OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mingulay

Mingulay (Miughalaigh o Miùghlaigh en gaèlic escocès) és la més gran de les Illes de Barra a les Hèbrides Exteriors, a Escòcia. L'illa roman deshabitada des de 1912 Ocupa una extensió de 640 hectàrees i té com a punt més elevat el Càrnan amb 273 metres msnm.
L'illa és coneguda per les seves nombroses poblacions d'aus marines, especialment de fraret (Fratercula arctica), Somorgollaire comuna (Uria aalge), Corb marí emplomallat (Phalacrocorax aristotelis), fulmar (Fulmarus sp.) i Gavot (Alca torda).
La National Trust for Scotland és propietària de l'illa des de l'any 2000.

## Referències

* ↑ Buxton (1995) Mingulay: An Island and Its People.
* ↑ Haswell-Smith (2004) pages 209-212.
* ↑ Ordnance Survey 1:50,000 Landranger: Second Series (1994) Sheet 31.

## Enllaços externs

* Lonely Web de les Isles Mingulay. Arxivat 2006-12-11 a Wayback Machine.
* The National Trust for Scotland - colònies d'ocells marins. Arxivat 2007-09-09 a Wayback Machine.
# Miravet (Castell de Mur)

Miravet és un antic poble del terme municipal de Castell de Mur, abans del 1972 del terme municipal de Mur, agregat aquell any al nou municipi, juntament amb Guàrdia de Tremp.
La casa forta de Miravet, que aglutinava una petita caseria d'hàbitat dispers, és dalt d'un turó que li confereix un marcat caràcter en el paisatge molts quilòmetres a l'entorn. Aquest turó, de 972,5 metres d'altitud, és el contrafort nord-est de la muntanya de les Mosques, de 1.031,8, que és el cim més elevat de tot el sistema al qual pertany. Malgrat l'aïllament de Miravet, al seu entorn hi havia camps de conreu (el Tros del Pere i el Tros de la Collada) i horts (els Horts de Miravet, i un topònim recorda l'existència d'una capella, actualment desapareguda: la Mare de Déu de la Collada. En el Diccionario geográfico... de Pascual Madoz, publicat el 1845, esmenta breument Miravet dient que és dalt d'un turó i té dues cases. També l'esmenta com una casa pertanyent a Puigverd, separada al sud del poble.
Miravet té algunes masies disperses dins del seu territori, com Cal Benet, la Grisa i la Cabana de Sebastià.
L'accés a Miravet és possible per pistes rurals accessibles la major part de l'any des del castell de Mur (el Camí de Miravet). També hi ha pistes rurals des d'Estorm a través de Sant Salvador de la Serra (Camí de la Serra d'Estorm) i des de Sellamana (Camí de Sellamana), a través de la qual es comunica amb el Meüll.

## Etimologia

Segons Joan Coromines, Miravet és un dels pocs arabismes indubtables presents a la comarca. Procedeix de l'arrel àrab rbt, que tenia el significat d'amenaçar les fronteres enemigues.

## Vegeu també

Vegeu la llista de Topònims de Miravet (Castell de Mur) presents a la Viquipèdia.

## Bibliografia

* ROCAFORT, Ceferí. "Provincia de Lleyda", a Geografia general de Catalunya dirigida per Francesch Carreras y Candi. Barcelona: Establiment Editorial d'Albert Martín, després del 1900.

## Referències

* ↑ «Miravet (Castell de Mur)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ MADOZ, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. Madrid: Establecimiento Literario-Tipográfico, 1845. Edició facsímil Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al <<Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar>> de Pascual Madoz. V. 1. Barcelona: Curial, 1985. ISBN 84-7256-256-5
* ↑ COROMINES, Joan. "Miravet". Dins Onomasticon cataloniae. V. L-N. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona "La Caixa". ISBN 84-7256-331-6

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alessandro Allori

Alessandro di Cristofano di Lorenzo del Bronzino Allori (Florència 31 de maig de 1535 - 22 de setembre de 1607), va ser un pintor italià, pertanyent a l'escola florentina i pare del també pintor Cristofano Allori, també se'l coneix com a Alessandro Bronzino per ser el deixeble directe d'El Bronzino.
Deixeble del seu oncle, Agnolo Tori, en algunes ocasions va adoptar el seu nom per a signar les seves pròpies pintures. Va visitar Roma el 1554, estudiant en detall l'obra de Melozzo da Forlì, de Raffaello Sanzio i de Miquel Àngel. Les seves principals obres són, Crist entre els escriguis, Expulsió dels mercaders del temple i els retrats de Giuliano de Medici, Duc de Nemours i Raffaello Sanzio.

## Referències

* ↑ Lecchini Giovannoni, Simona. Alessandro Allori. Torino: U. Allemandi, [©1991]. ISBN 88-422-0279-7.
* ↑ Redazione. «Alessandro Allori, biografia e opere» (en italià). [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «ALLORI, Alessandro in "Dizionario Biografico"» (en italià). [Consulta: 29 gener 2022].
# Ministeri d'Energia de Lituània

El Ministeri d'Energia de Lituània (en lituà: Lietuvos Respublikos Energetikos ministerija) és un dels 14 ministeris del Govern de Lituània. Té la seu a la capital Vílnius. Les seves operacions estan autoritzades per la Constitució de la República de Lituània, els decrets són emesos pel President i el Primer Ministre, i les lleis aprovades pel Seimas (Parlament). La seva missió és assegurar la realització de les polítiques estatals en el combustible, l'electricitat, la producció de termoenergia i la seva oferta en l'economia lituana. L'actual ministre és Jaroslav Neverovič ..

## Vegeu també

* Govern de Lituània

## Referències

* ↑ «Ministeri d'Energia de Lituània (lituà)». Arxivat de l'original el 2009-10-07. [Consulta: 14 novembre 2013].
# Afrixalus aureus

Afrixalus aureus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Moçambic, Sud-àfrica, Eswatini i, possiblement també, Zimbàbue.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Pickersgill, M., Schiøtz, A. & Minter, L. 2004. Afrixalus aureus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Estats Units Bèlgics

Els Estats Units bèlgics (en neerlandès: Verenigde Nederlandse Staten o Verenigde Belgische Staten) 1790-1790 són una confederació dels països dels Països Baixos austríacs que es van declarar independents de l'emperador Josep II.

## Explicació terminològica

En aquesta època, el mot bèlgic, bèlgica era un adjectiu científic inspirat del llatí que significava Països Baixos i s'utilitzava tant per als Països Baixos del sud com per als del nord. Vegeu també: Països Baixos (topònim).

## Independència i Tractat d'Unió

La revolució brabançona de 1787 a 1790 és una reacció conservadora dels nobles, conduït per Hendrik van der Noot (1731-1827) contra la Il·lustració i les reformes de l'emperador Josep II. L'ala democràtica, conduïda per Jan Baptist Verlooy (1746-1797) va fugir cap a França.
Els estats generals de les diverses províncies (excepte Luxemburg) i, per primera vegada, el Principat de Lieja van signar un tractat d'unió l'11 de gener de 1790 amb una constitució amb molts articles de la Constitució dels Estats Units d'Amèrica.
La nova república no obtingué gaire aprovació internacional. Hi havia també divisions internes entre el clergat i la noblesa conservadora, d'un costat, i els liberals independentistes -però inspirats per la Il·lustració-, de l'altre. Ja al desembre de 1790, l'exèrcit austríac va reconquerir el poder en nom del nou emperador Leopold II un cop vençuts els estatistes en la batalla de Falmagne el 28 de setembre.

## Referències

* ↑ Smeyers, Jos; Van den Broeck, Jan. «Inleiding [prefaci]». A: Jan Baptist Chrysostomus Verlooy, Verhandeling op d'onacht der moederlyke tael in de Nederlanden (pdf). edició crítica i anotada. L'Haia: Martinus Nijhoff / Tjeenk Willink-Noorduijn, 1979.
* ↑ Judge, Jane. The United States of Belgium: The Story of the First Belgian Revolution (en anglès). Leuven University Press, 2018, p. 34. ISBN 9462701571.
* ↑ Kossmann, E. H.. The Low Countries, 1780–1940 (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1978, p. 62. ISBN 978-0-19-822108-1.
# Euryoryzomys emmonsae

Euryoryzomys emmonsae és una espècie de mamífer rosegador del gènere Euryoryzomys i la família dels cricètids. Viu a la part brasilera de la conca de l'Amazones. Fou descrit el 1998 després de ser identificat incorrectament com a E. macconnelli i E. nitidus. El seu hàbitat natural és la selva. Pot ser que es tracti d'un animal arborícola que s'enfila als arbres, però també es mou per terra. La seva distribució és una zona petita situada al sud del riu Amazones, a l'estat de Pará. Es creu que en aquesta regió no hi ha cap altre rosegador muroïdeu que tingui la mateixa distribució.

## Bibliografia

* Musser, G. G.; Carleton, M. D.; Brothers, E. M.; Gardner, A. L. (en anglès) Bulletin of the American Museum of Natural History, 236, 1998, pàg. 1-376.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Euryoryzomys russatus

Euryoryzomys russatus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a l'Argentina, Bolívia, el Brasil i el Paraguai. Els seus hàbitats naturals són els boscos de galeria de cerrado i els boscos subtropicals de plana. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, però algunes poblacions estan en perill per la destrucció i fragmentació del seu medi.

## Referències

* ↑ Weksler, M.; Bonvicino, C. R. Euryoryzomys russatus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 13 desembre 2016.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Ait Bouyahya El Hajjama

Ait Bouyahya El Hajjama (en àrab آيت بويحيى الحجامة, Āyt Būyaḥyà al-Ḥajjāma; en amazic ⴰⵢⵜ ⴱⵓⵢⵃⵢⴰ) és una comuna rural de la província de Khémisset, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.471 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Ait Daoud

Ait Daoud (àrab: أيت داوود, Ayt Dāwūd; amazic estàndard marroquí: ⴰⵢⵜ ⴷⴰⵡⴷ) és un municipi de la província d'Essaouira, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 2.957 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Gneu Octavi

Gneu Octavi és el nom dels següents personatges:
* Gneu Octavi Ruf (qüestor 230 aC)
* Gneu Octavi (pretor 205 aC)
* Gneu Octavi (cònsol 165 aC)
* Gneu Octavi (cònsol 128 aC)
* Gneu Octavi (cònsol 87 aC)
* Gneu Octavi (cònsol 76 aC)
* Gneu Octavi Ruf (qüestor 107 aC)
# Els costums de Cambodja

Els Costums de Cambodja o Un Resgistre de Cambodja: la Terra i les seves Persones (Xinès: 真臘風土記) és un document escrit pel funcionari xinès Zhou Daguan (真臘風土記; Chou Ta-kuan; francès: Tcheou Ta-Kouan) en el transcurs d'una estada a Angkor, entre el 1296 i el 1297. Aquest document té una gran rellevància històrica, ja que és l'únic escrit en primera persona que ha arribat fins al dia d'avui, on s'exposa la vida diària a l'imperi Khmer. A part d'aquest, les úniques mostres escrites que han sobreviscut són les inscripcions als murs dels temples.

## Obra original xinesa

El llibre és una descripció de Cambodja per part de Zhou, que va visitar el país formant part d'una delegació diplomàtica oficial enviada per Temür Khan el 1296 per fer entrega d'"un edicte imperial". No queda clar quan es va acabar, però va ser escrit en els 15 anys posteriors al retorn de Zhou a la Xina, el 1297. N o obstant, es considera que la obra que ha arribat als nostres dies és una versió truncada de l'original, potser representant només una tercera part del document. Un bibliòfil del segle xvii, Qian Zeng (錢曾), va anotar l'existència de dues versions diferents: una edició de la dinastia Yuan; l'altra inclosa en una antologia de la dinastia Ming, anomenada Mar d'Històries Antigues i Noves (古今说海, Gu jin shuo hai). La versió de la dinastia Ming va ser descrita com "embolicada i reescrita, faltant sis o set dents, gairebé sense constituir un llibre pròpiament". Tanmateix, la versió de la dinastia Yuan ja no existeix, motiu pel qual la versió actual es basa principalment en la versió de la dinastia Ming.

## Contingut

El llibre descriu Yasodharapura, la capital i centre d'Angkor, així com la vida diària del palau i els seus protocols. També descriu els costums i les pràctiques religioses, el paper de la dona i dels esclaus, el comerç i la vida de la ciutat, l'agricultura, els xinesos de Cambodja i altres aspectes de la societat. També s'inclou la descripció de la flora i la fauna de la regió, el menjar, i els contes que s'hi expliquen.
Es considera que les descripcions del llibre són, en general, acurades, tot i que s'han detectat diversos herrors; un exemple és la religió hinduista local, que Zhou va descriure com confucionista o daoista, o les mesures de longitud i distància, que sovint són menys exactes.
Sobre el Palau Reial:
Sobre les cases dels Khmers:
Sobre una processó reial d'Indravarman III:
Sobre l'armari del rei :
Sobre les dones de Angkor:

## Referències

* 1 2 Zhou Daguan. A Record of Cambodia. University of Washington Press, 2007. ISBN 978-9749511244.
* ↑ Tabish Khair. Other Routes: 1500 Years of African and Asian Travel Writing. Indiana University Press, 2006, p. 115. ISBN 978-0253218216.
* ↑ Andrew Forbes. Angkor: Eighth Wonder of the World. Cognoscenti Books, 2012, p. 108.
* ↑ Zhou Daguan. A Record of Cambodia. University of Washington Press, 2007, p. 70. ISBN 978-9749511244.

## Enllaços externs

* Smithsonian Magazine - Passing Notes
# Istitina

Istitina era una ciutat de la Terra Alta Hitita que cap als anys 1320/1310 aC la va conquerir el rei dels kashkes Pihhuniya que la va convertir, segons els hitites en "pastura pels ramats kashka".
Mursilis II va exigir al rei l'evacuació dels territoris ocupats però Pihhuniya no el va escoltar. El rei hitita va anar contra ell i va atacar el seu territori. Va reconquerir Istitina, va atacar Tipiya, la capital del rei kashka, i la va incendiar. Va capturar Pihhuniya i el va portar a Hattusa. Un parell d'anys després, Anniya rei d'Azzi i d'Hayasa va atacar Istitina i la va i destruir.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 123 i 134. ISBN 8446022532.
# Pop dance

El pop dance o dance-pop és un subgènere de la música dance caracteritzat per melodies pop, presència vocal però amb ritmes ràpids, propers al dance i la màkina. Està molt influït per l'eurodance i la música R&B i com a gènere va sorgir a finals dels anys 80, si bé es va popularitzar amb el tombant de segle. Evolucionat del post-disco i el synthpop, té en general un tempo força ràpid destinats a ser ballables en una discoteca però amb la idea també de ser un CHR (un èxit radiofònic contemporani). Diverses versions ballables de clàssics musicals pop s'engloben dins aquest gènere (com alguns àlbums de Groove Coverage).
Alguns representants famosos d'aquest estil musical són:
* Ace of Base
* Britney Spears
* Lady Gaga
* Rihanna
* Sophie Ellis-Bextor
* Kylie Minogue
* Momoiro Clover Z

## Referències

* 1 2 Glenn Appell, David Hemphill. American popular music: a multicultural history. Belmont, CA: The Thomson Corporation, 2006, p. 423. ISBN 0155062298 [Consulta: 12 maig 2012]. «The 1980s brought the dawning age of the synthesizer in rock. Synth pop, a spare, synthesizer-based dance pop sound, was its first embodiment.»
# Els contrabandistes de Moonfleet

Els contrabandistes de Moonfleet (títol original en anglès: Moonfleet) és una pel·lícula estatunidenca de Fritz Lang, estrenada el 1955 i doblada al català.

## Argument

Segle XVIII, Dorset, Anglaterra. Un noi arriba al petit poble de Moonfleet, lloc de contrabandistes, a la recerca d'un cert Jeremy Fox, vell amic de la seva mare difunta. Jeremy Fox és un aristòcrata deshonest, sense escrúpols, cap dels contrabandistes i nou propietari de la hisenda dels pares del noi, els Mohune. Intenta primer de tot desfer-se del petit John però finalment s'interessa per ell mentre el pot ajudar a trobar el diamant desaparegut del seu avi, anomenat «Barbarossa». Una vegada el diamant a les seves mans, Jeremy Fox abandona John però s'hi repensa a l'últim minut. L'amor d'un nen fa molts miracles.

## Repartiment

* Stewart Granger: Jeremy Fox
* George Sanders: Lord Ashwood
* Joan Greenwood: Lady Ashwood
* Jon Whiteley: John Mohune
* Liliane Montevecchi: La ballarina
* Viveca Lindfors: Sra. Minton
* Jack Elam: Damen
* Melville Cooper: Felix Ratsey
* Sean McClory: 'Elzevir Block
* John Hoyt: Magistrat Maskew
* Lester Matthews: Major Hennishaw

## Al voltant de la pel·lícula

És la primera pel·lícula rodada en Cinemascope de Fritz Lang. La pel·lícula és adaptació de la novel·la Moonfleet de John Meade Falkner. Al llibre Moonfleet, el personatge principal és John Trenchard. S'assabenta de l'existència d'un diamant que busca el difunt coronel Mohune, anomenat "Barbanegra", en el seu son etern. El busca per la nit al cementiri de Moonfleet. Un vespre John decideix anar a veure la cripta de la família Mohune que feia un soroll espantós, després d'una terrible tempesta, durant la Missa del diumenge celebrada pel pastor Glennie. Va anar doncs a aquest sinistre lloc armat d'una espelma que havia agafat a la seva tia que el va criar després de la mort dels seus pares. Arribat a l'habitació que contenia els taüts de la família Mohune, busca el diamant de què havia sentit parlar. Més tard en la nit, uns homes, sens dubte contrabandistes, arriben al mateix celler i hi emmagatzemen bótes omplertes d'aiguardent. Durant aquest temps, John, que els havia sentit arribar, estava amagat darrere un taüt. Quan els contrabandistes van haver marxat, John va descobrir que s'havia amagat darrere el taüt de Barbanegra !...

## Crítica

Drama gòtic d'aventures, les imatges de la qual, estremidorament boniques, amb un portentós treball en color de Robert Planck, ens submergeixen en un univers delirant i romàntic a través de la mirada subjectiva d'un nen de deu anys en el seu descens a un infern de terror i corrupció del que emergirà havent dissolt les tenebres amb la llum de la innocència i l'amistat. Un film ple de misteri i emoció, meravellós.

## Referències

* ↑ «Els contrabandistes de Moonfleet». Ésadir.cat. [Consulta: 17 octubre 2022].
* ↑ Calderon, pàg. 123

## Bibliografia

* Calderón, Teo. Calderón & Villamandos. Movie Movie (en castellà). ISBN 84-605-6130-5.
# Piràmide G1-a

La piràmide G1-a és una de les quatre piràmides subsidiàries que hi ha al sector oriental de la necròpoli de Guiza. Les altres piràmides subsidiàries que l'acompanyen són la G1-b, la G1-c i la G1-d. Es troba emplaçada just al costat oriental de la gran piràmide, i va ser construïda durant la IV Dinastia d'Egipte.
Aquesta tomba és la més septentrional de les tres piràmides de les reines. Té una base de 49,5 metres d'ample i originàriament tenia una alçada de 30,25 metres i una inclinació de 52°; la piràmide ha perdut dos terços de la seva alçada original.
L'entrada es troba a la paret nord. Dins de la piràmide, un passadís baixa fins al punt mig de l'estructura abans de convertir-se, cap a la dreta, en una petita cambra funerària tallada a la roca i aflorada amb blocs de pedra calcària. Tot i que hi ha un rebaix esculpit a la paret oest de la cambra, no s'hi va trobar cap sarcòfag. A la paret oest de la cambra funerària s'hi va excavar un petit nínxol on es van trobar fragments de basalt. També es coneix com la piràmide d'Hetepheres I, tal com va descobrir Mark Lehner; originalment es pensava que pertanyia a la reina Meritites I.
* Plànol de la G1-a.
* Plànol de la G1-a
* Interior de la piràmide
* Sector de la necròpilis de Guiza on es troba la piràmide G1-a.

## Referències

* ↑ «G1b: Queen Meritites» (en anglès). Ancient Egypt on-line. [Consulta: 14 desembre 2020].
* ↑ Siliotti, 1997, p. 56.
* ↑ «Giza» (en anglès). dudeman.net. [Consulta: 14 desembre 2020].
* ↑ «G1b: Queen Meritites» (en anglès). Ancient Egypt on-line. [Consulta: 14 desembre 2020].
* ↑ Lehner, 1997, p. 116.

## Bibliografia

* Lehner,, 1997, p. 116, Mark. The complete pyramids (en anglès). Thames & Hudson, 1997, p. 116. ISBN 0-500-05084-8.
* Siliotti, Alberto. Guide to the pyramids of Egypt (en anglès). Barnes & Noble Books, 1997. ISBN 978-0-7607-0763-0.
# Alloway (Nova Jersey)

* Aquest article tracta sobre el municipi estatunidenc. Si cerqueu el municipi escocès, vegeu «Alloway (Escòcia)».
Alloway és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 1.128 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alloway tenia 1.128 habitants, 391 habitatges, i 299 famílies. La densitat de població era de 62,5 habitants/km².
Dels 391 habitatges en un 33% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,4% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 23,5% no eren unitats familiars. En el 20,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.477 $ i la renda mediana per família de 66.346 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.357 $ mentre que les dones 32.083 $. La renda per capita de la població era de 25.121 $. Aproximadament el 4,4% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alloway». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alloway». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Moviment Nacional (Luxemburg)

El Moviment Nacional (LLNB) (en luxemburguès: National Bewegong, en francès: Mouvement National, en alemany: National Bewegung) fou un partit polític d'ultradreta de Luxemburg.
El Moviment Nacional va saltar a la fama com a resultat de les eleccions legislatives i europees del 1989, quan estava sota la direcció de Pierre Peters. A les eleccions europees, va registrar un 2.9% dels vots a nivell nacional.
Les últimes eleccions que va disputar van ser les legislatives i europees el 12 de juny de 1994. Van succeir quan en aquest moment hi havia una ona d'atacs indiscriminats, racistes neonazis i manifestacions a Luxemburg, que van suggerir al Moviment Nacional que podria aprofitar per guanyar algun escó a la Cambra de Diputats. Tanmateix, a les eleccions nacionals i europees, la seva participació en el vot va caure, el partit no va poder guanyar ni un escó en cap de les eleccions, i es va dissoldre ràpidament.