OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Charles Nicolle

Charles Jules Henri Nicolle (Rouen, França 1866 - Tunis 1936) fou un metge i microbiòleg francès guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1928.

## Biografia

Va néixer el 21 de setembre de 1866 a la ciutat de Rouen, situada a la regió francesa de l'Alta Normandia. Va estudiar biologia a l'Institut Pasteur de París, on es graduà el 1893.
Va morir el 28 de febrer de 1936 a la ciutat de Tunis, en aquells moments protectorat francès però que avui dia és la capital de Tunísia.

## Recerca científica

Durant la seva estada en un hospital de la seva ciutat natal va participar en l'elaboració d'un sèrum contra la diftèria. L'any 1903 va assumir la direcció de l'Institut Pasteur a la ciutat de Tunis, i allà va treballar en diverses malalties infeccioses, com el tifus i la malària, estudiant el paper que desenvolupen alguns animals en la seva propagació, descobrint l'any 1909 que el poll o Phthiraptera és el principal transmissor del tifus.
L'any 1928 fou guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia per les seves investigacions sobre el tifus.
És l'autor d'aquesta sentència referent a l'aparició de noves malalties:
   Així doncs hi haurà noves malalties. És un fet inevitable. Un altre fet, també inevitable, és que mai serem capaços de localitzar-les en els seus orígens. Quan siguem coneixedors d'aquestes malalties, ja estaran formades, seran, per dir-ho així, adultes. I apareixeran com va aparèixer Atenea, sortint armada des del cap de Zeus. Com les reconeixerem aquestes noves malalties, com podríem sospitar la seva existència abans que es vesteixin amb símptomes? Cal resignar-se a la ignorància en els primers casos evidents. S'ignoraran, es confondran amb malalties existents amb anterioritat i només després d'un llarg període d'anar a cegues separarem el nou tipus patològic del tauler de les malalties ja classificades.

## Vegeu també

* Hélène Sparrow, microbiòloga francesa que col·laborà amb Nicolle en els seus estudis sobre el tifus.
* Rudolf Weigl

## Enllaços externs

* «Charles Nicolle» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Lakeside (Virgínia)

Lakeside és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 11.157 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lakeside tenia 11.157 habitants, 4.982 habitatges, i 2.909 famílies. La densitat de població era de 1.025,7 habitants per km².
Dels 4.982 habitatges en un 24,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,1% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 41,6% no eren unitats familiars. En el 33,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,2% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 34,2% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.641 $ i la renda mediana per família de 47.398 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.378 $ mentre que les dones 27.343 $. La renda per capita de la població era de 22.242 $. Entorn del 6,2% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lakeside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lakeside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Lakeside (Missouri)

Lakeside és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 37 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lakeside tenia 37 habitants, 14 habitatges, i 13 famílies. La densitat de població era de 40,8 habitants per km².
Dels 14 habitatges en un 42,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 92,9% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 7,1% no eren unitats familiars. En el 7,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 2,7% entre 18 i 24, un 40,5% entre 25 i 44, un 35,1% de 45 a 60 i un 0% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 69.375 $ i la renda mediana per família de 72.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 63.750 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 32.786 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lakeside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lakeside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Club Deportivo El Ejido 2012

El Club Deportivo El Ejido 2012 és un club de futbol espanyol amb seu a El Ejido, a la comunitat autònoma d'Andalusia. Fundat l'any 2012, actualment juga a Segona Divisió RFEF – Grup 5.

## Història

Després de la dissolució del Polideportivo Ejido l'any 2012, immediatament es va fundar el CD El Ejido 2012. L'any 2013, el club va absorbir el CP Berja i va ascendir a Primera Andalusa.
El 25 de juny de 2016, El Ejido va ascendir a Segona Divisió B després de superar el CD Laredo en l'última ronda dels play-offs d'ascens. La temporada a la nova categoria va ser complicada, però el club va aconseguir mantenir el seu lloc a Segona Divisió B en quedar 14è entre 20 equips.
La temporada 2018-19 el club va descendir a Tercera Divisió en quedar 17è a Segona Divisió B, Grup 4.

## Temporada a temporada

| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc | Copa del Rei |
| 2012–13 | 6 | Reg. Pref. | | |
| 2013–14 | 5 | 1a I. | | |
| 2014–15 | 4 | 3a | 13è | |
| 2015–16 | 4 | 3a | | |
| 2016–17 | 3 | 2a B | 14è | |
| 2017–18 | 3 | 2a B | 10è | |
| 2018–19 | 3 | 2a B | | |
| 2019-20 | 4 | 3a | | |
| 2020–21 | 3 | 2a B | 8è / 2n | Primera ronda |
| 2021–22 | 4 | 2a RFEF | | |
* 4 temporades a Segona Divisió B
* 1 temporada a Segona Divisió RFEF
* 3 temporades a Tercera Divisió

## Referències

* ↑ «El CD El Ejido asciende a Segunda División B» (en castellà). La Voz de Almería, 25-05-2016. [Consulta: 4 octubre 2016].
* ↑ «Histórico CD El Ejido 2012 - Segunda División B G 4 2016/2017». www.resultados-futbol.com. [Consulta: 12 desembre 2019].
* ↑ «Histórico CD El Ejido 2012 - Tercera División G 9». www.resultados-futbol.com. [Consulta: 25 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-12-11 a Wayback Machine. (en castellà)
* Perfil BDFutbol
# Chocho

El chocho, chocholteca, chuchon o chochon, és una llengua otomang que es parla en les localitats de Santa María Nativitas, San Juan Bautista Coixtlahuaca, San Martín Toxpalán i San Miguel Tulancingo a Oaxaca.

## Classificació

El chocho és una llengua que al costat del popoloca pertany al grup chocho-popoloca i aquest a les llengües popolocanes pertanyent al gran tronc otomang.

## Estatus oficial

Aquesta llengua juntament amb totes les llengües indígenes de Mèxic i l'espanyol van ser reconegudes com a "llengües nacionals" gràcies a la Ley General de Derechos Lingüísticos de los Pueblos Indígenas promulgada l'any 2003.

## Variants

D'acord amb l'INALI, existeixen tres variants:
* Chocho de l'est o Ngiba, parlat per unes 180 persones a Ocotlán, San Miguel Tulancingo, San Francisco Teopan, etc.
* Chocho de l'oest o Ngigua, parlat per unes 62 persones a San Miguel Huautla, Santa María Nativitas.
* Chocho del sur o Ngiba, parlat per unes 200 persones a San Juan Bautista Coixtlahuaca, i en una localitat de San Miguel Chicahua.

## Fonologia

Les taules següents contenen els fonemes de l'idioma chocho.

### Vocals

| | Anterior | Central | Posterior |
| Tancada | i | | u |
| Mitjana | e | | o |
| Oberta | | a | |

### Qualitat de les vocals

El chocho compta amb cinc vocals bàsiques. Cadascuna d'elles pot ser nasal [ã]. També tenen vocasls orals i nasals glotalitzades [aʔ], [ãʔ], [aʔa] y [ãʔã].

### Consonants

| | Bilabial | Labiodental | Dental | Alveolar | Post- alveolar | Retroflexa | Velar | Glotal |
| Oclusiva | p b | | | t d | | | k g | ʔ |
| Fricativa | | f | θ | s z | ʃ ʒ | ʂ ʐ | x | |
| Africada | | | | ts͡ | tʃ͡ | tʂ͡ | | |
| Nasal | m | n | | | | | | |
| Vibrant múltiple | | | | r | | | | |
| Vibrant simple | | | | ɾ | | | | |
| Lateral | | | | l | | | | |

### Tons

L'idioma chocho, igual que altres llengües otomang, és una llengua tonal. Té tres tons bàsics. El to 3 és alt; 2 és to mitjà i 1 és to baix.
    3 (á)
    2 (ā)
    1 (à)
Compta amb tres tons de contorn:
    To alt descendent [â]
    Tons mitjà ascendent [aá]
    To baix ascendent [ǎ]

## Característiques

Quant a la seva alineament morfosintàctic és una llengua de tipus actiu-inactiva, on l'ús de pronoms i el tractament de subjecte d'una oració intransitiva depèn del significat d'aquest verb.

## Referències

* ↑ INEGI, 2005, pàgina 41.
* ↑ Lewis, M. Paul. Ethnologue: Languages of the world (en anglès). 6a. Dallas, Texas: SIL International, 2009. Arxivat 2011-08-07 a Wayback Machine.
* ↑ INALI. «Chocholteco». Catálogo de las lenguas indígenas nacionales: variantes lingüísticas de México con sus autodenominaciones y referencias geoestadísticas, 2008.
* 1 2 Mock, Carol C. «Los casos morfosintácticos del chocho». Anales de antropología, 19, 20, 1982, pàg. 345-378 [Consulta: 19 juliol 2012].

## Bibliografia

* Belmar, Francisco. Idiomas indígenas del estado de Oaxaca. El chocho, 1899.
* Veerman-Leichsenring, Annette. Gramática del chocho de Santa Catarina Ocotlán, Oaxaca. Leiden, Países Bajos: CNWS Publications, 2000. ISBN 978-90-5789-038-3.
# Chocholná-Velčice

Chocholná-Velčice és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1345.
# Laura Balbo

Laura Balbo és una sociòloga i política italiana. Presidenta de l'associació Italia-Razzismo i de la International Association for the Study of Racism i professora de Sociologia a la Universitat de Ferrara (Itàlia). Ha estat membre del Parlament italià i ministra d'Igualtat d'oportunitats del govern del seu país del 1998 al 2000. Com a membre de diversos grups de recerca internacionals, ha dut a terme diferents estudis sobre els processos d'etnicització de la societat europea, i també ha estat presidenta de l'Associació Italiana de Sociologia i assessora de l'OMS i la UNESCO. Escriu sovint en diversos mitjans italians i europeus i entre els seus títols publicats destaca In che razza di società vivremo? L'Europa, i razzismi, il futuro (Bruno Mondadori, 2006).

## Referències

* ↑ «Laura Balbo». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Storsteinfjellet

El Storsteinfjellet és una muntanya del municipi de Narvik, a Nordland, Noruega. El vorell té una longitud d'uns tretze quilòmetres. El pic més alt de la muntanya és el cim de Kirken, de 1.893 msnm.

## Referències

* ↑ «Storsteinfjellet». A: Per Roger Lauritzen. Norsk Fjelleksikon (en noruec). Arendal: Friluftsforlaget, 2009. ISBN 978-82-91-49547-7.
* ↑ «Storsteinfjellet». A: Anne Marit Godal. Store norske leksikon (en noruec). Oslo: Norsk nettleksikon [Consulta: 3 novembre 2013].
# Story-line

Story-line designa l'embolic o la trama de la història. Com que ha de tenir unes cinc ratlles a tot estirar, es tracta de la síntesi de la història i, en conseqüència, n'ha de contenir l'essencial: 1. Presentació del conflicte (passa alguna cosa); 2. Desenvolupament del conflicte (cal fer alguna cosa); 3. Solució del conflicte (es fa alguna cosa).
Si atenem a aquest ordre, tindrem una story-line, però dependrà de la capacitat de l'autor que sigui bona o no. Sempre es parteix d'una idea. Posem per cas aquesta, de Graham Greene, escriptor, dramaturg, guionista i crític anglès: “Vaig anar a l'enterrament d'un amic, però tres dies després campava tan ample pels carrers”. D'aquí va sortir la següent story-line: “Jack va a l'enterrament del seu amic a Viena. No accepta la pèrdua, indaga i acaba descobrint que l'amic no ha mort, és ben viu i l'enterrament fou fals perquè el cercava la policia. Trobat per la curiositat de Jack, l'amic és cosit a trets per la bòfia.” Aquesta story-line donà lloc a El tercer home, un important film d'espionatge de Carol Reed.
# Specialisterne

Specialisterne ('Els especialistes', en danès) és una empresa danesa que utilitza les característiques de persones amb trastorn de l'espectre autista (TEA) com a avantatges competitius al mercat empresarial. Specialisterne proporciona serveis com testeig de programari, control de qualitat i gestió de dades per a companyies de tot el món. A més, Specialisterne forma i avalua persones amb TEA segons els requisits del món empresarial. La companyia proporciona un entorn laboral on és «normal» tenir TEA i on la funció del personal és crear el millor entorn laboral possible per als empleats amb TEA.

## Història

El fill de fundador, Thorkil Sonne, va ser diagnosticat d'autisme infantil a l'edat de 3 anys. Thorkil Sonne es va convertir en president d'una associació local d'autisme a Dinamarca durant tres anys, on va aprendre que les persones amb TEA rarament tenen la possibilitat d'utilitzar les seves habilitats especials al mercat laboral.
Després de 15 anys de treballar d'IT dins de companyies de telecomunicació, Thorkil Sonne va crear l'empresa Specialisterne l'any 2004 a Copenhaguen. Specialisterne Espanya es va crear l'any 2013, amb una primera oficina a Sant Cugat del Vallès (Barcelona), i l'any 2014 es va obrir una segona oficina a Madrid.
Aproximadament el 75 % dels empleats de Specialisterne té un diagnòstic dins de l'espectre de l'autisme. La companyia inclou programes de capacitació per desenvolupar habilitats personals, socials i professionals perquè persones amb TEA accedeixin a una ocupació. S'utilitzen diverses estratègies apropiades per a les persones amb TEA, inclosa la tecnologia del robot Lego Mindstorms, que ajuda a detectar les fortaleses, la motivació i les oportunitats de desenvolupament de l'individu.

## Referències

* ↑ «La 'revolución autista' de la informática». El Mundo, 02-07-2017 [Consulta: 2 juliol 2017].
* ↑ «Astrade presenta la experiencia de una multinacional que contrata a especialistas con Trastornos del Espectro Autista». La Verdad de Murcia.
* ↑ «Alsa, Fundación Mapfre, Specialisterne, Discapnet y Javier Hernández, premios Fundación Randstad». Europa Press, 13-06-2017.
* ↑ «Necesitamos más empresas que muestren su compromiso de contratar personas con TEA. Arxivat 2018-04-02 a Wayback Machine.». DIVERSIDAD RSE, 21-05-2017.

## Enllaços externs

* Lloc web d'Specialisterne
# Sistema de combat Aegis

El Sistema de combat Aegis (en anglès: Aegis Combat System) (ACS) és un sistema d'armes naval integrat, que ha estat desenvolupat en els Estats Units d'Amèrica per la divisió de míssils i radars de superfície de la corporació RCA, i que ara és produït per l'empresa contractista de defensa Lockheed Martin. El sistema utilitza potents radars i computadores per rastrejar i guiar els míssils per destruir els objectius enemics. Inicialment va ser creat per la Marina dels Estats Units, actualment l'Aegis també és utilitzat per la Força Marítima d'Autodefensa del Japó, l'Armada Espanyola, l'Armada Reial Noruega, i l'Armada de la República de Corea. En aquestes armades serveixen al voltant de 100 vaixells equipats amb aquest sistema d'armament.

## Referències

* ↑ www.zona-militar.com/
# Sotragero

Sotragero és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Alfoz de Burgos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 122 | 157 | 164 | 197 |
# Sotoserrano

Sotoserrano és un municipi del sud de la província de Salamanca, enclavat a plena "Sierra de Francia Baja" i pertanyent al "Parque Natural de las Batuecas", a la comunitat autònoma de Castella i Lleó, Espanya.
La festa major és el dia 31 d'agost i el Sant és Sant Ramon nonat.

## Topònim

El nom de Sotoserrano o "El Soto", com també se'l coneix, procedeix del llatí saltus, lloc boscós, referint-se, precisament, a les seves espesses muntanyes, que en altres temps estigueren cobertes de vegetació frondosa com l'alzina surera, castanyers i roures, entre d'altres.

## Història

PREHISTÒRIA
EL PALEOLÍTIC
El terme de Sotoserrano va estar habitat ja en època prehistòrica. Així ho confirma els estris de quarsita trobats a la riba del riu Alagón i que es remunten al Paleolític Inferior, al voltant dels 100.000 anys d'antiguitat. Corresponent a una època posterior, concretament al Neolític, són diverses destrals de pedra polides trobades en el terme.
EDAT ANTIGA (SEGLES I-V)
ÈPOCA ROMANA
Els romans arribaren a aquestes terres cap al segle I a. C., a jutjar pel descobriment, al pago de La Viña, d'una medalla amb l'efígie d'Agripa. Aquest era gendre de l'emperador August (27 aC- 14 dC) i va ser cònsol romà ordinari, per tercera vegada, l'any 27 aC. Hi ha, a més a més, restes de murs, pertanyents, possiblement, a un temple.
Altres vestigis de la presència romana en terres de Sotoserrano, venen determinades pel traçat d'una antiga calçada que, començant a la Vía de la Plata, a l'altura de Aldeanueva del Camino, discorria, per Abadía, encara dintre d'Extremadura, penetrant, després, a la província de Salamanca. En arribar als terrenys de Sotoserrano es conserva d'aquesta calçada el pont romà de vuit ulls.

## Ubicació

Sotoserrano o "El Soto", població integrada dintre de la comarca de la "Sierra de Francia Baja", està situat al sud de la província de Salamanca, molt a prop de la confluència dels rius Alagón i Cuerpo de Hombre i a només 522 metres de latitud sobre el nivell del mar. Està allunyat de Salamanca, capital de la província, per 99 km. El terme de la dita localitat té una extensió de 5759 hectàrees, sent, després del terme de La Alberca, el més extens de tota la Sierra de Francia.
El terme municipal, limita amb els municipis, al sud de Valdelageve, a l'oest amb Herguijuela de la Sierra, al Nord amb Cepeda i a l'Est amb Miranda del Castañar y Pinedas. Reguen el territori de Sotoserrano diferents cursos d'aigua, dels que, per la seva major entitat, cal citar els rius següents: Alagón, Francia y Cuerpo de Hombre, cosa que facilita la vegetació mediterrània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 811 | 716 | 702 | 712 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca
# Estació de Sarria

* Aquest article tracta sobre l'estació d'Adif a la província de Lugo. Si cerqueu l'estació del metro de Barcelona, vegeu «Estació de Sarrià».
Línia Trenhotel Galícia :
L'estació de Sarria es troba a la localitat gallega de Sarria, a la província de Lugo. Té serveis de mitjana i llarga distància operats per Renfe.
Pertany a la línia que uneix Lleó amb la Corunya i es troba entre Lugo i Monforte de Lemos. La línia és d'ample ibèric, en via única i sense electrificar.

## Trens
### Mitjana Distància

| Línia | Origen/destinació | Destinació/origen |
| 4 | A Coruña | Monforte de Lemos |

### Llarga Distància

| Tren | Origen/destinació | Parades Intermèdies | Destinació/origen | Observacions |
| Alvia | Ferrol | Pontedeume · Betanzos-Cidade · Betanzos-Infesta · Curtis · Teixeiro · Guitiriz · Lugo · Sarria · Monforte de Lemos · Ourense-Empalme · A Gudiña · Puebla de Sanabria · Zamora · Medina del Campo · Segovia-Guiomar | Madrid-Chamartín | 2 trens diaris per sentit |
| Trenhotel Atlántico | Ferrol | Pontedeume · Betanzos-Cidade · Betanzos-Infesta · Curtis · Guitiriz · Lugo · Sarria · Monforte de Lemos · San Clodio-Quiroga · A Rúa-Petín · O Barco de Valdeorras · Ponferrada · Bembibre · Astorga · Veguellina · León · Sahagún · Palència · Venta de Baños · Valladolid-Campo Grande · Medina del Campo · Àvila | Madrid-Chamartín | 6 trens setmanals per sentit |
| Trenhotel Galicia | A Coruña | Betanzos-Infesta · Curtis · Lugo · Sarria · Monforte de Lemos · San Clodio-Quiroga · A Rúa-Petín · O Barco de Valdeorras · Ponferrada · Astorga · León · Palència · Burgos-Rosa de Lima · Logronyo · Castejón de Ebro · Tudela de Navarra · Saragossa-Delicias · Lleida Pirineus · Camp de Tarragona | Barcelona-Sants | 1 tren diari per sentit |

## Referències

* ↑ Red ferroviaria española Arxivat 2013-10-18 a Wayback Machine. Ministerio de Fomento

## Enllaços externs

* Estació de Sarria a la web d'Adif
# Estació de Sautó

Línia de Cerdanya ("Tren Groc") :
L'Estació de Sautó (oficialment en francès Sauto) és una estació de ferrocarril de la línia del tren groc situada en la comuna d'aquest mateix nom, a la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a la zona sud-oriental del terme, lluny de tots dos pobles del terme, prop de la Tet i de la carretera N - 116, a llevant del Pallat, on hi va haver el terrible Accident del Pallat. És sota mateix, al sud-est, del revolt més tancat de la carretera general.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| : Transport express régional |||||
| Vilafranca de Conflent - Vernet - Fullà | Fontpedrosa -Banys de Sant Tomàs | Tren groc | Planès | La Tor de Querol - Enveig |

## Referències

* ↑ L'Estació de Sautó en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «160 - Sautó i Fetges». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Sautó». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Descripció i fotografies de les proximitats
# Stan Vanderbeek

Stan Vanderbeek (Estats Units, 1927-1984) fou un pioner del cinema underground, va estudiar pintura, arquitectura i disseny. A la segona meitat de la dècada dels cinquanta va realitzar una sèrie de collages animats que constitueixen el més conegut de la seva obra fílmica, i que van inspirar posteriorment altres creadors, com ara Terry Gilliam, autor de les famoses animacions de Monty Python's Flying Circus. En aquestes peces d'animació amb retallables, Vanderbeek experimentava barrejant cal·ligrafia i elements pintats amb imatges reals filmades per altres o per ell mateix. Interessat per la connexió entre art i noves tecnologies, als anys seixanta va realitzar obres multimèdia i animació per ordinador, i als setanta va construir el Movie Drome, un laboratori audiovisual per projectar-hi pel·lícules, dansa, teatre, màgia i efectes visuals i sonors, en el qual posava en pràctica les seves idees sobre cinema expandit.

## Referències

* ↑ «Stan Vanderbeek». Xcèntric. (CCCB). [Consulta: 19 novembre 2015].