OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arthroleptides martiensseni

Arthroleptides martiensseni és una espècie de granota de la família dels petropedètids.

## Reproducció

Pon els ous a les roques sobre les que goteja aigua, a prop de rierols i cascades. Les larves romanen adherides a les roques on es desenvolupen.

## Hàbitat

Viu als rierols de fons rocallós dels boscos de muntanya. Quan no és la temporada de cria, els adults es poden trobar sobre el terra del bosc, en caus o en les escletxes de les roques.

## Distribució geogràfica

És endèmica de Tanzània.

## Estat de conservació

Està amenaçada per la degradació dels boscos, la sedimentació de les rieres, l'extracció il·legal d'or i la quitridiomicosi.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 IUCN SSC Amphibian Specialist Group (2013). "Arthroleptides martiensseni." 2013 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2013. [Consulta: 7 abril 2023]

## Bibliografia

* Channing, A. i Howell, K.M., 2006. Amphibians of East Africa. Edition Chimaira, Frankfurt am Main.
* Channing, A., Moyer, D.C. i Howell, K.M., 2002. Description of a new torrent frog in the genus Arthroleptides from Tanzania (Amphibia, Anura, Ranidae). Alytes: 13-27.
* Drewes, R.C., Altig, R. i Howell, K.M., 1989. Tadpoles of three frog species endemic to the forests of the Eastern Arc Mountains, Tanzania. Amphibia-Reptilia: 435-443.
* Howell, K.M., 1993. Herpetofauna of the eastern African forests. A: Lovett, J.C. i Wasser, S.K. (eds), Biogeography and Ecology of the Rain Forests of Eastern Africa, pp. 173-201. Cambridge University Press, Cambridge.
* Klemens, M.W., 1998. The male nuptial characteristiscs of Arthroleptides martiensseni Neiden, an endemic torrent frog from Tanzania's Eastern Arc Mountains. Herpetological Journal: 35-40.
* Pickersgill, M., 2007. Frog Search. Results of Expeditions to Southern and Eastern Africa. Edition Chimaira, Frankfurt am Main.
# Arthroleptides

Arthroleptides és un gènere de granotes de la família dels petropedètids que es troba a les muntanyes de Kenya i Tanzània. Conté les següents espècies:
* Arthroleptides dutoiti (Loveridge, 1935)
* Arthroleptides martiensseni (Nieden, 1911)
* Arthroleptides yakusini (Channing, Moyer i Howell, 2002)
# Opera Software

Opera Software és una empresa noruega, coneguda principalment per la seva suite d'Internet Opera. Opera Software està molt involucrada en la promoció i participació en el desenvolupament d'estàndards web en el W3C. La companyia té la seu a Oslo, Noruega, amb oficines a Suècia, Xina, Japó, Corea del Sud, Polònia i els Estats Units.
La visió de l'empresa Opera és «oferir el millor navegador en tots els mitjans possibles».

## Història

Opera Software va ser llançada inicialment com un projecte de recerca en l'empresa de telecomunicacions noruega Telenor, el 1994. Avui és una empresa independent, fundada el 30 d'agost de 1995 per Jon Stephenson von Tetzchner i Geir Ivarsøy. La primera versió pública d'Opera és la versió número 2.1 del 1997, corrent sobre Windows.
Opera Software ha fet una oferta pública inicial el febrer de 2004 i està registrada a la Borsa de Valors d'Oslo des de l'11 de març de 2004.
El 20 de setembre de 2005, la companyia va anunciar que eliminaria la publicitat del navegador que fins aquí va mostrar una bandera de publicitat, a menys que l'usuari comprés una llicència. Aquesta decisió torna més fàcil la utilització del programari per a l'ús individual. La resta del programari, però, segueix sent protegida. La decisió s'ha dut a terme amb l'esperança que encoratjaria a més usuaris a usar Opera com a navegador.
Opera Software també s'ocupa dels navegadors Web per a Nintendo DS i Wii.
El 30 d'abril de 2010, l'empresa Opera Software compra FastMail.fm, una empresa de correu electrònic d'Austràlia, a un cost no revelat.
Després d'haver comprat a principis de 2010 l'agència de publicitat AdMarvel, Opera Software va anunciar el 5 d'octubre de 2010 que la seva plataforma publicitària Open Mobile Ad Exchange està oberta als anunciants, els anuncis dels quals poden ser vistes per fins a 66,5 milions d'usuaris mòbils.

## Referències

* ↑ «About Opera» (en anglès). Opera Software. [Consulta: 21 gener 2011].
* 1 2 3 Opera Software - Milestones (anglès)
* ↑ «Opera Devices» (en castellà). Opera Software. Arxivat de l'original el 2001-07-12. [Consulta: 21 gener 2011].
* ↑ «Opera adquireix FastMail.FM», 30-04-2010. [Consulta: 21 gener 2011].
* ↑ «Opera compra la plataforma de publicitat mòbil AdMarvel», 21-01-2010. [Consulta: 21 gener 2011].
* ↑ «What is the Open Mobile Ad Exchange?» (en anglès), 05-10-2010. Arxivat de l'original el 2010-10-11. [Consulta: 21 gener 2011].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (anglès) (castellà)
# Arseni Tarkovski

Arseni Aleksàndrovitx Tarkovski (en rus Арсе́ний Алекса́ндрович Тарко́вский) (24 de juny 1907 — 27 de maig 1989) fou un poeta i traductor de llengües orientals soviètic.
Va començar com a reeixit traductor de «literatura dels pobles germans», un anhel de la Unió soviética per apropar els països veïns. Ha traduït entre d'altres poemes de joventud en georgià del dictador Ióssif Stalin (1878-1953). L'obsequi, preparat en secret per l'entorn de Stalin tot i això no li va plaure, l'edició va ser confiscada, però sense conseqüències per Tarkovski.
Va tenir dos fills el director de cinema Andrei Tarkovski i l'escriptora Marina Tarkovskaya. Es va casar tres vegades. Tot i que el Arseni va abandonar la familla quan els fills eren molt joves, Andrei va integrar poemes de son pare en els films El Mirall (1974) i Stalker (1979), el que va contribuir a la seva notorietat fora de la Unió soviètica.
Fou guardonat pòstumament amb el Premi Estatal de la Unió Soviètica(1989). L'any 1993, per iniciativa de l'edictor de Sant Petersburg Vadim Boríssovitx Nazàrov, fou publicada la col·lecció Благословенный свет ('La llum beneïda') amb el prefaci de Iuri Kublanovski i biografia i obra del poeta.

## Obra

* Перед снегом ('Abans de la neu') (1962)
* Земле — земное ('Terrament en la terra') (1966)
* Вестник ('Missatger') (1969)
* Волшебные горы ('Muntanyes màgiques') (1978)
* Зимний день ('Dia d'hivern') (1980)
* Избранное ('Treballs seleccionats'), recull complet de poemes i versos (1982)
* От юности до старости ('De la joventut a la vellesa') (1987)
* Благословенный свет 'La llum beneïda' (1993)

## Referències

* 1 2 Shevelkina, Julia. «Tarkowskijs neuer Spiegel» (en alemany). Russia Beyond, 10-10-2014. [Consulta: 2 juliol 2023].
* 1 2 Jurjew, Oleg «Jurjews Klassiker: Der Jüngste unter den Vögeln» (en alemany). Der Tagesspiegel Online, 24-06-2007. ISSN: 1865-2263.
* ↑ Djermanovic, Tamara «“Es una misión dolorosa ser familiar de un genio”. Entrevista con Marina Tarkovskaya» (en castellà). Laocoonte. Revista de Estética y Teoría de las Artes, 0, 3, 15-12-2016, pàg. 19–22. ISSN: 2386-8449.
* ↑ «Tarkovski, record familiar». La Vanguardia, 10-03-2017. [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ Muñoz, Jaume. «I burned at the feast: la poesía de Arseny Tarkovsky» (en castellà). Culturaca, 14-10-2019. [Consulta: 2 juliol 2023].
# Aseraggodes sinusarabici

Aseraggodes sinusarabici és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes del Mar Roig.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Garrot de lligar garbes

El garrot de lligar garbes, lligador de garbes o senzillament garrot, és una eina de fusta que facilitava la feina de fer vencills (lligalls fets amb brins de cereal) per a lligar garbes (feixos d'espigues tallades i lligades) en temps de sega.
Els garrots solen ser de fusta de boix, amb forma més o menys punxeguda, lleugerament corbada, i secció rodona. Normalment, tenen uns 30-35 centímetres de llarg.
Al Pallars, era costum que els fadrins els decoressin i els regalessin a les seves estimades. A més a més de musicar-les amb la navalla, a voltes hi feien dibuixos profunds que omplien amb estany fos.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni, et al. «Garba». Diccionari català-valencià-balear, 15-06-2002. Arxivat de l'original el 2004-08-26 [Consulta: 1r juny 2015].
* 1 2 Sánchez Sanz, Maria Elisa. Maderas tradicionales españolas (en castellà). 1984. Madrid: Nacional, p. 147. ISBN 84-276-0683-3.
# Garrot vil (quadre)

Garrot vil és una pintura a l'oli realitzada per Ramon Casas el 1894 a Barcelona i que actualment s'exposa al Museu Nacional Centro de Arte Reina Sofia de Madrid.
Durant els anys 1893-1894 Casas s'havia anat centrant en el retrat, en els interiors amb figures femenines i en el nu. La representació de multitud, que en la dècada anterior havia donat dues obres tan importants com Entrada a la plaça de braus de Madrid, Les regates i alguna altra obra de temàtica taurina, havia quedat relegada de la seva producció més recent. L'execució pública d'un reu, que va tenir lloc a Barcelona el 1893 i que va convocar a una multitud de tafaners, va servir a l'artista per plasmar una crònica de la Barcelona del seu temps. Casas, com és habitual en les seves pintures d'aquestes característiques, va reproduir amb gran exactitud una escena de gran duresa, però evitant la denúncia social i limitant-se més aviat a plasmar una instantània fotogràfica.
Casas inaugura amb aquesta obra la seva sèrie de quadres de crònica social. Segons sembla, el pintor va reflectir l'execució d'Aniceto Peinador -un jove de dinou anys ajusticiat el 1893 a la presó del carrer Amàlia a Barcelona- fugint tant del patetisme de les escenes de gènere com en la retòrica solemnitat dels quadres d'història. Des de feia trenta anys no s'havia executat ningú a Barcelona pel procediment del garrot vil, i, en canvi, en tres anys consecutius van tenir lloc les execucions públiques d'Isidor Mompart, Aniceto Peinador i Santiago Salvador, acusats els dos primers d'assassinat i el tercer, de l'atemptat del Liceu que va costar la vida a vint persones. De l'expectació que van produir aquestes execucions entre els barcelonins van donar compte els diaris i especialment les fotografies de l'època, que mostren a la gent amuntegada al voltant del patíbul al pati d'Els Corders, al costat del mur de la Presó Vella, que estava situada a prop de la ronda de Sant Pau.
El punt de vista elevat és el d'un testimoni, sense eliminar detalls com l'arbre en primer terme que interromp la visió de l'escena -dificultant fins i tot la del patíbul- i actua com referència espacial. Amb objectivitat, Casas descriu el caràcter del succés públic de l'execució, sense centrar-se en cap protagonista concret -ni tan sols en la víctima, només visible entre el botxí i els confessors- i deixant que l'espectador passegi la seva vista com podria fer-ho un testimoni presencial.

## Referències

* Doñate, Mercè; Mendoza, Cristina: Ramon Casas. El pintor del modernismo. MNAC. 2001. ISBN 84-8043-077-X

## Enllaços externs

* Theros, Xavier. «Patio de Corders» (en castellà). El País, 04-08-2012. [Consulta: 7 juliol 2013].
# OTG

OTG té els següents significats:
* Oficina de Treball de la Generalitat, oficina d'atenció al públic del Servei d'Ocupació de Catalunya
* One-Two-GO Airlines, companyia aèria amb base a Bangkok (Tailàndia)
* USB OTG (de l'acrònim en anglès On-The-Go), extensió de la norma USB 2.0
* Òrbita de transferència geoestacionària, òrbita de Hohmann utilitzada en el llançament de satèl·lits geoestacionaris
* Òrgan tendinós de Golgi, receptor sensitiu propioreceptiu situat als tendons dels músculs esquelètics
* Off-the-grid, expressió que s'aplica als sistemes elèctrics no connectats a la xarxa
* .otg també és l'extensió dels fitxers de plantilla de dibuix del format OpenDocument
# Gaziosmanpaşa

Gaziosmanpaşa (antigament Taşlıtarla) és un gran districte de la província d'Istanbul, Turquia, situat en la part europea de la ciutat.

## Història

Fins als anys 1950, Gaziosmanpaşa va ser una zona de pastures deshabitada. Tanmateix, en aquella dècada, nombrosos migrants dels Balcans es van instal·lar al districte. Gran part de les edificacions eren il·legals. Els assentaments van créixer ràpidament durant els anys 1970 i 1980 a causa de la migració des de l'est d'Anatòlia. La població continua creixent, i la piràmide de població indica que la major dels seus habitants són gent jove (la meitat de la població té menys de 20 anys).

## Gaziosmanpaşa en l'actualitat

El centre de Gaziosmanpaşa està habitat pels descendents dels immigrants dels anys 1950 i 1960. La major part de les edificacions originals s'han substituït per blocs de pisos.
En altres zones, amb comunitats que es troben lluny de la ciutat, estan dominades per immigrants d'Anatolia. Aquestes zones són un autèntic gresol ètnic, religiós i polític. En particular, una zona de Gaziosmanpaşa té una població que majoritàriament prové d'immigrants de la Tunceli, una província amb una població de majoria kurda i aleví.
En els últims anys s'han construït nombroses instal·lacions esportives, teatres i centres comercials, a més de millorar els mitjans de transport. La població continua creixent, i amb ella l'ajuntament està aixecant col·legis i altres infraestructures necessàries per donar servei a aquest augment.
El districte té un alt nivell de desocupació, malgrat que la indústria es troba en creixement. Els principals ocupadors són petits tallers de material elèctric, roba, peces metàl·liques i garatges de reparacions.
El nom del districte prové del general otomà Osman Nuri Paşa (també conegut com a Gazi Osman Paşa), que va tenir un paper actiu als Balcans.

## Divisió administrativa
### Mahalleler

Bağlarbaşı · Barbaros Hayretin Paşa · Fevzi Çakmak · Hürriyet · Karadeniz · Karayolları · Karlıtepe · Kâzım Karabekir · Merkez · Mevlana · Pazariçi · Sarıgöl · Şemsipaşa · Yenidoğan · Yenimahalle · Yıldıztabya

### Barris

Beşyüzevler · Küçükköy · Taşlıtarla · Yıldıztabya
# Gaziura

Gaziura (en llatí Gaziura, en grec antic Γαζίουρα) era una ciutat del Pont, a la riba de l'Iris, prop del lloc on el riu gira cap al nord. Alguns autors suposen que era la mateixa ciutat que Talaura.
Va ser l'antiga residència dels reis del Pont, però al segle i aC ja estava deserta segons Estrabó. Mitridates VI Eupator va establir el seu campament a Gaziura quan es va enfrontar amb els Triaris de l'exèrcit romà.
La ciutat porta un nom d'arrel mede o persa que vol dir ciutat del tresor, i era probablement el lloc on els primers reis del Pont guardaven el seu tresor.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Gaziura». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ Cassi Dió. Historia romana (Ῥωμαικὴ ἱστορία), XXXV, 14
# Ordre del dia

«Ordre del dia» té aquests significats:
* Ordre del dia (reunió), llista dels afers que es preveu tractar en una reunió o acte formal
* Ordre del dia (militar), relació de les disposicions previstes per a una formació militar per a la jornada
# Ordre de precedència

La precedència és, en llenguatge diplomàtic, la preferència que es dona als agents diplomàtics a efectes de protocol, segons el seu rang i antiguitat en el càrrec.
En la diplomàcia bilateral es determina per la classe del cap de missió, i dins d'ella per l'antiguitat en el país, ja que es determina sigui per la data de presentació de les seves cartes credencials, sigui per la comunicació de l'arribada al país i consegüent presentació de cartes d'estil, criteri a elegir per l'estat receptor que l'ha d'aplicar amb caràcter uniforme per a tots els estats.
En la diplomàcia multilateral la precedència s'estableix per l'ordre alfabètic dels estats, utilitzant per a això el nom del país en l'idioma usat en l'organització. El mateix criteri d'ordre alfabètic s'aplica a les missions observadores, les quals es col·loquen darrere de les missions permanents.
En l'àmbit consular la precedència s'estableix per la categoria del cap d'oficina, i dins d'elles, per la data de concessió de l'exequàtur. Usualment, dins de cada categoria es dona la preferència als caps d'oficina de carrera sobre els honoraris.

## Vegeu també

* Cerimonial

## Enllaços externs

* Presidencias y precedencia a Protocolo y Etiqueta (castellà)
# Gionges

Gionges és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 145 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Gionges era de 145 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 42 eren cases i 1 era un apartament. Dels 42 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Gionges el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 12 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 16 | 25 a 29 | 8 |
| 4 | 20 a 24 | 8 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 110 persones, 56 eren actives i 54 eren inactives. De les 56 persones actives 53 estaven ocupades (29 homes i 24 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 54 persones inactives 6 estaven jubilades, 45 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració i 2 d'empreses immobiliàries.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un restaurant i 1 agència immobiliària.
L'any 2000 a Gionges hi havia 12 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Gionges a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Gionges a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gioia del Colle

Gioia del Colle és un municipi italià, situat a la regió de la Pulla i a la Ciutat metropolitana de Bari. L'any 2022 tenia 26.731habitants.
D'origen altmedieval, té un castell grandiós, iniciat al segle xi i reconstruït per Frederic II (1230), amb murs massissos amb grans carreus i dues torres imponents.

## Fills il·lustres

* Pietro Argento (1909-1994) director d'orquestra

## Referències

* ↑ «Gioia del Colle». A: Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia.
* ↑ «Popolazione residente al 1° gennaio» (en italià). Statistiche Istat. [Consulta: 5 febrer 2023].
* ↑ «Gioia del Colle». A: Enciclopedia Treccani (en italià). Roma: Treccani [Consulta: 4 febrer 2023].
# Gioiosa Marea

Gioiosa Marea (sicilià Giujusa) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2007 tenia 7.199 habitants. Limita amb els municipis de Montagnareale, Patti, Piraino, Sant'Angelo di Brolo, Brolo i Capo d'Orlando.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Ignazio Spanò | Llista cívica |
# Geispitzen

Geispitzen (en alsacià Gaispítze) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 418 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 298 | 303 | 306 | 395 | 441 | 418 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Gérard Issner | |
| 2008- | Philippe Ginder | |
# Gens Fabrícia

La gens Fabrícia (en llatí Fabricia gens) va ser una gens romana originària probablement de la ciutat d'Aletrium al país dels hèrnics on el cognom Fabrici o la família Fabricii apareix encara al segle i aC i són mencionats per Ciceró.
El primer membre de la família que trobem a la història va ser Gai Fabrici Luscí que es va distingir en la guerra contra Pirros de l'Epir, quan els hèrnics es van revoltar contra Roma, però Aletrium, Feretium i Verulae van seguir fidels a Roma, i van poder conservar la seva pròpia constitució. Gai Fabrici Luscí va ser probablement el primer de la família que va abandonar el seu lloc de naixement i es va establir a Roma. A part d'aquest Fabrici, els altres membres de la família, i els seus descendents, tot i instal·lats a Roma, no van tenir mai càrrecs de responsabilitat, se suposa que perquè les gens patrícies i plebees romanes van impedir que pugessin dins la societat romana.
L'únic cognomen que se sap que van portar és el de Luscí (Luscinus) durant la república, i el de 'Veientó (Veiento) a l'imperi. Hi ha uns quants Fabrici sense cognomen.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/ACL3129.0002.001/142?rgn=full+text;view=image;q1=FabriciusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 132. ]
# Gens Estàcia

La gens Estàcia (llatí: Statia gens) fou una gens romana plebea d'origen lucà o samnita. Els seus membres portaven el nomen d'Estaci, que en origen fou un praenomen sabèl·lic que esdevengué nom de família.
Els primers Estacis que apareixen no eren de la gens Estàcia, ans simplement portaven el praenomen d'Estaci. Els primers membres de la gens apareixen abans del temps de Juli Cèsar, i pertanyen als pobles del sud d'Itàlia, llevat d'un Tit Estaci que va ser tribú de la plebs l'any 475 aC. Pel que fa a Cecili Estaci, probablement Estaci era el seu praenomen, i no era de la gens Estàcia ans de la gens Cecília.
Durant la república romana, cap membre de la família arribà als alts càrrecs. Els Estacis van adquirir una certa rellevància amb Luci Estaci Murc, el llegat de Juli Cèsar, però fins a l'any 142, en època imperial, no hi va haver un cònsol de la família: Luci Estaci Quadrat; setze anys més tard ho fou Marc Estaci Prisc. Però sens dubte el personatge de més renom de la gens va ser Publi Papini Estaci, poeta de gran renom, reconegut sobretot a l'edat mitjana. El seu pare Publi Papini Estaci també es dedicà a la poesia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Statia Gens». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 25 febrer 2021].
# Noyelles-sur-Escaut

Noyelles-sur-Escaut és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 739 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 524 | 526 | 478 | 629 | 660 | 655 | 739 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Léon Masset | PS |
# Augustinians FC

L'Augustinians Football Club és un club gambià de futbol de la ciutat de Banjul.
Va ser fundat el 1940 i el 1966 guanyà la seva primera lliga independent.

## Palmarès

* Lliga gambiana de futbol:
** 1966, 1967, 1987
* Copa gambiana de futbol:
** 1961-62, 1967-68

## Referències

* ↑ Fundació a rsssf.com
* ↑ CAMPIONATO a calciopedia
* ↑ «Gambia - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 24 març 2018].
* ↑ «Gambia - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 24 març 2018].