OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Municipi de Durbe

El municipi de Durbe (en letó: Durbes novads) és un dels 110 municipis de la República de Letònia, que es troba localitzat a l'oest del país bàltic, i que té com a capital la localitat de Durbe. El municipi va ser creat l'any 2000 després d'una reorganització territorial.

## Ciutats i zones rurals

* Parròquia de Dunalka (zona rural)
* Durbe (ciutat)
* Parròquia de Durbe (zona rural)
* Parròquia de Tadaiķu (zona rural)
* Parròquia de Vecpils (zona rural)

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 3.484 persones (2009). La superfície del municipi té uns 320,7 kilòmetres quadrats, i la densitat poblacional és de 10,86 habitants per kilòmetre quadrat.

## Referències

* ↑ «Iedzivotaju skaits Latvija 2009.gada 14.janvari, pašvaldibu velešanu izsludinašanas diena» (en letó). Comissió Central d'Elecció de la República de Letònia. Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 9 gener 2015].
* ↑ «Administrativi teritorialais iedalijums» (doc) (en letó). Ministeri de Protecció del Medi Ambient i Desenvolupament Regional, 2008. Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 9 gener 2015].
# Relacions Laborals

Relacions Laborals és un títol que la facilita la Diplomatura en Relacions Laborals té com a objectiu proporcionar una formació adequada en les bases teòriques i en les tècniques d'organització del treball i de la gestió de personal, així com de l'ordenació jurídica del treball i de la Seguretat Social. És a dir, formar tècnics especialistes en aquest àmbit, el camp d'actuació dels quals es troba en el món del treball, abordat des de dues vessants:
* Una de tipus jurídic, a la qual es pren en consideració tot allò referit a la regulació jurídica de les relacions laborals i de seguretat social; amb matèries con el Dret laboral, el dret sindical i el Dret de la Seguretat Social.
* L'altra vessant es refereix a l'organització i direcció del treball a l'empresa, que pretén capacitar el futur diplomat per a la comprensió de la problemàtica econòmico-empresarial que planteja el món del treball, i en especial en l'àrea d'organització d'empreses, mètodes de treball, així com direcció i gestió personal. Tot i això, ja que en les relacions laborals estan directament implicades les persones, és fonamental per comprendre el comportament de l'individu dins l'organització una preparació en matèria de psicologia del treball i de les relacions laborals.
Juntament a aquestes matèries existeixen altres assignatures imprescindibles per a un millor coneixement dels temes específics de la titulació i que complementen la formació del professional versàtil que exigeix la nostra societat (Economia, Sociologia, Tributació, Institucions de Dret Públic i privat, etc.), i assignatures que pretenen preparar les bases d'una especialització mitjançant l'oferta optatives.
En definitiva, un conjunt d'aprenentatges la finalitat dels quals és la preparació per al desenvolupament de tasques professionals com l'assessorament extern a les empreses en matèria laboral, la integració als departaments de personal de les organitzacions, la defensa en judici laboral d'assumptes d'aquest tipus, així com la incorporació als cossos de gestió de les administracions públiques, preferentment dels que tenen funcions en matèria laboral o de seguretat social.
# Galeries Lafayette

Galeries Lafayette és una marca de grans magatzems propietat del Grup Galeries Lafayette. La idea de les Galeries Lafayette és proposar sobre un sol espai desenes de grans marques de moda (sobretot des dels anys 50, amb la revolució del prêt-à-porter), de bosses de mà, complements, joies i llar, entre d'altres. Totes les marques, que varien depenent del magatzem, són presentades sobre stands propis com petites botigues que presenten una selecció d'articles de la casa.

## Referències

* ↑ Philippe Verheyde, Les grands magasins parisiens, Balland, 2012, 239 p.
# Saint-Igny-de-Roche

Saint-Igny-de-Roche és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 700 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Maurice Boucaud | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 501 | 534 | 528 | 509 | 559 | 578 | 700 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Decret

Un decret (del llatí decretum, «decisió») és un tipus d'acte administratiu emanat habitualment pel poder executiu i que, generalment, posseïx un contingut reglamentari, per la qual cosa el seu rang és jeràrquicament inferior al de les lleis.
Aquesta regla general té excepcions en quasi totes les legislacions, normalment per a situacions d'urgència i altres específicament regulades.
Viccionari
# Sacro Cuore di Maria (títol cardenalici)

Sacro Cuore de Maria és un títol cardenalici instituït pel papa Pau VI el 5 de febrer de 1965, amb què va dotar la basílica del Sagrat Cor Immaculat de Maria (Roma), edificada l'any 1923 i regida pels Missioners Claretians.

## Titulars

* Ángel Herrera Oria (1965-1968)
* Arcadio María Larraona y Saralegui, C.M.F. (1969-1973)
* Lawrence Trevor Picachy, S.J. (1976 - 1992)
* Julius Riyadi Darmaatmadja, S.J. (1994)

## Referències

* ↑ Fitxa a Catholic-hierarchy. (Consulta:17.03.2016.)
# Sacrofanita

La sacrofanita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la cancrinita. Rep el nom de la localitat de Sacrofano, a Itàlia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La sacrofanita és un silicat de fórmula química (Na$_{61}$K$_{19}$Ca$_{32}$)(Si$_{84}$Al$_{84}$O$_{336}$)(SO₄)$_{26}$Cl₂F₆· 2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1979. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sacrofanita pertany a «09.FB - Tectosilicats sense H₂O zeolítica amb anions addicionals» juntament amb els següents minerals: afghanita, bystrita, cancrinita, cancrisilita, davyna, franzinita, giuseppettita, hidroxicancrinita, liottita, microsommita, pitiglianoïta, quadridavyna, tounkita, vishnevita, marinellita, farneseïta, alloriïta, fantappieïta, cianoxalita, balliranoïta, carbobystrita, depmeierita, kircherita, bicchulita, danalita, genthelvita, haüyna, helvina, kamaishilita, lazurita, noseana, sodalita, tsaregorodtsevita, tugtupita, marialita, meionita i silvialita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la vall de Biachella, a la localitat de Sacrofano, a la regió del Laci (Itàlia). També ha estat trobada a la propera muntanya de Cavalluccio, així com al massís alcalí de Turii, a l'óblast de Múrmansk (Rússia). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Sacrofanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 febrer 2020].
# Saint-Aubin-du-Cormier

Saint-Aubin-du-Cormier (en bretó Sant-Albin-an-Hiliber, en gal·ló Grand'St Aubin) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 3.523 habitants. Limita amb els municipis de Mézières-sur-Couesnon, Saint-Jean-sur-Couesnon, Saint-Georges-de-Chesné, Mecé, Livré-sur-Changeon, Liffré, Gosné, Ercé-près-Liffré i Gahard.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.798 | 1.714 | 1.776 | 2.235 | 2.040 | 2.746 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marie-Thérèse Auneau | |
# Daniel (Wyoming)

Daniel és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 89 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Daniel tenia 89 habitants, 41 habitatges, i 27 famílies. La densitat de població era de 6,3 habitants/km².
Dels 41 habitatges en un 24,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,7% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 34,1% no eren unitats familiars. En el 31,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,2% tenia menys de 18 anys, un 2,2% entre 18 i 24, un 31,5% entre 25 i 44, un 33,7% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.250 $ i la renda mediana per família de 24.821 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 43.438 $. La renda per capita de la població era de 21.213 $. Entorn del 21,7% de les famílies i el 24,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Daniel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Daniel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Sal·lústia Bàrbia Orbiana

Sal·lústia Bàrbia Orbiana, en llatí i de nom complet Gnea Seia Erennia Sallustia Barbia Orbiana fou una emperadriu romana.
Era una de les tres esposes d'Alexandre Sever. Les desavinences amb la seva sogra Júlia Mamea provocaren l'assassinat del seu pare Seius Sallustius i el seu exili a Líbia, segons Herodià.
El seu nom només és conegut per les monedes i inscripcions, on se li dona el títol d'Augusta.

## Referències

* ↑ Orbiana, Sallustia Barbia a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 40
# Crotonaldehid

El crotonaldehid és un compost químic amb la fórmula CH₃CH=CHCHO. Aquest compost normalment es comercialitza com una mescla dels isòmers E- i Z-. És un líquid lacrimogen moderadament soluble en aigua i miscible en solvents orgànics. És un aldehid insaturat que és un intermedi versàtil en la síntesi orgànica. Es troba en diversos productes alimentaris com per exemple l'oli de soia.

## Producció i ús

El crotonaldehid es fabrica per condensació crotònica de l'acetaldehid:
La seva principal aplicació és com a precursor de productes químics. L'àcid sòrbic, un conservant d'aliments i la trimetilhidroquinona, un precursor de la vitamina E, es preparen a partir del crotonaldehid.

## Seguretat

El crotonaldehid és un irritant.

## Referències

* ↑ R. P. Schulz, J. Blumenstein, C. Kohlpaintner "Crotonaldehyde and Crotonic Acid" Ullmann's Encyclopedia of Chemical Technology, Wiley-VCH, Weinheim: 2005. doi:10.1002/14356007.a08_083

## Vegeu també

* 3-hidroxibutanal

## Enllaços externs

* Hazardous Substance Fact Sheet Arxivat 2006-06-24 a Wayback Machine.
* CDC - NIOSH Pocket Guide to Chemical Hazards
# Safareig de Cal Ròmul Torrents

El Safareig de Cal Ròmul Torrents és una obra del municipi de Sant Pere de Riudebitlles (Alt Penedès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El safareig forma part de les diverses construccions situades dins el centre urbà de Sant Pere de Riudebitlles, interessants per aspectes concrets: composició o coronaments de façana, motius ornamentals, etc.

## Referències

* ↑ «Safareig de Cal Ròmul Torrents». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 febrer 2015].
# Safareig de Penelles

El Safareig de Penelles és una obra de Penelles (Noguera) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El safareig està situat a l'oest del nucli de Penelles, sobre el camí de les roques. Es tracta d'una estructura quadrada de 50 cm de profunditat feta amb blocs de pedra coberts per rajoles.
Aquest safareig es va construir per substituir l'antiga bassa del carrer del Carme, a tocar del carrer de les Roques, ja que impedia el creixement d'aquest vial. Els problemes d'insalubritat eren considerables la zona quedava enfangada i es feia pudor a causa dels productes utilitzats per rentar.
El 1892 el consistori de Penelles va vendre, mitjançant subhasta pública, l'indret ocupat per l'antiga bassa de rentar. Amb aquests diners es va poder finançar el nou rentador. A principis de 1894 el safareig ja estava acabat. Posteriorment, però es va haver de fer un desguàs per evitar que s'acumulés l'aigua al voltant del safareig.

## Referències

* 1 2 3 «Safareig de Penelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Darryn Hill

Darryn Hill (Perth, 11 d'agost de 1974) va ser un ciclista australià, que s'especialitzà en la pista, concretament la velocitat.
Del seu palmarès en pista destaca la medalla als Jocs Olímpics de Sydney i cinc més als Campionats del Món de Ciclisme en pista.

## Palmarès

* 1995
** Campió del món de velocitat
* 1996
** Campió del món de velocitat per equips (amb Gary Neiwand i Shane Kelly)
* 1998
** Medalla d'or als Jocs de la Commonwealth en Velocitat
* 2000
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Sydney en Velocitat per equips (amb Gary Neiwand i Sean Eadie)

### Resultats a la Copa del Món

* 1995
** 1r a Adelaida i Tòquio, en Velocitat
** 1r a Tòquio, en Keirin
* 1997
** 1r a Trexlertown i Fiorenzuola d'Arda, en Keirin
** 1r a Trexlertown, en Velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Darse cuenta (pel·lícula)

Darse cuenta és una pel·lícula argentina dramàtica de 1984 dirigida per Alejandro Doria, escrita per Jacobo Langsner i Alejandro Doria, sobre una idea de China Zorrilla. Protagonitzada per Luis Brandoni amb les actuacions especials de Dora Baret, Luisina Brando, Lito Cruz, Oscar Ferrigno i China Zorrilla. I la presentació de Darío Grandinetti. Va ser estrenada el 30 d'agost de 1984 i va resultar guanyadora de cinc premis, inclòs el Premi Cóndor de Plata a la millor pel·lícula el 1985.
El film està basat en una història real, i va ser el debut cinematogràfic de Grandinetti.

## Sinopsi

Durant els anys finals de la fosca època de la última dictadura cívico-militar i la guerra de Malvines, un jove (Darío Grandinetti) sofreix un accident automobilístic i és traslladat a un hospital públic (Hospital Muñiz). En coma i amb greus afeccions a la seva columna, els professionals consideren que no té probabilitats de sobreviure dignament, i és pràcticament abandonat en aquest estat per la seva família, parella i amics. No obstant això, un metge obstinat, solidari i de principis (Luis Brandoni) lluita per salvar-lo, amb l'ajuda d'una de les infermeres del lloc (China Zorrilla).

## Repartiment

* Luis Brandoni com Carlos Ventura
* Dora Baret com Delia
* Luisina Brando com Susana
* Lito Cruz com Marcelo
* Oscar Ferrigno com El Profesor
* María Vaner com Nora
* China Zorrilla com Ágada
* Darío Grandinetti com Juan
* Fernando Álvarez
* Clotilde Borella com Mare d'embarassada
* Mónica Villa com Gladys
* Manuel Callau
* Juan Carlos Corazza
* Norberto Díaz
* Gabriela Flores
* Patricia Hart
* Jean Pierre Noher com Tècnic Laboratori
* Ruben Cosenza
* Jorge Marrale com Ferrero
* Roberto Acinelli
* Bela Ariel
* Osvaldo Becerra
* Maria Fernanda Bioncini
* Omar Brandon
* Margarita Burke
* Omar Cenzano
* Oscar De Franchi
* Daniel Di Biase
* Victor Dimatt
* Maria Victoria Fraga
* Norma Ibarra
* Roberto Maiocco
* Daniela Ornstein
* Matías Puelles
* Rafael Rodríguez
* Ana Sadi
* Oscar Ziccarello
* Miguel Ávila

## Premis

* Premis Còndor de Plata (1985): millor pel·lícula, millor director, millor llibre original i millor actriu de repartiment (China Zorrilla).
* Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana (1984): millor actriu (China Zorrilla).
* Festival de Cinema Llatinoamericà de Biarritz de 1985: el Premi del Públic de Llargmetratges al.
* Es va projectar fora de competició al 36è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Referències

* ↑ Lista de premios de la Asociación de Cronistas Cinematográficos de la Argentina - Década del '80 Arxivat 2014-05-19 a Wayback Machine. ONI.escuelas.edu.ar
* ↑ «La TV Pública emitirá este sábado una versión restaurada de la película 'Darse cuenta'» (en castellà). Télam, 19-08-2022 [Consulta: 13 desembre 2022].
* 1 2 Variety international film guide. 1994. Hamlyn, 1993, p. 66. ISBN 9780600580058.
* ↑ Kolbowski, Silvia «Out of Cold Blood: New Argentine Films». Afterimage, 14, 1, pàg. 4,7.

## Enllaços externs

* Darse cuentaArxivat 2011-06-12 a Wayback Machine. Cine Nacional
* Darse cuenta a YouTube
# Fernando Piñero Gallego

Fernando Piñero Gallego (Águilas, 22 de febrer de 1967) va ser un ciclista espanyol, que fou professional entre 1990 i 1994. Els principals èxits foren dues victòries d'etapes a la Setmana Catalana i a la Volta a Portugal

## Palmarès

* 1986
** 1r a la Volta a Cartagena
* 1987
** 1r al Circuito Montañés
* 1991
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
* 1992
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana

### Resultats al Tour de França

* 1992. 60è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1992. 91è de la classificació general
* 1993. 84è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Rhacophorus rufipes

Rhacophorus rufipes és una espècie de granota que viu a Indonèsia i Malàisia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Iskandar, D., Das, I., Stuebing, R., Lakim, M., Yambun, P. & Mumpuni 2004. Rhacophorus rufipes. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Gartnait

Gartnait o Gauiach Diuberr, és un rei llegendari dels pictes que hauria regnat a finals del segle iv.
Gartnait va succeir a Uuradech Uecla a finals del segle iv. Les diferents llistes de reis li atribueixen un regnat de 40 o 60 anys, tot i que és poc probable. El va succeir Talorc mac Achiuir. Per la seva banda, la llista de Joan de Fordun li atorga un regnat de 60 anys entre els reis Uuradech i un tal Hurgust mac Forgo que l'associa amb la llegenda de Sant Andreu.

## Referències

* ↑ Chadwick, 1949, p. 8.
* ↑ Ashley, 1998, p. 169.
* ↑ Calise, 2002, p. 229.

## Bibliografia

* Ashley, Mike. British Kings & Queens (llibre) (en anglès). Londres: Robinson, 1998 (Mammoth Books). ISBN 1841190969. «Talorc mac Achiuir»
* Calise, J. M. P.. Pictish Sourcebook, Documents of Medieval Legend and Dark Age History (llibre). Londres: Greenwood Press, 2002. ISBN 0313322953.
* Chadwick, Hector Munro. Early Scotland: The Picts, the Scots and the Welsh of Southern Scotland (llibre). Cambridge: Cambridge University Press, 1949. ISBN 9781107693913.
# Gartnait IV

Gartnait IV, també conegut amb el nom de Gartnait mac Donnel (també amb les formes de Domnaill o Dúngail), va ser rei dels pictes de 657 a 663.
La Crònica picta li dona al seu regnat 6 anys i mig. Els Annals d'Ulster i els de Tigernach per la seva banda només mencionen la seva mort.
Se'l considera fill de Domnall Brecc. Es creu que es tractava d'un cabdill subordinat al poder del regne de Northúmbria, com també ho hauria estat el seu predecessor Talorgan mac Enfret i, també, el seu germà i successor Drust mac Donnel.
El seu regne, com també el sel seu germà, coïncideix amb un període de desenvolupament de l'expansionisme dels angles de Northúmbria. Aquest expansionisme va rebre el suport dels escots, parcialment sotmesos després de les desfetes de Domnall Brecc, que recolzaran els northúmbris contra els pictes i els bretons de Strathclyde.

## Referències

* ↑ Annals d'Ulster, AU 663.3
* ↑ Crònica picta (en gaèlic i anglès). Edimburg: H. M. General register house, 1867, p. 7.

## Bibliografia

* Anderson, Alan Orr. Early Sources of Scottish History A.D 500–1286 (llibre). vol. 1. Stamford: Paul Watkins, 1990. ISBN 1-871615-03-8.
* Calise, J. M. P.. Pictish Sourcebook, Documents of Medieval Legend and Dark Age History (llibre). Londres: Greenwood Press, 2002. ISBN 0313322953.
* Cumming, W. A.. The Age of the Picts (llibre). Londres: Sutton Publishing, 1998. ISBN 0750916087.
* Skene, W. F.. Chronicles Of The Picts,Chronicles Of The Scots, And Other Early Memorials Of Scottish History (llibre). Edimburg: H.M General Register House, 1867. «Reimprès per Kessinger Publishings's (2007) ISBN 1432551051» .
# Gartnait III

Gartnait III, també conegut amb els noms de Gartnait mac Wid o Gartnait mac Foth, va ser rei dels pictes del 631 al 635.
Es dedueix pels noms amb els que apareixen a les cròniques que Gernait III era germà de Bruide mac Wid i de Talorg mac Wid, també reis dels pictes durant el segon quart del segle vii. Era net del rei Nechtan nepos Uerb.
La Crònica picta li atribueix un regnat de 4 anys i els Annals d'Ulster diuen simplement:

## Referències

* ↑ Crònica picta (en gaèlic i anglès). Edimburg: H. M. General register house, 1867, p. 7.
* ↑ Annales d'Ulster, U 635.8

## Bibliografia

* Anderson, Alan Orr. Early Sources of Scottish History A.D 500–1286 (llibre). vol. 1. Stamford: Paul Watkins, 1990. ISBN 1-871615-03-8. (anglès)
* Calise, J. M. P.. Pictish Sourcebook, Documents of Medieval Legend and Dark Age History (llibre). Londres: Greenwood Press, 2002. ISBN 0313322953. (anglès)
* Cumming, W. A.. The Age of the Picts (llibre). Londres: Sutton Publishing, 1998. ISBN 0750916087. (anglès)
* Forbes Skene, William. Chronicle of the Picts and the Scots (llibre). Edimburg: H.M General Register House, 1867. (anglès)
# Antónovka

«Antónovka» té aquests significats:
* Antónovka (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
* Antónivka (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna
# Frente de Liberación de Andalucía

Frente de Liberación de Andalucía (FLA) fou un partit polític independentista andalús format el juliol de 1978 pel documentalista cordovès i antic militant del PCE Antonio Medina Molera (després es convertiria a l'islam i canviaria el nom pel d'Abderramán), de la unió de diverses faccions escindides de moviments d'esquerra, nacionalistes i activistes llibertaris, com el Partido Socialista Unificado de Andalucía (PSUA) i la Izquierda Nacionalista de Andalucía (INA). A Catalunya va mantenir bones relacions amb el PSAN i fins i tot va donar suport al Bloc d'Esquerra d'Alliberament Nacional (BEAN), del que en formava part el PSAN, a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980.
El Front va desaparèixer el 1980 i la majoria dels seus militants fundaren la Yama'a Islámica de Al-Andalus, que en l'àmbit polític promouria el partit Liberación Andaluza, que no sols reivindica la independència d'Andalusia sinó també el llegat islàmic d'Al-Andalús.

## Referències

* ↑ La transición en Andalucía Arxivat 2016-03-24 a Wayback Machine., 1978
* ↑ Rosón Lorente, Francisco Javier. ¿El retorno de Tariq? Comunidades etnorreligiosas en el Albayzín granadino (tesi doctoral). dirigida por Gunther Dietz. Granada: Editorial de la Universidad de Granada, maig de 2008, p. 91. ISBN 978-84-691-4584-5. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ Francisco García Duarte El Ideal de Blas Infante en Cataluña Arxivat 2014-11-27 a Wayback Machine., p. 73

## Vegeu també

* Frente Andaluz de Liberación