OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# M'lefaat

M'lefaat és un jaciment arqueològic del nord de l'Iraq, situat a 35 quilòmetres a l'est de Mossul, datat del període neolític preceràmic, al voltant de 10000-9600 aC.
Aquesta petit tell de 0,6 hectàrees va ser descobert i sondejada per Robert John Braidwood el 1954, després excavada el 1984 per un equip iraquià dirigit pel Matti Baba Altun, després el 1989 i el 1990 per Stefan Karol Kozlowski.
És un dels hàbitats permanents més antics testificats a la regió, testimoni del començament de la sedentarització al nord de l'Iraq. Inclou dos nivells d'ocupació, constituïts per petites construccions circulars (de 5 m de diàmetre per al nivell més antic, al voltant de 7,5 m per als més recents) enterrades en tova, i a vegades en pedra, en les quals l'accés havia de ser a través del terrat, excepte en un cas. Les cases tenen petits bancs disposats al centre o als seus costats. Aquestes construccions estan ordenades al voltant d'una zona central de terra batuda on hi havia instal·lacions domèstiques: xemeneies, pedres de molta, morters.
Les eines descobertes inclouen nombrosos micròlits (incloent-hi puntes de fletxes del tipus khiamià), destrals polides i caps de maces, moltes de gres, morters de pedra calcària, i un fragment de vaixella de pedra de l'Anatòlia.
Els habitants de M'lefaat practicaven la recol·lecció, la caça i la pesca, però no hi ha rastre d'agricultura (és a dir de cereals domesticats), tot i que els primers experiments en aquest moment són possible. Les plantes recollides eren principalment ordi i llegums silvestres (llardons, llenties), i es caçaven gaseles, guineus, llebres, senglars i cabres salvatges.

## Referències

* Kozlowski, Stefan Karol. M'lefaat: Early Neolithic Site in Northern Iraq (en anglès). 8. Cahiers de l'Euphrate, 1998, p. 179–273.
* Manon Savard, Mark Nesbitt; Gale, Rowena «Archaeobotanical evidence for early Neolithic diet and subsistence at M'lefaat (Iraq)» (en anglès). Paléorient, 29(1), 2003, pàg. 93-106.

## Vegeu també

* Història de Mesopotàmia
# Akazome Emon

    En aquest nom japonès, el cognom és Akazome.
L'escriptora Akazome Emon (japonès: 赤染衛門) és filla de Taira no Kanemori (m. el 990). Fou adoptada per Akazome no Tokimochi, tinent de la guàrdia de dreta (“uemon no jo”). No se sap quan va néixer ni quan va morir. Se sap que va ser dama de companyia de Tamoko, esposa del ministre Fujiwara no Michinaga (964-1053) i considerada com una de les millors escriptores de l'època. Es va casar amb Ōe no Masahira (952-1012). Va tenir un fill amb anomenat Takachika. Va deixar escrita una famosa poesia que era una pregària a favor del seu fill en perill de mort. Akazome va anar al Temple de Sumiyoshi, dedicat a les tres divinitats marines que van protegir l'emperadriu Jingu de l'expedició contra Corea, segons la llegenda, i el seu fill es va curar deixant aquest escrit:
| « | Kawaran to Inoru inochi wa Oshikarade Sate mo wakaremu Koto zo kan ashiki. | Canvia-la (per la seva), T'ho prego, vida meva No m'importa; ¡Quin dolor seria separar-me d'ell! | » |
Se li atribueix l'obra Eigwa Monogatari encara que altres creuen que és del seu marit. Hi ha altres opinions que creuen que la primera part és d'Akazome (entre 1028 i 1034) i el restant de Dewa Ben (entre 1092 i 1107). És una obra de quatre volums i és un relat històric dels annals oficials anomenats Rikkoku-shi; comença el 887 fins al 1092. En aquest 200 anys van regnar quinze emperadors, de Uda fins Horikawa. Aquest període la família Fujiwara estava en el poder. Per la història de la literatura representa el pas dels “nikki” (diaris) a les “zasshi” (miscel·lànies històriques), com una història novel·lada. El nom “monogatari” vol dir literatura narrativa. També té interès l'obra dins la filologia per utilitzar per primer cop el sil·labari hiragana. Pels historiadors és important la informació sobre la vida de la cort de Kyoto i Nara amb cerimònies, rituals, etc. Les seves poesies van deixar una profunda influència en les produccions posteriors.

## Bibliografia

* González Porto-Bompiani (coord). Diccionario de autores, vol I. Montaner y Simón,S.A. 1963. Nº Registre:M 3843-63. Depósito Legal:B 20872-63(I)
* González Porto-Bompiani (coord). Diccionario literario, vol IV. Montaner y Simón,S.A. 1959. Depósito Legal:B 1.352-1959.
# Illetes

* No s'ha de confondre amb les Illetes, bocí de costa de Formentera.
Illetes és una barriada residencial i turística del terme de Calvià, a Mallorca, situat entre Cal Català i Bendinat, que pren el nom d'un grup d'illots de la costa de Calvià: l'Illa de la Caleta, l'Illa de l'Estenedor (avui unida a Mallorca per un istme) i l'Illa de la Torre. Si fa no fa, la barriada comença a la Punta de la Grava, al començament del passeig d'Illetes, i acaba a Cala Xinxell i al fort d'Illetes.
Compta amb força hotels a la part més pròxima a la riba, mentre que els carrers més interiors són de caràcter més residencial. El procés d'urbanització començà el 1933 en uns terrenys de la possessió de Bendinat i el primer hotel fou l'Hotel Bon Sol, inaugurat el 1953. Hi han habitat l'arquitecte Francesc Casas i l'actor Errol Flynn (qui va establir la seva residència habitual devora de Patricia Wymore, la seva darrera dona, davant el Caló de les Gerres), els quals compten amb un carrer i un monòlit respectivament a la localitat. Entre els edificis de més interés hi ha els apartaments Roca Marina, obra d'Antonio Lamela, i l'Hotel de Mar, obra de Josep Antoni Coderch.
A la costa hi ha diverses zones de bany: de nord a sud, la platja de la Cova de la Grava, la Geneta, el Genetó, Cala Brogit, la Caleta de Bendinat o Platja d'Illetes, Cala Contesa i Cala Xinxell. Enfront de les illes hi ha el fort d'Illetes i, sobre l'Illa de la Torre, una torre de defensa que en els seus orígens feia part del sistema de vigilància de la costa de Calvià.

## Fort d'Illetes

El Fort d'Illetes és una fortificació militar del segle xix que es troba davant els tres illots, entre els nuclis d'Illetes i de Bendinat. Fou bastida d'acord amb les característiques d'una bateria del segle xix, si bé el projecte no es començà a estudiar fins a 1890, quan foren decidits els terrenys. El 1898 hom acabà d'expropiar els terrenys, segregats de la possessió de Bendinat. És de forma trapezoïdal i ocupa una superfície de 160.000 m². És envoltat de fossat i trinxera per foc de fuselleria.
Inicialment fou prevista per quatre obusos de 24 cm i sis canons de 15 cm, però el nombre i la classe del material anà variant amb el temps. Els primers anys del segle xx ja estava en funcionament, i el 1905 es creà el destí de comandant militar del fort d'Illetes. El 1934 fou emprat per empresonar els detenguts dels fets d'octubre, i durant la Guerra hi tancaren els carabiners i militars republicans. Al llarg de la Guerra i del primer franquisme hi hagué diverses execucions. El 1989 hom reformà la presó, hom bastí dos mòduls moderns i esdevengué un establiment per acomplir correctius per faltes greus.

## Referències

* ↑ «Los veranos en la isla de Sean Flynn» (en castellà). Diario de Mallorca, 10-04-2010. [Consulta: 15 setembre 2012].
* 1 2 «Illetes». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 7. Palma: Promomallorca, p. 76. ISBN 84-8661702-2.
* 1 2 Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 77876. Palma: Promomallorca, p. Illetes, Fort d'. ISBN 84-8661702-2.
# Lasur

Lasur és un poble del districte de Jalgaon a Maharashtra amb les ruïnes d'una fortalesa, una font i les restes d'una mesquita. La fortalesa fou desmantellada pels britànics i la casa de la família Thoke es va cremar al final del segle xix.
Aquesta família era representativa del Khandesh al començament del segle XIX: els mercenaris del Carnàtic contractats per cada propietari s'havien fet tan arrogants i exigents que Gulzar Khan Thoke, senyor del fort de Lasur va contractar un cos d'àrabs per oposar-se als mercenaris, però no els va poder pagar ni controlar i llavors el va utilitzar per assolar els territoris veïns; els terratinents afectats es van unir i van subornar als àrabs per assassinar Gulzar Khan i el seu fill gran Aliyar Khan quan eren a la vila de Chopda. Un segon fill, Alaf Khan, es va escapar de Lasur i es va refugiar amb Surajl Rao Nimbalkar de Yaval, retornant amb alguns mercenaris del Carnàtic facilitats pel seu amfitrió; amb l'excusa de pagar als àrabs el que se'ls devia, va entrar al fort i els mercenaris van agafar als àrabs i els van matar; però en lloc de recuperar el fort, els mercenaris el van entregar al seu senyor Nimbalkar. Desesperat, Alaf Khan es va aliar als bhils i va saquejar sense misericòrdia fins que Nimbalkar va acceptar retornar-li el fort a canvi de diners (10.000. rúpies). El capità Briggs va avançar aquesta quantitat a la família Thoke i va ocupar el fort amb forces britàniques, i després un membre de la família va rebre diversos càrrecs dels britànics entre els quals senyors de les muntanyes i del pas de Bhirran i caps de Lasur. La vila tenia 2.500 habitants el 1901.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Enypnias seminudus

Enypnias seminudus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Evermann B. W., 1898. The fishes of North and Middle America: a descriptive catalogue of the species of fish-like vertebrates found in the waters of North America north of the Isthmus of Panama. Part III. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 47. i-xxiv + 2183a-3136.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Enypnias seminudus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., 1995. Gobiidae. Gobios, chanquetes y guasetas. p. 1129-1135. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
# Quint Laroni

Quint Laroni (en llatí: Quintus Laronius) va ser un polític i militar romà de finals de la República Romana.
Va ser oficial d'Octavi (August) a Sicília durant la guerra contra Sext Pompeu l'any 36 aC. Estava al front de tres legions enviades per Marc Vipsani Agripa per rescatar a les forces de Luci Cornifici el Jove, que es trobava en situació molt perillosa a Tauromenium.
August, per honorar a persones de famílies poc conegudes, va decidir l'any 33 aC de nomenar cònsols als que l'havien ajudat a la guerra. I així, Quint Laroni va se nomenat cònsol sufecte el més d'octubre d'aquell any en substitució de Gai Fonteu.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Laronius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ Broughton, T. Robert S. The magistrates of the Roman Republic. Vol. 2, 99 B.C.-31 B.C. Nova York: American Philological Association, 1952, p. 413.
# Arquipélago

Arquipélago (Arxipèlag) és un llibre de poesia de Cap Verd escrit per Jorge Barbosa en 1935. Va ser publicat en ICL; posteriorment seria publicat a Claridade. Va obrir les portes a la literatura moderna de Cap Verd i després va demostrar un canvi complet en la retòrica i la poesia temàtica a Cap Verd; va formar un dels elements que van conduir a la creació de la revista "Claridade" un any després de la publicació del llibre. A més de Claridade, Baltazar Lopes participà amb Manuel Lopes i Jorge Barbosa com a membres fundadors de la revista i el nom va ser el moviment en els seus principals activistes.
La història s'estableix en diferents parts de l'arxipèlag de Cap Verd, que en aquella època era de mans colonials. El llibre presenta alguns poemes.

## Referències

* 1 2 Barbosa, Jorge. Arquipélago Mindelo: ICL, 1935.

## Bibliografia

* dos Santos, Elsa Rodrigues, As máscaras poéticas de Jorge Barbosa e a mundividência cabo-verdiana, Caminho, Lisbon, 1989, ISBN 972-21-0422-5
* Silva, Carlos Alberto Gomes da, "An Introduction to Capeverdean Poetry of Portuguese Expression." in Emerging Literatures, ed. Nethersole, Reingard. Bern, Peter Lang, 1990. pp. 91–105. ISBN 9783261043085.
# Ahmed Radhi

Ahmed Radhi (àrab: أحمد راضي) (Bagdad, 21 d'abril de 1964 - al-Numan Hospital, 21 de juny de 2020) fou un futbolista iraquià de la dècada de 1980 i entrenador de futbol.
Fou internacional amb la selecció de futbol de l'Iraq amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 1986.
Pel que fa a clubs, destacà a Al-Zawraa SC Bagdad.
Va morir a causa de la COVID-19.

## Referències

* ↑ «Ahmed Radhi- Century of International Appearances». [Consulta: 27 setembre 2014].
* ↑ Asian Icons: Ahmed Radhi (Iraq) - The AFC
* ↑ Hassanin Mubarak. «Player Database». iraqsport.com. Arxivat de l'original el 21 abril 2003.
* ↑ Ahmed Radhi a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «أحمد راضي - Ahmad Radhi». Kooora. [Consulta: 7 desembre 2020].
* ↑ «وفاة أسطورة كرة القدم العراقية أحمد راضي بسبب فيروس كورونا (وزارة الصحة)» (en àrab), 21-06-2020.
* ↑ «Iraqi football great Ahmed Radhi dies after contracting coronavirus», 21-06-2020.
# Mirtòidies

Les mirtòidies (Myrtoideae) és una de les dues subfamílies que pertanyen a la família de les mirtàcies. Es divideix en les següents tribus:

## Tribus

| Backhousieae Chamelaucieae Eucalypteae Kanieae Leptospermeae | Lindsayomyrteae Lophostemoneae Melaleuceae Metrosidereae Myrteae | Osbornieae Syncarpieae Syzygieae Tristanieae Xanthostemoneae |

## Referències

* USDA, ARS, National Genetic Resources Program. Germplasm Resources Information Network - (GRIN) [Online Database]. National Germplasm Resources Laboratory, Beltsville, Maryland. «Enllaç». (30 de setembre de 2009)

## Vegeu també

* Calothamnus sanguineus
# La Tresca i la Verdesca

La Tresca i la Verdesca és un grup de música per a infants i famílies.
El grup es va iniciar fent espectacles d'animació per a públic infantil i familiar, amb cançons i danses de creació pròpia. La primera actuació va ser l'abril de 1998 amb l'espectacle Això, allò i allò altre. Després van venir Zum, A quant va la mel (2002), Històries d'aigua i al 2009 el concert teatralitzat Maniaigües 1909 (2009), per encàrrec del Museu Agbar de les Aigües. Aquesta experiència en format de sala teatral i el vincle amb la companyia de teatre infantil Xirriquiteula Teatre els van portar a crear l'espectacle Per un instant al 2001. Posteriorment, amb el grup Teatre al Detall van presentar l'Endrapasomnis i La nena dels pardals.
El grup va editar el seu primer disc, La Tresca i la Verdesca, l'any 2004, amb la companyia discogràfica Temps Record, amb la qual ha publicat la resta de treballs, que en total són 6. Entre 2020 i 2021 van publicar diversos senzills, alguns dels quals es van incorporar als àlbums Maquinaigües i La motxilla de l'Ada. Igualment, va participar en diferents projectes discogràfics com Fora son!, Altres cançons infantils o Si vens amb mi. Homenatge a Lluís Llach.
Al llarg de la seva trajectòria ha pres part en els principals festivals de música del país com el Mercat de Música Viva de Vic, la Fira Mediterrània de Manresa o La Mostra d'Igualada, ha actuat arreu de Catalunya i ha presentat espectacles en esdeveniments com la Festa dels Súpers, la Tamborinada, la Festa de l'Aigua o la Festa del Cel de Barcelona.
El grup va quedar finalista del premi Enderrock al millor disc per a públic familiar l'any 2014, per l'àlbum L'endrapasomnis i el 2018 el grup va obtenir el premi Enderrock de la crítica al millor disc de l'any per a música familiar amb el treball La nena dels pardals, banda sonora de l'espectacle homònim que el grup va crear amb la companyia Teatre al Detall i lletres del dramaturg Jordi Palet.

## Discografia
### Treballs propis

* La Tresca i la Verdesca (2004)
* 4 (2010)
* L'endrapasomnis (2014)
* La nena dels pardals (2017)
* Biblioferit (senzill, 2020)
* Torre descontrol (senzill, 2020)
* Pou (senzill, 2020)
* Bon dia menuts (senzill, 2020)
* Al Circorts tot hi cap (senzill, 2020)
* Maquinaigües (2021)
* Cançó inacabAda (senzill, 2021)
* La motxilla de l'Ada (2021)

### Participacions

* Fora son! (Temps Record, 2003)
* Altres cançons infantils (Música Global, 2006)
* Si vens amb mi. Homenatge a Lluís Llach (2007)
* Espriu (participació, 2013)

## Referències

* 1 2 3 4 «La tresca i la verdesca». [Consulta: 6 novembre 2021].
* 1 2 3 «La Tresca i la Verdesca». [Consulta: 6 novembre 2021].
* ↑ «ENTREVISTA – La Tresca i la Verdesca, Premi familiar Enderrock de la crítica: “La música familiar està sepultada”», 30-01-2018. [Consulta: 6 novembre 2021].
* ↑ Enderrock.cat. «La Tresca i la Verdesca, millor disc per al públic familiar segons la crítica dels Premis Enderrock | Enderrock.cat». [Consulta: 6 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina web de La Tresca i la Verdesca Arxivat 2021-11-06 a Wayback Machine.
# Luis de León y Cataumber

Luis de León y Cataumber (4 de març de 1835 - Madrid 17 de setembre de 1904) fou un polític i militar espanyol, diputat a Corts durant la restauració borbònica.
De jove ingressà a l'exèrcit i arribà al grau de capità de cavalleria. Després es casà amb Ángela Pérez de Barradas y Bernuy, duquessa de Dénia i fou diputat del Partit Liberal Fusionista pel districte de Sort a les eleccions generals espanyoles de 1881, 1884, 1886, 1891 i 1893. També fou senador per la província de Zamora el 1888-1889, per la de Barcelona el 1896-1898 i senador vitalici des de 1898. Fou membre del Consejo Superior de Agricultura, Industria y Comercio.

## Referències

* ↑ Luis de León y Cataumber

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
* El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans 1875-1885 Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine. de Joan Palomas i Moncholi, p. 575
# Memoització

En informàtica, la memoització és una tècnica d'optimització que s'utilitza principalment per accelerar programes informàtics mitjançant l'emmagatzematge dels resultats de crides de funcions costoses en la memòria cau i retornant el resultat guardat quan les entrades es repeteixen. La memoització també ha estat utilitzada en altres contextos (i per altres usos més enllà de guanyar velocitat), com en casos senzills d'anàlisi de recursió mútua descendent. Tot i estar relacionat amb la memòria cau, la memoització és tan sols un cas específic d'aquesta optimització, i l'hem de distingir d'altres mètodes de caching com el buffering o l'Algoritme de substitució de pàgines. En el context d'alguns llenguatges de programació lògica, la memoització també es coneix com a tabling.

## Referències

* ↑ Norvig, Peter, "Techniques for Automatic Memoization with Applications to Context-Free Parsing," Computational Linguistics, Vol. 17 No. 1, pp. 91–98, March 1991.
* ↑ Warren, David. "Tabling and Datalog Programming". Accessed 29 May 2009.
# Ahmed Saad

Ahmed Saad (El Faium, 1 de novembre de 1986) és un aixecador de peses egipci de la dècada de 2010. Va competir als Jocs Olímpics de 2004, 2012 i 2016.

## Palmarès

* Jocs de la Solidaritat Islàmica
** Medalla d'argent: 2017 (62 kg)

## Resultats

| Any | Seu | Pes | Arrencada (kg) | Arrencada (kg) | Arrencada (kg) | Arrencada (kg) | Dos temps (kg) | Dos temps (kg) | Dos temps (kg) | Dos temps (kg) | Total | Pos. |
| Any | Seu | Pes | 1 | 2 | 3 | Pos. | 1 | 2 | 3 | Pos. | Total | Pos. |
| Representant Egipte |||||||||||||
| Jocs Olímpics |||||||||||||
| 2004 | Atenes, Grècia | 56 kg | 97.5 | 102.5 | 105 | 12 | 120 | 127.5 | 130 | 11 | 232.5 | 11 |
| 2012 | Londres, Regne Unit | 62 kg | 125 | 130 | 130 | 9 | 158 | 162 | 165 | 7 | 292 | 9 |
| 2016 | Rio de Janeiro, Brasil | 62 kg | 127 | 131 | 133 | 4 | 155 | 161 | 164 | 6 | 294 | 5 |

## Referències

* ↑ «Ahmed Saad Bio, Stats, and Results». Arxivat de l'original el 2020-04-18.
* ↑ «London2012.com». Arxivat de l'original el 2013-05-02. [Consulta: 4 agost 2019].
* ↑ «Saad Ahmed Mohamed». BBC Sport. [Consulta: 8 setembre 2012].
# The 30th Anniversary Celebration

The 30th Anniversary Celebration és un EP en directe realitzat per la banda estatunidenca Metallica. L'EP fou enregistrat en directe els dies 9 i 10 de novembre de 2011 al Fillmore Theatre, San Francisco (Estats Units). La banda va celebrar el seu 30è aniversari amb quatre espectacles en aquest recinte, que foren exclusius per membres del seu club de fans, Met Club, al preu de 6$ (o 19,81 pels quatre dies). Aquests concerts consistien en diverses cançons del llarg de la seva trajectòria amb algun convidat especial que van ajudar o influenciar la banda com Dave Mustaine, Jason Newsted, Glenn Danzig, Ozzy Osbourne, Jerry Cantrell, Rob Halford, Apocalyptica, membres de Diamond Head o King Diamond.

## Crèdits

* Kirk Hammett – guitarra solista
* James Hetfield – cantant, guitarra rítmica
* Robert Trujillo – baix
* Lars Ulrich – bateria

## Referències

* ↑ «Metallica Celebrate 30-Year Anniversary At The Fillmore In San Francisco With Special Guests, New Beyond Magnetic EP» (en anglès). TheAudioPerv.com, 12-12-2011. Arxivat de l'original el 2017-09-29. [Consulta: 15 març 2017].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Metallica
# Illiberis

«Illiberis» té aquests significats:
o millor Iliberri, antic nom de:
* Elna, municipi català de la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord.
* Medina Elvira, antiga capital zírida, traslladada el segle xi a Medina Gharnata.
# La Trilla (Lladurs)

La Trilla és una masia situada al poble de Lladurs, al municipi del mateix nom, al Solsonès.

## Enllaços externs

* Fototeca del Solsonès: Article referit a aquesta masia
# Luis de Llano Palmer

Luis de Llano Palmer (Betxí, Plana Baixa, 14 d'octubre de 1918 — Mèxic D.F., 23 d'octubre de 2012) va ser un productor, director i locutor de telenovel·les mexicanes.

## Biografia

Va ser el fill del general Francisco Llano de la Encomienda i Isabel Palmer. Va estudiar dret a la Universitat de València, i va graduar com a advocat. Va participar en la Guerra Civil espanyola com a combatent republicà. A conseqüència de la guerra es va veure obligat a abandonar el país eln 1939. Va arribar a Mèxic com a refugiat polític i va nacionalitzar-se.
Pioner de la televisió mexicana, va treballar com a programador i productor de televisió als canals 2, 4, 5, 8 i 13, obtenint gran reconeixement. Va ser director de producció de Televicentro i director de la programació de Telesistema Mexicano. Després va passar a treballar al Canal 8 de Televisión Independiente de México. Hi fou director amb la fama d'haver creat la telenovel·la d'èxit. També va treballar al Canal 13 i a l'estació hispana de la cadena estatunidenca SIN.
A més es va destacar com a lletrista, traduint i arreglant a l'espanyol cançons i obres de teatre com Mi bella dama, Los fantásticos, La pelirroja, El mago o Anita Pistolas.
Es va casar a mitjan dècada del 40 amb l'actriu Rita Macedo, amb va tenir dos fills: Julissa i Luis de Llano Macedo. El matrimoni va acabar en divorci. Després, es va casar el 1958 amb l'actriu gironina María Rivas (1931-2013), amb qui tingué altres dos fills: Isabel (nascuda el 1959) i Miguel (nascut el 1964). Es van divorciar el 1972. El seu fill Miguel va morir l'11 de setembre de 2007 als 42 anys.
Luis de Llano va morir el 23 d'octubre de 2012 a Mèxic D. F. per causes naturals als 94 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 «Muere Luis de Llano Palmer, pionero de la TV mexicana». People en Español, 24-10-2012. Arxivat de l'original el 2017-08-07 [Consulta: 7 agost 2017].
* 1 2 3 4 5 «La Jornada: Murió Luis de Llano Palmer, pionero de la televisión comercial en México». La Jornada, 24-10-2012. [Consulta: 7 agost 2017].