni entre Mutter i Previn. Els sentiments del compositor i la seva admiració per Mutter es mostren en aquesta concert de forma càlida. La peça també reflecteix les primeres memòries d'infantesa de Previn a Alemanya, incorporant una cançó infantil alemanya en el tercer moviment.
# Concentració en quantitat de substància

* No s'ha de confondre amb Molalitat.
La concentració en quantitat de substància, simbolitzada per $c$, i anomenada abans molaritat o concentració molar, és una unitat de concentració d'una dissolució utilitzada en química igual a:
          La quantitat de solut, expressada en mols, respecte al volum de la dissolució.
$c_{B}={\frac {n_{B}}{V}}$
Per a un solut $B$ la concentració en quantitat de substància se simbolitza $c_{B}$. Les unitats són mol per decímetre cúbic, mol/dm$^3${\textstyle \mathrm {mol/dm^{3}} }, o mol per litre, mol/l{\textstyle \mathrm {mol/l} }, abans simbolitzat per ${\scriptstyle {\text{M}}}$, actualment obsolet. Per exemple, si dissolem 0,1 mols de clorur de sodi en aigua fins a arribar a tenir un litre de dissolució, tindrem una dissolució c$_{NaCl}$=0, 1mol/l{\textstyle c_{NaCl}=0, \!1\, {\text{mol/l}}}.

## Unitats

En el Sistema Internacional SI la unitat és mol/m³. Tanmateix, és més comuna la utilització de la unitat mol/L. Sovint es fa servir un prefix del SI per designar concentracions. Els més comuns que es fan servir es troben a la taula següent:
| Nom antic | Abreujat | Concentració | Concentració (unitat SI) |
| mil·limolar | mmol/dm³ | 10$^{−3}$ mol/dm³ | 10$^0$ mol/m³ |
| micromolar | μmol/dm³ | 10$^{−6}$ mol/dm³ | 10$^{−3}$ mol/m³ |
| nanomolar | nmol/dm³ | 10$^{−9}$ mol/dm³ | 10$^{−6}$ mol/m³ |
| picomolar | pmol/dm³ | 10$^{−12}$ mol/dm³ | 10$^{−9}$ mol/m³ |
| femtomolar | fmol/dm³ | 10$^{−15}$ mol/dm³ | 10$^{−12}$ mol/m³ |
| attomolar | amol/dm³ | 10$^{−18}$ mol/dm³ | 10$^{−15}$ mol/m³ |
| zeptomolar | zmol/dm³ | 10$^{−21}$ mol/dm³ | 10$^{−18}$ mol/m³ |
| yoctomolar | ymol/dm³ | 10$^{−24}$ mol/dm³ (1 molècula per 1,6 L) | 10$^{−21}$ mol/m³ |

## Conversió a molalitat

La conversió a molalitat (per mescles binàries) és:
    $b_{2}={\frac {c_{2}}{\rho -c_{2}\cdot M_{2}}}\,$
on al solut s'assigna el subíndex 2.
Per a solucions amb més d'un solut, la conversió és:
    $b_{i}={\frac {c_{i}}{\rho -\sum c_{i}\cdot M_{i}}}\,$

## Vegeu també

* Fracció molar
* Molalitat

## Referències

* ↑ IUPAC. Quantities, units and symbols in physical chemistry. 3. ed., Reprint 2008. Cambridge: RSC Publ, 2008. ISBN 978-0-85404-433-7.
* ↑ David Bradley. «How low can you go? The Y to Y».
* McNaught, A.D.; Wilkinson, A. IUPAC. Compendium of Chemical Terminology, the "Gold Book" (en anglès). 2a edició. Oxford: Blackwell Scientific Publications, 1997. DOI 10.1351/goldbook.A00295. ISBN 0-9678550-9-8 [Consulta: 9 març 2009].
# Clàssica de Sant Sebastià 2010

La Clàssica de Sant Sebastià 2010 és la 30a edició de la Clàssica de Sant Sebastià i es va disputar el dissabte 31 de juliol de 2010 a Euskadi sobre un recorregut de 234 quilòmetres. La cursa començà i acabà a Sant Sebastià.
Com a novetat, i per endurir la cursa, es va fer un petit circuit final passant dues vegades pels ports de Jaizkibel i Arkale.
El vencedor final fou Luis León Sánchez i que va trencar la cursa en el darrer pas per l'alt de Jaizkibel, quan atacà a menys de 500 metres per coronar el port. Aleksandr Vinokúrov i Carlos Sastre contactaren amb Luisle durant el descens. El tercet aconseguí mantenir un avantatge d'entre 20 i 40" respecte a un grup perseguidor i tot i que Vinokúrov va intentar l'arribada en solitari a l'alt de Miracruz, a l'entrada de Sant Sebastià, el seu intent no va reeixir i la victòria se la jugaren a l'esprint. Luis León Sánchez fou el més ràpid i d'aquesta manera s'emportà aquesta edició de la clàssica, sent seguit per Vinokúrov i Sastre.

## Equips i ciclistes

21 equips participen en aquesta edició de la Clàssica de Sant Sebastià, els 18 equips ProTour i tres equips continentals professionals: Andalucía-Cajasur, Xacobeo Galicia i Cervélo TestTeam.
| Núm. | Codi | Equip |
| 1-8 | QST | Quick Step |
| 11-18 | AST | Astana Qazaqstan Team |
| 21-28 | KAT | Team Katusha |
| 31-38 | LIQ | Liquigas-Doimo |
| 41-48 | SAX | Team Saxo Bank |
| 51-58 | THR | Team HTC-Columbia |
| 61-68 | OLO | Omega Pharma-Lotto |
| 71-77 | RSH | Team RadioShack |
| 81-88 | GCE | Caisse d'Epargne |
| 91-98 | CTT | Cervélo TestTeam |
| 101-108 | RAB | Rabobank ProTeam |
| N. | Code | Équipe |
| 111-118 | LAM | Lampre-Farnese Vini |
| 121-126 | EUS | Euskaltel–Euskadi |
| 131-138 | GRM | Garmin-Slipstream |
| 141-148 | SKY | Team Sky |
| 151-158 | ALM | AG2R La Mondiale |
| 161-168 | MRM | Team Milram |
| 171-177 | FDJ | FDJ |
| 181-188 | FOT | Footon-Servetto |
| 191-198 | XAC | Xacobeo Galicia |
| 201-208 | ACA | Andalucía-Cajasur |

## Classificació final

| Pos. | Ciclista | Equip | Temps | Punts UCI |
| 1 | Luis León Sánchez (ESP) | Caisse d'Epargne | 5h 47' 13" | 80 |
| 2 | Aleksandr Vinokúrov (KAZ) | Astana Qazaqstan Team | m. t. | 60 |
| 3 | Carlos Sastre (ESP) | Cervélo TestTeam | m. t. | 50 |
| 4 | Haimar Zubeldia (ESP) | Team RadioShack | + 34" | 40 |
| 5 | Joaquim Rodríguez (ESP) | Team Katusha | + 37" | 30 |
| 6 | Ryder Hesjedal (CAN) | Garmin-Slipstream | m. t. | 22 |
| 7 | Robert Gesink (NED) | Rabobank ProTeam | m. t. | 14 |
| 8 | Nicolas Roche (IRL) | AG2R La Mondiale | m. t. | 10 |
| 9 | Samuel Sánchez (ESP) | Euskaltel–Euskadi | m. t. | 6 |
| 10 | Richie Porte (AUS) | Team Saxo Bank | m. t. | 2 |

## Referències

* ↑ Recorregut de l'edició 2010
* ↑ «Classificació individual al web oficial». Arxivat de l'original el 2010-08-03. [Consulta: 8 agost 2010].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Lipúsids

Els lipúsids (Lypusidae) són una petita família de lepidòpters ditrisis de la superfamília dels gelequioïdeus (Gelechioidea) amb 3 gèneres i 21 espècies.
Tradicionalment considerada monotípica (amb només el gènere Lypusa amb dues espècies), les recerques recents han demostrat que Lypusa està, en realitat, tan estretament relacionada amb Amphibastis - el gènere tipus de la subfamília Amphisbatinae (o família Amphisbatidae) - que aquests grups podrien fusionar-se. Quin nom s'aplicaria al grup combinat, Amphisbatidae, Amphisbatinae, Lypusidae o Lypusinae, encara està per veure's.

## Referències

* ↑ van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.
* ↑ Reassessment of the enigmatic Lepidopteran family Lypusidae (Lepidoptera: Tineoidea; Gelechioidea)
* Heikkilä, M., M.; Kaila, L., L. 2010: Reassessment of the enigmatic lepidopteran family Lypusidae (Lepidoptera: Tineoidea; Gelechioidea). Systematic entomology, 35: 71-89. doi:10.1111/j.1365-3113.2009.00483.x 10.1111/j.1365-3113.2009.00483.x

## Enllaços externs

* Pitkin, B. & P. Jenkins. Butterflies and Moths of the World: Generic Names and their Type-species. Natural History Museum.
# Concili de Braine

El concili de Braine fou una reunió de bisbes francs celebrada a la vila de Braine, a la regió de Soissons (el Soissonès). Hi van assistir diversos bisbes entre els quals Salvi d'Albi i altres bisbes occitans dels territoris de l'Aquitània austrasiana ocupada per Nèustria. En aquest concili Gregori de Tours fou declarat innocent de les greus acusacions que li havia dirigit la reina Fredegunda.

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Concili de Barcelona (906)

El Concili de Barcelona es va celebrar entre gener i juliol de 906 amb l'assistència de l'arquebisbe de Narbona Arnust i el bisbe de Girona, Servus Dei. Els comtats vinculats a la província de Narbona s'estaven re-estructurant a causa de la seva expansió i això comportava, també, la necessitat d'una nova estructuració religiosa.
Guifré II, al començament del segle x, avançà notablement en terres del Berguedà i el Vallès Oriental. En aquesta zona és l'abadessa Emma, filla de Guifre el Pilós, qui reclamà la restitució d'una dotzena de parròquies a favor de Sant Joan de les Abadesses.
Al Concili de Barcelona, Guifré II es va autoproclamar príncep, deixant als seus germans Sunifred II d'Urgell i Miró II de Cerdanya sota la seva autoritat.
D'altra banda, s'inicià la transició entre el concepte de la parròquia com un territori, expressada en diccions com "ecclesia cum sua parrochia" i la parròquia en un sentit més ampli d'institució, que reuneix església, demarcació i drets, i que apareix als documents amb el simple esment "parrochia Sancti N.". No obstant això, aquest canvi tardaria encara força temps a difondre's.
# Cort Fosca

La Cort Fosca o la Cort Fosca de Matarodona és una cavitat de tipus espluga amb una obertura en forma de V invertida tapada amb vegetació, que permet l'accés. Es troba al vesant sud-est de la carena de la Fosca dins del terme de Mura, al costat de l'Hospital de Sang, que es feia servir de refugi i de punt d'assistència dels ferits durant les guerres carlines, i es suposa que faria les funcions d'habitatge a la mateixa època. Té una sala a l'entrada amb una pedra rodona, probablement utilitzada per fer foc a modus de fogó, i una segona sala al fons, en la que hi ha Font Fosca. Les dues sales estan separades per una paret de pedra i maons.
A l'entrada trobem una galeria d'uns 20 metres de llarg i de 3,5 metres a l'inici que es va estrenyent fins a 1 metre per tornar-se a eixamplar més endavant. L'alçada és és d'uns 2 metres. la següent galeria que apareix a la dreta té uns 15 metres i una amplada de 2 metres
És dins del límit del Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac, creat el 1972. Des del 2000 també forma part de l'Inventari d'espais d'interès geològic de Catalunya (IEIGC) inventariat com espai d'interès geològic en el conjunt de la geozona Sant Llorenç del Munt i l'Obac, la qual forma part del parc natural majoritàriament.

## Referències

* ↑ «Sant Llorenç del Munt: Hospital de Sang». [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ «santllorencdelmunt.com - Fotos - Sant Llorenç del Munt i l'Obac». [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ «La Cort Fosca. Mura | Mapes de Patrimoni Cultural», 30-01-2007. [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ «Cort Fosca de Matarrodona - Coves de Catalunya - EspeleoWorld». [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ «Geozona 223. Sant Llorenç del Munt i l'Obac». Departament de Medi Ambient i Habitatge, Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2020].
# Cathare

Cathare És un formatge de llet de cabra del Llenguadoc-Rosselló regió de França. El formatge es presenta en discos plans la cara dels quals és coberta en pols de carbó vegetal amb la inscripcció de la creu Occitana. Sota l'escorça, el Cathare és blanc pur amb una textura tova i cremosa. El seu gust de llet de cabra s'intensifica mentre envelleix, i assoleix el seu punt òptim passades de dues a tres setmanes.

## Vegeu també

* Llista de formatges francesos

## Referències

* ↑ «Cathare, a sacred jewel of a cheese». slashfood. Arxivat de l'original el 2008-06-07. [Consulta: 24 novembre 2008].
* ↑ «Cathare». french-cheese.com. Arxivat de l'original el 2012-06-30.
# Barracó, escala i dipòsit d'aigua de la Guerra Civil

El Barracó, escala i dipòsit d'aigua de la Guerra Civil és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt format per un barracó, una escala i un dipòsit d'aigua, situats en un terreny amb un pendent força pronunciat. A la part superior hi ha el dipòsit format per tres receptacles. Mitjançant l'escala s'accedeix a la part baixa de la finca on hi ha el barracó.
Els murs són de formigó i maó massís, amb revestiments de morter de ciment i cobertes de fibrociment.

## Història

Aquests elements són els únics que queden del campament militar republicà que hi havia en aquest indret, el qual va ser construït durant la guerra civil dels anys 1936-39. Concretament, el barracó que es conserva era la cuina del campament.

## Referències

* 1 2 3 «Barracó, escala i dipòsit d'aigua de la Guerra Civil». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Jaime Juan Bleda

Jaime Juan Bleda (Algemesí, segle XVII) fou un frare dominic que fundà l'any 1590 el Convent Sant Vicent Ferrer a AlgemesíPlantilla:Pastor Fuster i autor de diversos escrits:
* Libro de la cofradía de la Minerua: en el qual se escriuen mas de dozientos y cinquenta milagros del Santísimo Sacramento del Altar (València, 1600);
* Vida y milagros del glorioso S. Isidro el Labrador (Madrid, 1622);
* Defensio fidei in causa neophytorum siue Morischorum Regni Valentiae totiusque Hispaniae (1610);
* Coronica de los moros de España (València, 1618).

## Notes

* ↑ Pastor Fuster i Ximeno, 1827, p. 229.

## Bibliografia

* Pastor Fuster, Justo; Ximeno, Vicente. Biblioteca valenciana de los escritores que florecieron hasta nuestros dias. València: Llibreria i impremta de José Ximeno, 1827.
# Pereliotni

Pereliotni (en rus: Перелётный) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 103 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Elisabet (desambiguació)

Elisabet és el nom dels següents personatges:
Elisabet és la forma grega d'Ελισ(σ)άβετ Elis(s)avet de l'hebreu Elisheva, el qual significa "la promesa de Déu".

## Sants

* Elisabet, la mare de Sant Joan Baptista en el Nou Testament.
* Elisabet d'Hongria (1207-1231), princesa d'Hongria i landgravina consort de Turíngia.
* Santa Elisabet de Portugal (1282–1325), princesa d'Aragó i reina consort de Portugal.

## Emperadrius

* Elisabet I de Rússia, emperadriu de Rússia, anomenada la Climent.
* Elisabet de Baviera (emperadriu d'Àustria), muller de l'Emperador austríac Francesc Josep I, també coneguda com a Sissi.
* Lluïsa de Baden, muller del Tsar Alexandre I de Rússia; nascuda com Princesa Lluïsa de Baden va prendre el nom de Elizaveta Alexeievna amb la seva conversió al cristianisme ortodox.
* Elisabet Bowes-Lyon, muller del rei i emperador Jordi VI del Regne Unit.
* Elisabet Cristina de Brunsvic-Wolfenbüttel, consort de l'Emperador Carles VI del Sacre Imperi Romanogermànic.

## Reines i princeses

* Elisabet I d'Anglaterra, (1533-1603), reina d'Anglaterra i d'Irlanda
* Elisabet d'Àustria
* Elisabet d'Anglaterra o Elisabet de Bohèmia, (1596-1662), princesa d'Anglaterra i d'Escòcia
* Elisabet d'Aragó i d'Hongria, (1245 - 1271), princesa d'Aragó i reina consort de França (1270-1271)
* Elisabet d'Aragó i d'Anjou, (1302 - 1330), princesa d'Aragó i reina consort d'Alemanya (1315-1330)
* Elisabet d'Urgell i d'Aragó, (1409 - 1443), infanta d'Urgell
* Elisabet II del Regne Unit, reina del Regne Unit (nascuda el 1926)
* Elisabet Woodville, reina consort del rei Eduard IV d'Anglaterra
* Elisabet de Baviera-Ingolstadt
* Elisabet de França
* Elisabet de Luxemburg
* Elisabet de Prússia
* Elisabet de Romania (1894-1956), reina de Grècia
* Elisabet de Saxònia-Altenburg
* Elisabet de Württemberg

## Cinematografia

* Elisabet, una pel·lícula de 1998