OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ruta 3 (Uruguai)

La Ruta 3 General José Gervasio Artigas (R3) és una de les carreteres més importants de l'Uruguai i una de les més llargues. Neix al quilòmetre 67 de la Ruta 1, al departament de San José, amb direcció nord i nord-oest, i travessa els departaments de San José, Flores, Soriano, Río Negro, Paysandú, Salto i Artigas. A més connecta les poblacions i capitals departamentals de San José de Mayo, Trinidad, Young, Paysandú, Salto i Bella Unión.
Amb un recorregut de gairebé 600 km, la ruta 3 és transitada també per turistes amb destinació Termas del Arapey, entre altres balnearis termals, i procedents de la zona sud de l'Uruguai.
La distància de la ruta segueix com a referència el quilòmetre zero, igual que les rutes 1, 5, 6, 7, 8, 9 i IB, el qual és el Pilar o Estàtua de la Llibertat de la Plaça de Cagancha, al barri Centro de Montevideo.

## Destinacions i encreuaments

Aquestes són les poblacions sobre les quals passa la Ruta 3, així com els principals encreuaments amb altres rutes i carreteres nacionals i internacionals.

### Departament de San José

* km. 67 de la Ruta 1, entre Puntas de Valdez i Rafael Perazza.
* km. 90 San José de Mayo, Ruta 11 oest a Ecilda Paullier i est a Atlántida.

### Departament de Flores

* km. 189 Trinidad, Ruta 14 oest a Mercedes i est a Durazno i La Coronilla a la costa de Rocha.
* km. 238 travessa Río Negro i entra al departament de Río Negro.

### Departament de Río Negro

* km. 317 Young Ruta 25 sud a Ruta 24 i Nord a Ruta 90.

### Departament de Paysandú

* km. 376 Paysandú, Ruta 90 Est.
* km. 381 una ruta de 6 km la connecta amb el Pont Internacional General Artigas i amb la Ruta 135 de l'Argentina.
* km. 410 Ruta 26 Est-Sud-est a Tacuarembó i Melo.
* km. 441 Termas de Guaviyú

### Departament de Salto

* km. 488 Termas del Daymán
* km. 496 Salto, Ruta 31 sud-est a Tacuarembó.

### Departament d'Artigas

* km. 636 Ruta 30 Nord-est a Artigas.
* km. 659 Bella Unión - connecta amb la carretera federal brasilera BR-472.

## Referències

* ↑ «LLEI N. 14.361» (en castellà). República Oriental de l'Uruguai, Poder Legislatiu, 1975. [Consulta: 19 setembre 2011].
* ↑ «Informació sobre les rutes de l'Uruguai» (en castellà). Turisme a l'Uruguai – Turismo Uruguayo .com, 2011. Arxivat de l'original el 2016-06-28. [Consulta: 19 setembre 2011].
* ↑ Ruta termal del Uruguay Arxivat 2010-12-31 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ «Kilómetro cero en Plaza Cagancha» (en castellà). Junta Departamental de Montevideo, 25-03-2010. Arxivat de l'original el 2012-06-29. [Consulta: 19 setembre 2011].
# Roca d'en Massanet

La Roca d'en Massanet, també anomenada Roca del Lleó, està situada a la ronda del Pedró de l'Escala (Alt Empordà). Aquesta ronda abans era un camí ramader molt utilitzat per anar a la font i safareig del Pedró, El 1965 l'alcalde Joan Massanet va fer ampliar el vial i hi va deixar la roca com a record. La seva forma recorda un lleó, motiu del seu nom popular. El 3 de setembre de 2011, durant la festa major de l'Escala, s'hi va posar una placa explicativa.

## Referències

* ↑ «Roca d'en Massanet». Web oficial de Turisme de l'Escala-Empúries.
* ↑ «Posen una placa a la roca d'en Massanet». El Punt Avui, 04-09-2011.
# Ràtzia de 910

La Ràtzia de 910 fou una campanya de l'Emirat de Còrdova contra els comtats de Pallars i Ribagorça.

## Antecedents

L'agost del 872, Bernat de Gòtia moria assassinat per un vassall de Bernat Plantapilosa i Oliba II fou restituït en el comtats de Carcassona i Rasés, i Plantapilosa va governar Tolosa i Llemotges. El Pallars i la Ribagorça s'escaparen del seu control, donat que els partidaris del comte assassinat crearen una dinastia nova iniciada per Ramon I de Pallars i Ribagorça, però fou atacat per Llop ibn Muhàmmad el 904 per enfrontar-se amb Ramon I, prenent-li els castells de Sarroca de Bellera, Castissent i Mola de Baró, assolint la màxima extensió dels seus dominis. Va causar grans destrosses i saquejos pel comtat pirinenc; van morir set-centes persones i va capturar-ne prop de mil, entre elles el fill del comte, Isarn.
Muhàmmad al-Tawil prengué l'herència a Furtun ibn Llop, fill de Llop ibn Muhàmmad i va convertir-se en Valí de Lleida el 908 i s'apoderà a la Ribagorça de Roda i Montpedrós (Pedrui). El 909 al Tawil, emprengué una ràtzia per la frontera del Comtat de Pallars, conquerint a Ramon I de Pallars i Ribagorça la vall de l'Isàvena amb els castells i llocs d'Oliola, Ponts i Alguaire.

## Ràtzia de 910

Muhàmmad al-Tawil emprengué el 910 una nova ràtzia, conquerint els castells i llocs d'Oliola, Gualter i arribant a La Seu d'Urgell.

## Referències

* ↑ Pere Català Roca, Els castells catalans
* ↑ Abadal i de Vinyals, Ramon. Catalunya carolíngia. Institut d'Estudis Catalans, 1926-55.
* ↑ (castellà) Taifa de Huesca
* ↑ ABADAL Y VINYALS, Ramón: Els primers comtes catalans, Volum 1. Pàgina 314
* ↑ (castellà) A. Duran Gudiol, Aragón, Sobrarbe y ribagorza en los siglos IX y X: Geografía condal
* ↑ Hernàndez Cardona, Francesc Xavier. Història militar de Catalunya, vol. I, dels íbers als carolingis. 1a. Rafael Dalmau Editor, 2001, p.158. ISBN 84-232-0639-4.
# Difícil Equilibrio

Difícil Equilibrio és un grup de rock progressiu experimental creat a mitjans dels anys 90 a Badalona, el Barcelonès, Catalunya.

## Discografia

* Ruptura (Single amb Clan, 1989 Berman Internacional)
* Difícil Equilibrio (CD 1997, Liquid Records)
* The Great Red Lament in Aspic (CD 1998, Efervescente)
* Trayecto (CD 2000, Musea)
* Simétricanarquía (CD 2002, Musea)
* Flood (CD 2005 Musea)
* Present - Live Tiana 2008 (DVD - 2009, Musea)
* La Pèrdua (CD/LP 2013, Musea i Difícil Records)
* Tapís (CD/LP 2017, Difícil Records i El Pont del Petroli)

## Referències

* ↑ «Entrevista con el grupo Difícil Equilibrio de Badalona» (en castellà). Discópolis, 14-04-2021. [Consulta: 5 novembre 2017].

## Bibliografia

* Robert Fripp y King Crimson ; música de alto riesgo (1994) López Ruiz, José Miguel. ISBN 84-88857-06-3, ISBN 978-84-88857-06-4. Pag: 206
* Radiografía del rock experimental, De la psicodelia a la actualidad del rock progresivo (2006) Guillén Barrantes, Sergio ; Puente Gómez, Andrés. ISBN 84-933354-5-2, ISBN 978-84-933354-5-8. Pag: 368, 382, 393, 447
* Enciclopedia de la música progresiva en España : 2002, y aún-- una Odisea (2007) Barroso Rivera, Antonio José. ISBN 978-84-935317-1-3. Pag: 41, 99, 118, 119, 336, 344

## Enllaços externs

* Entrevista a Lluís Rodrigues (Difícil Equilibrio) amb motiu de la publicació del DVD “Present - Live Tiana 2008” al programa “Sortida Nord de Televisió de Badalona”
* Discografia a Discogs
* Radio 3
* http://no80s-gruposnacionales.blogspot.com.es/2015/02/los-del-dificil-equilibrio.html Grupos de los 80
# Distribució contínua de Bernoulli

En teoria de probabilitats, estadística i aprenentatge automàtic, la distribució contínua de Bernoulli és una família de distribucions de probabilitat contínues parametritzades per un sol paràmetre de forma $\lambda \in (0,1)$, definit en l'interval unitari $x\in [0,1]$, per:
$p(x|\lambda )\propto \lambda ^{x}(1-\lambda )^{1-x}.$
La distribució contínua de Bernoulli sorgeix en l'aprenentatge profund i la visió per ordinador, específicament en el context dels autoencoders variacionals, per modelar les intensitats de píxels d'imatges naturals. Com a tal, defineix una contrapartida probabilística adequada per a la pèrdua d'entropia creuada binària que s'utilitza habitualment, que sovint s'aplica a contínues, $[0,1]$ - dades valorades. Aquesta pràctica equival a ignorar la constant normalitzadora de la distribució contínua de Bernoulli, ja que la pèrdua d'entropia creuada binària només defineix una veritable probabilitat logarítmica per a discrets, $\{0,1\}$ - dades valorades.
El Bernoulli continu també defineix una família exponencial de distribucions. Escriptura $\eta =\log \left(\lambda /(1-\lambda )\right)$ per al paràmetre natural, la densitat es pot reescriure en forma canònica: $p(x|\eta )\propto \exp(\eta x)$ .

## Distribucions relacionades
### Distribució de Bernoulli

El Bernoulli continu es pot pensar com una relaxació contínua de la distribució de Bernoulli, que es defineix en el conjunt discret. $\{0,1\}$ per la funció de massa de probabilitat:
$p(x)=p^{x}(1-p)^{1-x},$
on $p$ és un paràmetre escalar entre 0 i 1. Aplicant aquesta mateixa forma funcional a l'interval continu $[0,1]$ dona lloc a la funció de densitat de probabilitat de Bernoulli contínua, fins a una constant normalitzadora.

### Distribució beta

La distribució Beta té la funció de densitat:
$p(x)\propto x^{\alpha -1}(1-x)^{\beta -1},$
que es pot reescriure com:
$p(x)\propto x_{1}^{\alpha _{1}-1}x_{2}^{\alpha _{2}-1},$
on $\alpha _{1},\alpha _{2}$ són paràmetres escalars positius, i $(x_{1},x_{2})$ representa un punt arbitrari dins del símplex 1, $\Delta ^{1}=\{(x_{1},x_{2}):x_{1}>0,x_{2}>0,x_{1}+x_{2}=1\}$ . Canviant el paper del paràmetre i l'argument en aquesta funció de densitat, obtenim:
$p(x)\propto \alpha _{1}^{x_{1}}\alpha _{2}^{x_{2}}.$

## Referències

* ↑ «Continuous Bernoulli Distribution» (en anglès). https://math.stackexchange.com.+[Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «[https://vixra.org/pdf/2012.0088v1.pdf Continuous Bernoulli distribution --- simulator and test statistic]» (en anglès). https://vixra.org.+[Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ Weisstein, Eric W. «Bernoulli Distribution» (en anglès). https://mathworld.wolfram.com.+[Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «3.3: Bernoulli and Binomial Distributions» (en anglès). https://stats.libretexts.org,+28-12-2018.+[Consulta: 9 juliol 2023].
# Distribució circular uniforme

En la teoria de la probabilitat i l'estadística direccional, una distribució circular uniforme és una distribució de probabilitat sobre el cercle unitat la densitat del qual és uniforme per a tots els angles.

## Descripció
### Definició

La funció de densitat de probabilitat (pdf) de la distribució uniforme circular, p. ex. amb $\theta \in [0,2\pi )$, és:
$f_{UC}(\theta )={\frac {1}{2\pi }}.$

### Moments respecte a una parametrització

Considerem la variable circular $z=e^{i\theta }$ amb $z=1$ a l'angle base $\theta =0$. En aquests termes, els moments circulars de la distribució circular uniforme són tots zero, excepte $m_{0}$:
$\langle z^{n}\rangle =\delta _{n}$
on $\delta _{n}$ és el símbol del delta de Kronecker.

## Referències

* ↑ Circular Probability Distributions (en anglès). Volume 5. https://www.worldscientific.com.+ WORLD SCIENTIFIC, 4-2001, p. 25–64. DOI 10.1142/9789812779267_0002. ISBN 978-981-02-3778-3.
* ↑ «5.2 The Uniform Distribution - Introductory Statistics | OpenStax» (en anglès). https://openstax.org.+[Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ Weisstein, Eric W. «Uniform Distribution» (en anglès). [Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ «Uniformly distribute x points inside a circle» (en anglès). https://stackoverflow.com.+[Consulta: 8 juliol 2023].
# Diana Matheson

Diana Beverly Matheson (Mississauga, Ontario, Canadà; 6 d'abril de 1984) és una futbolista canadenca. Juga com migcampista i el seu equip actual és el Seattle Reign F.C. de la National Women's Soccer League dels Estats Units.

## Clubs

| Club | País | Any |
| LSK Kvinner FK | Noruega | 2008 - 2010 |
| Washington Spirit | Estats Units | 2013 - 2016 |
| Seattle Reign F.C. | Estats Units | 2017 - |

## Palmarès
### Campionats internacionals

| Títol | Equip | Seu | Any |
| Jocs Olímpics | Selecció del Canadà | Londres | 2012 |

## Referències

* ↑ Fitxa de la jugadora en Women.soccerway.com

## Enllaços externs

* Ficha de la jugadora Arxivat 2017-02-06 a Wayback Machine. en Fifa.com
# Diana Marion Maxwell

Diana Marion Maxwell (baronessa Farnham, DCVO JP, 24 de maig de 1931 - 29 de desembre de 2021) va ser una cortesana britànica que va servir com a dama de la cambra de la reina Elisabet II des de 1987 fins a la seva mort el 2021.

## Referències

* ↑ Nast, Condé. «Isabel II remata su 'annus horribilis' con la pérdida de lady Farnham, su amiga y dama de compañía durante más de 30 años» (en espanyol europeu), 03-01-2022. [Consulta: 21 maig 2022].
* ↑ Callarissa, Joan. «La reina Elisabet II comença l'any amb un comiat: perd la seva amiga Lady Farnham», 03-01-2022. [Consulta: 21 maig 2022].
# Saint John's College (Oxford)

El Saint John's College és un dels colleges que constitueixen la Universitat d'Oxford, al Regne Unit. Va ser fundat l'any 1555 pel comerciant Sir Thomas White, que té el cor enterrat a la capella. El college és reconegut pel fet de ser el més ric d'Oxford, amb un pressupost estimat el 2006 de 304 milions de lliures, i els resultats que obtenen els estudiants el situen habitualment en la primera posició de la University's Norrington Table.

## Història

Thomas White era catòlic i originàriament va crear el Saint John's com una font de clergues catòlics per donar suport a la Contrareforma. Sant Edmund Campion, un màrtir catòlic, va ser alumne del Saint John's.
Inicialment, aquest college era de dimensions reduïdes i no estava ben dotat econòmicament.
El Saint John's va esdevenir un centre formador de clergues anglicans, però aviat es va decantar cap al Dret i la Medicina. Entre els seus estudiants hi ha l'arquebisbe Laud, el pare i els germans de Jane Austen, la intel·lectual Sidney Ball, l'advocat i polític bengalí Abdur Rasul i, més recentment, Tony Blair.

## Edificis del college

La major part dels edificis del college estan organitzats en set patis:
* El Pati Principal: del segle xv, formava part de l'antic monestir de Saint Bernard.
* El Pati de Canterbury: exemple d'arquitectura renaixentista italiana a Oxford.
* El Pati del Dofí: al lloc que ocupava l'antic Dolphin Inn.
* El Pati del Jardí: un pati neoitalià modern (1993).
* El Pati Nord: una barreja irregular d'edificis dels segles XVIII, XIX i XX.

## Antics alumnes

* Kingsley Amis
* Tony Blair
* Edmund Campion
* George Cave
* Victoria Coren
* Evan Davis (periodista)
* Reginald de Koven
* Alan Duncan
* Gwynfor Evans
* James Eyre
* Reginald John Farrer
* Príncep Fumihito del Japó
* Geoffrey Gallop
* Adrian Goldsworthy
* Robert Graves
* Ralph Hartley
* Eric Heaton
* Robert Henley, 1r comte de Northington
* A. E. Housman
* Roger Howell, Jr.
* Edward James (màrtir)
* Simon Jenkins
* William Juxon
* Khoo Boon Hui
* John Lanchester
* Philip Larkin
* William Laud
* Henry Longueville Mansel
* Rhodri Morgan (Primer Ministre de l'Assemblea Gal·lesa)
* Gilbert Murray
* Lester B. Pearson
* Peter Preston
* William Mitchell Ramsay
* Dean Rusk
* James Shirley
* J. K. Stanford
* Sir Peter Frederick Strawson
* D. J. Taylor
* Sir Stephen Richards (Lord Justice)
* Jethro Tull
* Stephen Wolfram
* John Wain
* Yannis Philippakis

## Referències

* ↑ Oxford College Endowment Incomes, 1973-2006 (updated July 2007)
* ↑ Mayer, Matt. «Norrington Table 2000-2006». Arxivat de l'original el 2006-12-06. [Consulta: 8 març 2015].
* ↑ John Case and Aristotelianism in Renaissance England By Charles Bernard Schmitt, MQUP, 1983, 0773510052

## Enllaços externs

* Web oficial del St John's College.
* Web de la Universitat de Oxford.
* Tour Virtual del St. John's College. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Discogobio microstoma

Discogobio microstoma és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al Vietnam.

## Referències

* ↑ Lin S.-Y. 1931. Carps and carp-like fishes of Kwangtung and adjacent inlands. Carps Kwangtung. 1-167.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M., 2001. Freshwater fishes of northern Vietnam. A preliminary check-list of the fishes known or expected to occur in northern Vietnam with comments on systematics and nomenclature. Environment and Social Development Unit, East Asia and Pacific Region. The World Bank. Freshwater Fish. Vietnam (BOOK), Juny: i-iii + 1-123 + 1-18.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rutòidies

Rutoideae és una subfamília de plantes de flors que pertany a la família de les Rutaceae.

## Gèneres

| Agathosma Asterolasia Boenninghausenia Boronia | Choisya Correa Dictamnus Eriostemon | Erythrochiton Esenbeckia Lunasia Melicope | Phebalium Pilocarpus Ruta Zanthoxylum |

## Enllaços externs

* http://132.236.163.181/index.html Arxivat 2006-04-28 a Wayback Machine. PlantSystematic
# Aphodius ater

L'Aphodius ater és una espècie de coleòpter de la família Escarabèids que habita en el paleàrtic: Europa i Àsia.

## Referències

* ↑ de Jong, Y.S.D.M. (ed.): Fauna Europaea version 2.6.2 Agrilinus ater Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
# Club Deportivo Coyotes Neza

El Club Deportivo Coyotes Neza, també conegut com a Deportivo Neza, fou un club de futbol mexicà de la ciutat de Nezahualcóyotl, Estat de Mèxic.

## Història

El club va ser fundat el 1978 amb el nom Deportivo Neza en comprar la franquícia del Club de Fútbol Laguna, jugant a la ciutat de Texcoco. Jugà a primera divisió entre 1978 i 1988 quan el club fou venut esdevenint Correcaminos UAT.
Als anys noranta es creà a la ciutat un nou club anomenat Toros Neza.

## Evolució de l'uniforme

| 1979 | 1980 | 1981 | 1982 |

## Referències

* ↑ «Mexican Clubs» (en castellà). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: maig 2003].
* ↑ «MedioTiempo.com stats 1978-79» (en castellà). [Consulta: maig 2009].
* ↑ «www.rsssf.coms Stats: All first division Tournaments played».
* ↑ «Mexico 1987/88 WWW.RSSSF.COM». Arxivat de l'original el 2004-04-13. [Consulta: març 2004].
# Istiblennius steindachneri

Istiblennius steindachneri és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Kenya fins a Moçambic, l'Illa Juan de Nova (davant les costes de Madagascar), el nord de Madagascar, Maurici i les Seychelles.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Springer, V. G. i J. T. Williams, 1994: The Indo-Pacific blenniid fish genus Istiblennius reappraised: a revision of Istiblennius, Blenniella, and Paralticus, new genus. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 565: i-iv + 1-193.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Pfeffer, G.J., 1893. Ostafrikanische Fische gesammelt von Herrn Dr. F. Stuhlmann im Jahre 1888 und 1889. Jb. Hamb. Wiss. Anst. 10(2):131-177.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Concili d'Ègara

El Concili d'Ègara fou un concili de la Província eclesiàstica Tarraconense que se celebrà el 13 de gener del 615 a l'antic bisbat d'Egara, que tenia uns límits similars a l'actual Bisbat de Terrassa. En aquest concili provincial hi van participar 12 bisbes de manera presencial, i dos més mitjançant representants.
Les actes del concili que va tenir lloc al Conjunt Episcopal d'Ègara indiquen que durant la reunió es van tractar temes disciplinaris, morals i organitzatius similars als que s'havien tractat anteriorment en el Concili d'Osca del 598, on s'havia posat l'accent en la manera d'ordenar les vides del clergat i complir les normes eclesiàstiques. Les conclusions del Concili d'Ègara confirmaren el text del Concili d'Osca.
El text demana repetidament que els clergues tinguin una vida honesta i que sigui contrastada i examinada pels seus superiors i per testimonis fiables, per tal d'evitar el mal comportament. Es posa l'accent en el celibat i es convida a celebrar anualment una reunió perquè els sacerdots es formin i s'instrueixin per viure honestament el seu ministeri.

## Referències

* 1 2 «Celebració del 1400 aniversari del Concili d'Ègara». http://bisbatdeterrassa.net/, 2015 [Consulta: 5 febrer 2015].
* ↑ «Terrassa celebra els 1.400 anys del Concili d'Ègara». Catalunya Cristiana, 05-02-2015 [Consulta: 5 febrer 2015].

## Enllaços externs

* «La Seu d'Ègara. Esglésies de Sant Pere de Terrassa». Invitació, 2015. Arxivat de l'original el 13 de març 2012 [Consulta: 5 febrer 2015]. Arxivat 13 de març 2012 a Wayback Machine.
# Superresolució

La superresolució consisteix en un conjunt de tècniques i algorismes usades per augmentar la resolució d'una imatge. Aquestes tècniques es basen, fonamentalment, en ajuntar la informació d'una seqüència d'imatges de resolució més baixa per crear una sola imatge de més alta resolució que aquelles de la seqüència inicial.

## Referències

* ↑ «Super-resolution imaging | Department of Image Processing». zoi.utia.cas.cz. Arxivat de l'original el 2016-11-07. [Consulta: 7 novembre 2016].
# Rhipidomys mastacalis

Rhipidomys mastacalis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del sud-est del Brasil, on viu a altituds de fins a 1.500 msnm. Es tracta d'un animal arborícola. El seu hàbitat natural són els boscos primaris i secundaris. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que algunes poblacions estan afectades per la destrucció i fragmentació del seu medi.

## Referències

* ↑ Patton, J. Rhipidomys mastacalis. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 26 abril 2017.