OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Billy-le-Grand

Billy-le-Grand és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 98 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Billy-le-Grand era de 98 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 16 eren parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família i 8 estaven desocupats. Tots els 46 habitatges eren cases. Dels 38 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien quatre cambres i 34 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Billy-le-Grand el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 16 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones, 63 eren actives i 9 eren inactives. De les 63 persones actives 59 estaven ocupades (30 homes i 29 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 9 persones inactives 4 estaven jubilades i 5 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de construcció, 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa immobiliària.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un guixaire pintor.
L'any 2000 a Billy-le-Grand hi havia 15 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 990 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Billy-le-Grand a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Billy-le-Grand a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Nomain

Nomain és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 2.440 habitants. Limita al nord amb Genech, al nord-est amb Mouchin, a l'est amb Aix, al sud-est amb Landas, al sud amb Orchies, al sud-oest amb Auchy-lez-Orchies, a l'oest amb Cappelle-en-Pévèle i al nord-oest amb Templeuve-en-Pévèle.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.649 | 1.700 | 1.760 | 1.967 | 2.317 | 2.393 | 2.440 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2003 | Paul Dauchy | |
| 2008- | Daniel Bonnet | |
# Cantó de Montagut

El cantó de Montagut és un cantó francès del departament del Puèi Domat, situat al districte de Riam. Té 10 municipis i el cap és Montagut.

## Municipis

* Ars-les-Favets
* Buxières-sous-Montaigut
* La Crouzille
* Durmignat
* Lapeyrouse
* Montagut
* Moureuille
* Saint-Éloy-les-Mines
* Virlet
* Youx

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 197.-1979 | Michel Duval | RI, després UDF |
| 1979-1989 | Jean-Paul Toucas | PS |
| 1989-1992 | Jean Michel | PS |
| 1992-2004 | Michel Duval | DL, després UMP |
| 2004- | Pierrette Daffix-Ray | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 11.854 | 12.849 | 11.330 | 10.408 | 9.138 | 8.297 | 7.996 |
# Cantó de Montalban-2

El cantó de Montalban-2 és un cantó francès del departament de Tarn i Garona, situat al districte de Montalban. Comprèn una part del municipi de Montalban.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1988 | Hubert Gouze | PS |
| 1988-2001 | Michel Marty | PS |
| 2001-2008 | Maryse de Santi-Almayrac | DL |
| 2008- | Michel Marty | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Campionat del Món de Trial 1983

La temporada de 1983 del Campionat del Món de trial fou la 9a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 12 proves puntuables, celebrades entre el 20 de febrer i el 2 d'octubre.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Eddy Lejeune | Honda | 156 |
| 2 | Bernie Schreiber | SWM | 123 |
| 3 | Thierry Michaud | SWM | 95 |
| 4 | Gilles Burgat | Fantic | 83 |
| 5 | Toni Gorgot | Montesa | 78 |
| 6 | Philippe Berlatier | Italjet | 57 |
| 7 | Bernard Cordonnier | SWM | 50 |
| 8 | John Lampkin | Fantic | 43 |
| 9 | Lluís Gallach | Montesa | 24 |
| 10 | Danilo Galeazzi | SWM | 13 |

## Referències

* «FIM Trial World Championship. 1983» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Novi Sad (Crimea)

* No s'ha de confondre amb Novi Sad.
Novi Sad (en (ucraïnès): Новий Сад, en rus: Новый Сад) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 386 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Novi Put (Xebékino)

* Per a altres significats, vegeu «Novi Put».
Novi Put - Новый Путь (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 6 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Campionat del món d'escacs de 1993

«Campionat del món d'escacs de 1993» té aquests significats:
* Campionat del món d'escacs de 1993 (clàssic): Matx pel Campionat del Món d'escacs en versió de la PCA, entre Kaspàrov i Short, disputat a Londres.
* Campionat del món d'escacs de 1993 (FIDE): Matx pel Campionat del Món d'escacs en versió de la FIDE, entre Timman i Kàrpov, disputat a Indonèsia i els Països Baixos.
# Nombre 142

El nombre 142 (CXLII) és el nombre natural que segueix el nombre 141 i precedeix el nombre 143. La seva representació binària és 10001110, la representació octal 216 i l'hexadecimal 8E. La seva factorització en nombres primers és 2×71; altres factoritzacions són 1×142 = 2×71; és un nombre 2-gairebé primer: 2 × 71 = 142. És un nombre d'Erdős-Woods.

## Referències

* ↑ «Number 142: mathematical and symbolic properties | Crazy Numbers». [Consulta: 27 juliol 2021].
* ↑ (successió A059756 a l'OEIS)
# Can Magre (Santa Eulàlia de Ronçana)

Can Magre és una masia al terme municipal de Santa Eulàlia de Ronçana (al Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

Masia de planta rectangular, quasi quadrada. Orientada a migdia. Antigament formava un barri tancat davant la façana, l'antic portal rodó que donava accés a l'era s'ha substituït per una tanca metàl·lica. La façana segurament es va reformar a principis de segle, té un carener de perfil sinuós i tres finestres de punt rodó de totxo, elements estilístics propis de principis de segle. La teulada està coberta a dues vessants. En el portal dovellat hi ha la inscripció TRIAS 1597. Consta de planta baixa, pis i golfes a la crugia central.

## Història

Tot i que no tenim cap dada documental referent a la construcció de la casa, podem pensar que la casa es va edificar el segle xvi, com ens ho indica la porta d'accés: TRIAS 1597. L'amo devia ser parent de Can Trias. L'any 1659 Catarina Padró es va casar amb Jaume Trias i, a partir d'aquest moment comença la pertinença a Can Padró de Palau de Plegamans, deixant la casa en mans de masovers. A principis del nostre segle hi hauria una important reforma, com ens mostren els trets estilístics.

## Referències

* 1 2 «Can Magre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Can Magí (Tossa de Mar)

Can Magí és un edifici del municipi de Tossa de Mar (Selva). És una construcció de tres plantes coberta amb una teulada a dues aigües de vessants a façana. L'edifici està ubicat en el costat dret del carrer Tarull, però simultàniament fa cantonada amb el carrer La Guàrdia. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La façana que dona al carrer La Guàrdia està subdividida en dos cossos i clarament estructurada en quatre crugies i subdividida en tres plantes, en les quals s'ha aplicat el mateix entramat compositiu, és a dir quatre grans obertures rectangulars en la planta baixa, cobertes amb un enreixat de ferro forjat. Tres obertures projectades com a balconades i una quarta de rectangular tapiada en el primer pis. I finalment dues obertures projectades com a balconades amb les seves pertinents baranes de ferro forjat, més dues simples finestres rectangulars, en el segon pis. Cal remarcar que totes les obertures estan complementades amb una espècie d'emmarcament motllurat.
Tanmateix és en la façana que dona al carrer Tarull, on es concentra tota la riquesa constructiva de l'edifici, com així ho evidencien ràpidament tots els elements que en ella s'hi apleguen: des dels capitells amb fulles d'acant d'ordre compost amb pilastres estriades, que emmarquen les finestres de la part inferior; passant per la magnífica vitrina de fusta policromada, sustentada per unes poderoses mènsules; fins a arribar a la gran balconada correguda, amb una magnífica barana de ferro forjat amb ornamentació vegetal del segon pis, el qual està culminat amb els cinc arcs de mig punt rebaixats.

## Referències

* 1 2 3 «Can Magí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2014].
# Ocaña, la memoria del sol

Ocaña, la memoria del sol és un documental sobre José Pérez Ocaña, la seva vida i obra, rodat per Juan José Moreno i estrenat el 2009.
Aquest documental biogràfic recupera la memòria d'Ocaña com a figura rupturista, com a persona que lluitava contra les normes imposades, que està més enllà de l'artista que va ser, vist així des d'una perspectiva més universalista. L'enregistrament evoca diverses facetes del personatge, des de les pintures de devoció popular a la verge fins a la defensa i celebració del seu propi cos i del dret propi i aliè a ser i existir en llibertat.

## Estructura

La història, en aquest cas, no sols la conta el mateix Ocaña (del qual s'inclouen fragments que havia aparegut a Ocaña, retrat intermitent), sinó que gran part de l'atenció recau en com qui van compartir la vida amb ell (família i amics) conten la seva història i construeixen la imatge de l'Ocaña que van conèixer. Participen en el rodatge tant Cantillana, el poble sevillà que ho va veure créixer, com Barcelona, ciutat a la qual va fugir per a poder portar una vida millor, més lliure. Les imatges que recullen les processons del seu poble ajuden a entendre millor tot allò que Ocaña plantejava entorn de la religió en el documental de Ventura Pons, qui també surt en aquest projecte per a parlar de la seva relació amb el pintor sevillà i del motiu de la pel·lícula.

## Recepció

Ha estat projectat a diversos festivals de temàtica LGBT, com el Festival de Cine Lésbico, Gay, Bisexual y Transexual de Xile i al Festival Internacional de Cinema Gai i Lèsbic de Barcelona.

## Referències

* ↑ Rondón, José María «Ocaña, en carne documental». El Mundo, 08-10-2009 [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ «Ocaña, la memoria del Sol", documental de Juan José Moreno» (en castellà). El Mercurio Digital, 16-06-2016.
* ↑ Nuevo premio en Chile para “Ocaña, la memoria del sol” Arxivat 2022-01-14 a Wayback Machine., 9 de setembre de 2010
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«», 18-10-2009.

## Enllaços externs

* Tràiler a YouTube
# Ocana

Ocana (en cors Ocana) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 394 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 341 | 350 | 308 | 282 | 296 | 394 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Philippe Muraccioli | PCF | |
# Nunningen

Nunningen és un municipi del cantó de Solothurn (Suïssa), situat al districte de Thierstein.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Can Merla (Santa Cristina d'Aro)

Can Merla és una obra del municipi de Santa Cristina d'Aro (Baix Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia de tipologia clàssica amb planta basilical. La coberta és variada, sent de dues vessants per al cos central i, en un nivell més baix, per al cos lateral esquerre, mentre que el cos lateral dret és a una vessant. El carener de la coberta principal és perpendicular a la façana, mentre que el del cos esquerre és paral·lel.
Consta de planta baixa, pis i golfes. Al sector de ponent té un cos afegit el 1686. D'altra banda, hi ha diverses obertures que tampoc són originàries. Les finestres, de mides i tipologia diverses, són de pedra amb llindes rectes o arcs de formes diverses. La porta principal és d'arc de mig punt adovellat.
El parament és de maçoneria, amb carreus més grans i ben tallats als angles.

## Història

Se'n coneixen diverses modificacions a la masia. La més antiga consta del 1520, mentre que també són documentades diverses ampliacions als anys 1686, 1861 i 1970.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Merla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Can Peces

Can Peces és una masia de Montcada i Reixac (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa formada per cossos juxtaposats. El del costat dret presenta teulada d'una sola vessant i el del costat esquerre, de dues vessants amb carener horitzontal a la façana. Ambdues cobertes són de teules àrabs. Les obertures, a la planta baixa, han conservat l'entrada en el cos esquerre amb porta rectangular i arc escarser amb emmarcament de maó. La finestra del pis és de senzilla factura. El cos de la dreta ha sofert una modificació en la pràctica de l'obertura de la planta baixa on actualment hi ha una finestra. En el pis observem una finestra petita rectangular amb llinda de fusta. Presència d'un incipient voladís.

## Història

El seu nom és originari del cognom de la família que fins a hores d'ara són els propietaris de la casa. Pertany al límit de la Parròquia de Reixac, i el seu nom es troba citat en documents entre els anys 1750 i 1760.

## Referències

* 1 2 «Can Peces». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 novembre 2017].
# Oilton (Texas)

Oilton és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 1990 tenia 310 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oilton tenia 310 habitants, 89 habitatges, i 71 famílies. La densitat de població era de 142,5 habitants/km².
Dels 89 habitatges en un 50,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 20,2% dones solteres, i en un 20,2% no eren unitats familiars. En el 19,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,7% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 17,1% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.625$ i la renda mediana per família de 21.964$. Els homes tenien una renda mediana de 24.375$ mentre que les dones 18.750$. La renda per capita de la població era de 7.890$. Aproximadament el 29,2% de les famílies i el 32,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oilton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oilton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Cantó d'Uriat

El cantó d'Uriat és un cantó francès del departament de l'Alier, situat al districte de Montluçon. Té 14 municipis i el cap és Uriat.

## Municipis

* Archinhat
* Chambérat
* Chazemais
* Courçais
* Uriat
* La Chapelaude
* Mesples
* Saint-Désiré
* Saint-Éloy-d'Allier
* Saint-Martinien
* Saint-Palais
* Saint-Sauvier
* Treignat
* Viplaix

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | Henri Dubouchet | SFIO, després SI |
| 1964-1969 | Stéphane Tournemolle | SFIO |
| 1969-1976 | André Godard | MDSF |
| 1976-1994 | Camille Émery | PS |
| 1994- | Michel Tabutin | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 8.373 | 8.856 | 7.706 | 7.425 | 7.554 | 7.153 | 7.310 |
# Meribre

Meribre de fet Meri-ib-Re fou un faraó de la dinastia IX de l'antic Egipte. Es pensa que probablement fou el nom de regne que va agafar Khety I. Va regnar a Heracleòpolis i el seu nom vol dir "estimat és el cor de Ra".

## Bibliografia

* Thomas Schneider: Lexikon der Pharaonen. Albatros, Düsseldorf 2002, ISBN 3-491-96053-3, S. 162
* Flinders Petrie: Historical Scarabs. Ares, 1976
# Mesechiteae

Mesechiteae és una tribu de plantes de flors que pertany a la família de les Apocynaceae (ordre Gentianales). Aquesta tribu té 9 gèneres.

## Gèneres

| Allomarkgrafia Galactophora Macrosiphonia | Mandevilla Mesechites Quiotania | Secondatia Telosiphonia Tintinnabularia |

## Referències

* ↑ USDA, ARS, National Genetic Resources Program. Germplasm Resources Information Network - (GRIN) [Online Database]. National Germplasm Resources Laboratory, Beltsville, Maryland. URL: http://www.ars-grin.gov/cgi-bin/npgs/html/gnlist.pl?1691 (01 August 2013)

## Enllaços externs

* http://132.236.163.181/index.html Arxivat 2006-04-28 a Wayback Machine. Plant Systematics
# Maurevila

Maurevila (francès Maureville) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 23 agost 2010].
# Emirat de Gwoza

L'emirat de Gwoza és un estat tradicional de Nigèria a l'estat de Borno.
L'estat de Gwoza va existir antigament, com a vassall de Bornu. El 1961 fou reconegut com a emirat tradicional. Es va fer conegut per l'activitat de Boko Haram que hi té una de les seves principals bases des de 2009. El 30 de maig de 2014 l'emir tradicional, Idrissa Timta, fou assassinat després de ser segrestat amb el seu col·lega l'emir d'Uba, Ismaila Mamza, per Boko Haram, a Hawul, quan anaven al funeral del seu col·lega difunt l'emir de Gombe, Alhaji Shehu Abubakar. El 23 de juny de 2014 tot l'emirat estava en mans o sota atac de Boko Haram que el 6 d'agost de 2014 va ocupar la ciutat de Gwoza; a l'octubre s'estimava que uns tres mil residents havien fugit de l'àrea. El 27 de març de 2015, l'exèrcit nigerià va anunciar que havia recuperat la ciutat de Gwoza de mans de Boko Haram.

## Emirs

* Lawal Jama 1961 - 1975
* Idrisa Timta 1975 - 1981
* Shehu Mustapha Idrissa Timta 1981 - 2014
* Shehu Muhammadu Idrissa Timta 2014 -

## Notes

* ↑ Boko Haram HQ Gwoza in Nigeria 'retaken'
# Els Prats (Sant Martí de Canals)

Els Prats és una zona de camps de conreu del Pallars Jussà situat en el terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Claverol, en terres del poble de Sant Martí de Canals.
Estan situats al nord-est de Sant Martí de Canals, bastant a prop. És a l'esquerra del barranc de Sant Martí i al nord de les Ortiguetes i a ponent de les Boïgues, al sud-est de Serradill i al nord-est de les Omets.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Matías Augé i Benet

Matías Augé i Benet (Perafort, Tarragonès, 27 de maig de 1936 -), és un prevere català de l'orde dels claretians.
El 16 de juny de 1953, a Vic, es va incorporar a l'orde dels claretians, i es va ordenar com a sacerdot a Valls el 23 de juliol de 1961. Es va llicenciar en Teologia a l'Institut Angelicum de Roma l'any 1962, i posteriorment es va doctorar en Liturgia al Pontifici Institut Litúrgic de l’Ateneu Anselmianum de Roma l'any 1967.
El 2022 va rebre el VIII Premi Memorial Pere Tena de Pastoral Litúrgica, atorgat pel Centre de Pastoral Litúrgica de Barcelona. Entre d'altres càrrecs, és president emèrit de l’Institut de Teologia de la Vida Consagrada Claretianum de Roma, i entre el 1994 i el 2015 fou consultor de la Congregació per al Culte Diví i la Disciplina dels Sagraments. És considerat un del liturgistes més important del postconcili. És membre del Comitè Científic de la col·lecció Monumenta Studia Instrumenta Liturgia, a més a més de formar part del consell de redacció de les revistes Ecclesia Orans i Rivista Liturgica.

## Referències

* 1 2 3 «Matías Augé, CMF» (en italià). Claretianum. [Consulta: 11 febrer 2022].
* 1 2 Vilaclara, Roger «El liturgista Matías Augé, “sempre fidel al Concili Vaticà II”». Catalunya Religió, 08-02-2022 [Consulta: 10 febrer 2022].
* ↑ «Matías Augé Benet, distinguido con el VIII Memorial Pere Tena de Pastoral Litúrgica» (en castellà). CONFER: Conferencia Española de Religiosos, 03-12-2021. [Consulta: 11 febrer 2022].
* ↑ Goñi Beásoain de Paulorena, José Antonio «VIII Memorial Pere Tena de Pastoral Litúrgica: Matías Augé Benet». Phase, n. 61, 2021, pàg. 420.
* ↑ «Matías Augé Benet, ha estat distingit amb el VIII Memorial Pere Tena de Pastoral Litúrgica». Flama.info, 02-12-2021. Arxivat de l'original el 2022-02-11. [Consulta: 11 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Matías Augé i Benet a la Cathopedia