OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hortera

El terme «hortera», en el seu significat i denominació original en la llengua castellana, fa referència al dependent o menestral que treballava al comerç de Madrid del segle xix i del primer terç del segle xx, sovint representat pels seus contemporanis com a personatge pintoresc i castís. L'hortera fou descrit amb precisió per escriptors realistes espanyols com Benito Pérez Galdós i Ramón Pérez de Ayala, o literats com Ramón Gómez de la Serna, i va aparèixer com a personatge coral freqüentment a la sarsuela.
A partir de la dècada de 1970, el terme es va emprar amb to pejoratiu per designar l'individu que es vesteix de forma cridanera i sense gust, propera a l'estètica del moviment kitsch, d'origen alemany, i com a epítet despectiu per adjectivar allò vulgar, barroer o de mal gust. Apareix reconegut així com a primera accepció al Diccionario de la lengua española, de la Reial Acadèmia Espanyola, i ha generat el substantiu horterada. El terme no apareix al Diccionari de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans.

## Referències

* ↑ Flores, Antonio. Biblioteca de Catalunya. Los españoles pintados por sí mismos: El Hortera. Madrid: Biblioteca Gaspar y Roig, 1843, p. 78-84 [Consulta: 9 agost 2016].
* ↑ «Hortera» (en español). DRAE. [Consulta: 9 agost 2016].
* ↑ Losada, N. R. «La paleta (I)». Semanario Pintoresco Español, X, 31, 03-08-1845. ISSN: 2171-0538.
* ↑ García Icazbalceta, Joaquín. «Vocabulario de mexicanismos» (en español). bib.cervantesvirtual.com (Obras digitalizadas en 2004, cedidas por El Colegio de México (Antigua Casa de España)), 1899. [Consulta: 9 agost 2016].
* 1 2 Busquet i Duran, Jordi. Lo sublime y lo vulgar: la "cultura de masas" o la pervivencia de un mito. Barcelona: Editorial UOC, 2008, p. 140, 149. ISBN 978-84-9788-750-2.
* ↑ cfr. Bouzada, Xan (1993). «El hortera, entre el estigma y la improbable distinción». Revista Internacional de Sociología (3): 59-81.
* ↑ «Horterada» (en español). DRAE. [Consulta: 9 agost 2016].
# Discografia de Ringo Starr

Aquest és el llistat detallat de la discografia de Ringo Starr en solitari (amb dates d'edició i posicions assolides a les llistes de vendes oficials al Regne Unit i els Estats Units)

## Enregistraments en estudi

* Sentimental Journey (27 de març del 1970) UK #7, US #22
* Beaucoups of Blues (25 de setembre del 1970) US #65
* Ringo (9 de novembre del 1973) UK #7, US #2
* Goodnight Vienna (15 de novembre del 1974) UK #30, US #8
* Ringo's Rotogravure (17 de setembre del 1976) US #28
* Ringo the 4th (30 de setembre del 1977) US #162
* Bad Boy (16 de juny del 1978) US #129
* Stop and Smell the Roses (20 de novembre del 1981) US #98
* Old Wave (16 de juny del 1983)
* Time Takes Time (22 de maig del 1992)
* Vertical Man (15 de juny del 1998) US #61
* I Wanna Be Santa Claus (24 d'octubre del 1999)
* Ringo Rama (24 March 2003) US #113
* Choose Love (7 de juny del 2005)

## Enregistraments en directe

* Ringo Starr and His All-Starr Band (8 d'octubre del 1990)
* Ringo Starr and His All Starr Band Volume 2: Live From Montreux (13 de setembre del 1993)
* VH1 Storytellers (19 d'octubre del 1998)
* King Biscuit Flower Hour Presents Ringo & His New All-Starr Band (6 d'agost del 2002)
* Ringo Starr and His All Starr Band: Extended Versions (10 de juny del 2003)
* Tour 2003 (23 March 2004)

## Recopilacions

* Blast From Your Past (12 de desembre del 1975) US #30
* Starr Struck: Best of Ringo Starr, Vol. 2 (24 de febrer del 1989)
* The Anthology... So Far (19 de gener del 2001)

## Singles

* 1971 "It Don't Come Easy" #4 UK, #4 US
* 1972 "Back Off Boogaloo" #2 UK, #9 US
* 1973 "Photograph" #8 UK, #1 US Starr Back Off Boogaloo.wmv
* 1974 "You're Sixteen" #4 UK, #1 US
* 1974 "Oh My My" #5 US
* 1974 "Only You (And You Alone)" #28 UK, #6 US
* 1975 "No No Song" #3 US
* 1975 "Goodnight Vienna" #31 US
* 1976 "A Dose of Rock 'n' Roll" #26 UK
* 1981 "Wrack My Brain" #38 US
* 1992 "Weight of the World" #72 UK
* 1993 "Don't Go Where The Road Don't Go"
* 1998 "La De Da"
* 2003 "Never Without You"
* 2005 "Fading In, Fading Out" videu Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Vicente Peris Lozar

Vicente Peris Lozar (Carrer de les Ànimes, Ciutat de València, 20 de juny de 1923 - Mestalla, Ciutat de València, 13 de febrer de 1972) va ser un director esportiu valencià, gerent del València CF durant la presidència de Julio de Miguel.
Es va unir a la disciplina valencianista amb 18 anys, el 1939, i prompte es va convertir en un directiu imprescindible per a l'equip merengot, erigint-se en un dels referents dels despatxos del futbol espanyol durant els anys 60 i primers 70. La temporada 1956-57 es va convertir en el secretari general de l'equip, substituint al seu mentor Luis Colina Álvarez. Va morir prematurament al Camp de Mestalla, en un partit que disputava el València contra l'Atlètic de Madrid durant la temporada 1972-73. La seua filla és Merchina Peris, primera futbolista en marcar un gol a un partit de futbol femení disputat a Mestalla.

## Referències

* 1 2 3 Lloret, Paco. «Vicente Peris en el cielo de Mestalla». Las Provincias, 13-02-2016. Arxivat de l'original el 2016-02-15. [Consulta: 25 febrer 2016].
* ↑ «1956/1957 - Polémica en la Copa». Ciberche. Arxivat de l'original el 2016-03-05.
* ↑ Chilet, Vicent. «"Fui la primera mujer que marcó en Mestalla"». Levante-EMV, 10-05-2016.
# Ompok malabaricus

Ompok malabaricus és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 51 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia: des de Goa fins a Kerala.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Vol. 2. A.A. Balkema, Rotterdam.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Manuel Serifo Nhamadjo

Manuel Serifo Nhamadjo (Bissau i Bissau, 25 de març de 1958 - Lisboa, 17 de març de 2020) fou un polític de Guinea Bissau que va ocupar, de forma interina, el càrrec de President de Guinea Bissau des del 12 de maig de 2012 fins al 23 de juny de 2014. Anteriorment havia presidit l'Assemblea Nacional Popular.

## Presidència

Serifo Nhamadjo es va presentar a les eleccions presidencials de març de 2012, quedant en tercer lloc amb el 15% dels vots. Abans de celebrar-se la segona volta l'exèrcit va donar un cop d'estat, detenint guanyador de la primera volta Carlos Gomes Júnior. Finalment, l'exèrcit i els partits polítics van arribar a l'acord, a l'abril, de designar Serifo Nhamadjo com a president interí fins a la celebració d'unes noves eleccions presidencials en el termini de dos anys.
La mediació de la Comunitat Econòmica dels Estats d'Àfrica Occidental va reduir el període de transició a un any i va permetre Serifo Nhamadjo la formació d'un govern interí el 16 de maig. D'aquesta forma, va nomenar primer ministre Rui Duarte de Barros.

## Referències

* ↑ Rádio e Televisão de Portugal. «Morreu Serifo Nhamado, antigo Presidente de transição da Guiné-Bissau» (en portuguès). [Consulta: 17 març 2020].
* ↑ «14 candidatos a presidente da Guiné-Bissau» (en (portuguès)). Jornal de Noticias, 15-02-2012. Arxivat de l'original el 2012-07-23 [Consulta: 14 setembre 2012].
* ↑ «Elections in Guinea-Bissau» (en anglès). African Elections Database [Consulta: 14 setembre 2012].
* ↑ «Guinea-Bissau: nombran presidente de transición a candidato derrotado». AFP (a través d'eleconomista.es), 19-04-2012 [Consulta: 14 setembre 2012].
* ↑ «Rui Duarte Barros nomeado primeiro-ministro do governo de transição da Guiné-Bissau» (en (portuguès)). Público, 16-05-2012 [Consulta: 5 desembre 2012].
# Llengües amazigues occidentals

Les llengües amazigues occidentals són una branca de les llengües amazigues. Comprèn dues llengües:
* Zenaga
* Tetserret
El zenaga es parla al sud-oest de Mauritània mentre que el tetserret es parla al centre de Níger. Semblen-haver influït en el songhai korandje algerià.
L'etiqueta "berber occidental" fou utilitzat per primer cop en un sentit classificatori per Eichenwald i Militarev (1984) en referència únicament al zenaga. (No hi havia dades sobre ek tetserrét aleshores.)
El so característic d'aquest subgrup inclou el reflex del protoberber *ww com a *bb (en altres llocs gg/ggʷ) i *w (mantingut en altres parts) com a *b després de consonants; de *x (mantingut en altres parts) com a *k; de *ṭṭ com a ḍḍ (en altres llocs ṭṭ); i de *ẓ com la fricativa sonora ṣ (Tetserrét) o θ̣ (Zenaga).

## Referències

* ↑ Hammarström, Harald; Forkel, Robert; Haspelmath, Martin; Bank, Sebastian, eds. (2016) Western Berber Glottolog 2.7. Jena: Max Planck Institute for the Science of Human History.
* ↑ Eichenwald, Aleksandra I. & A. Ju. Militarev. 1984. Klassifikacija livijsko-guančskih jazykov. In IV vsesojuznaja konferencija afrikanistov "Afrika v 80-e gody: itogi i perspektivy razvitija" (Moskva, 3-5 oktjabrja 1984 g.), vol. II, 83-85. (Tezisy Dokladov i Naučnyh Soobščenij IV). Moskva: Institut Afrika Akademii Nauk SSSR, as cited in Takács, Gábor. 1999. Development of Afro-Asiatic (Semito-Hamitic) Comparative-Historical Linguistics in Russia and the Former Soviet Union. (LINCOM Studies in Afroasiatic Linguistics 02). München: LINCOM Europa, p. 130
* ↑ Lux Cécile. Etude descriptive et comparative d'une langue menacée : le tetserret, langue berbère du Niger. Doctoral thesis, University of Lyon 2, 2011.
* ↑ Souag, Lameen. "The Western Berber Stratum in Kwarandzyey (Tabelbala, Algeria)", in ed. D. Ibriszimow, M. Kossmann, H. Stroomer, R. Vossen, Études berbères V – Essais sur des variations dialectales et autres articles. Köln: Rüdiger Köppe, 2010
# Terratrèmol d'Arica de 1604

El terratrèmol d'Arica de 1604 ser un sisme registrat el 24 de novembre de 1604. El seu epicentre es va localitzar a 18° 30′ 00″ S, 70° 19′ 55″ O﻿ / ﻿18.500°S,70.332°O﻿ / -18.500; -70.332, enfront de les costes d'Arica, llavors sota la jurisdicció del Virregnat del Perú (actualment Xile), i va tenir aproximadament una magnitud de 8,5 a 9,0 en l'escala sismològica de Richter. Va ser seguit d'un sisme submarí de grans proporcions.

## El terratrèmol i el sisme submarí

Va ser un dels terratrèmols més grans que ha suportat Amèrica en època moderna, afectant la major part de sud del Virregnat el Perú (part del qual actualment constitueix territori de Xile), afectant fins Camaná i sentint-se amb força a Arequipa, ciutat que pocs anys abans havia patit un cataclisme de proporcions derivat de l'erupció d'un volcà i un subsegüent terratrèmol (18 de febrer de 1600).
Seguit al moviment principal, un sisme submarí va arrasar les costes d'aquesta part d'Amèrica de Sud en un marge de 900 a 1200 milles. Els registres indiquen que les onades van arribar 16 metres, amb uns 10 km d'inundació terra endins (valors que són qüestionables).
El fort amb artillera d'Arica va quedar totalment destruït.

## Reconstrucció del port i del fort

Onze dies després, el general Don Ordoño d'Aguirre, Corregidor del partit d'Arica, va celebrar una junta amb els oficials reials d'hisenda que residien al port i per entre la runa que els envoltaven, van dir «que, malgrat que en el terratrèmol i creixent de mar que va passar dimecres passat, 24 de novembre, que va assolar aquesta ciutat d'Arica i el fort d'ella i es va emportar la mar l'artilleria, mosqueteria i municions i amb les diligències que s'han fet ha estat trobada l'aquesta artilleria i mosqueteria», van manar s'inventariès tot i es fes càrrec el tresorer.
El port, on afluïa tota la plata de Potosí i de les mines de l'Alt Perú, era sempre atacada pels corsaris i, per tant, convenia tenir-lo sempre ben armat per a repel·lir qualsevil atac. Aquesta circumstància explica el perquè es donessin les autoritats tanta pressa a recollir tot l'armament que jeia escampat per la platja. Gràcies al seu zel i diligència, Arica va tornar a recobrar la seva fisonomia habitual, tot i que no havien de transcórrer onze anys quan tornaria a patir els estralls d'un altre terratrèmol devastador.

## Referències

* «Historia de tsunamis en el Callao» (en castellà). Callao.org. Arxivat de l'original el 2010-03-04. [Consulta: 3 setembre 2020].
* Vargas Ugarte, Rubén. Historia General del Perú (en castellà). vol III. Virreinato 1596-1689, 1981. ISBN 84-499-4815-0.

## Enllaços externs

* «Maremotos - terremotos ocurridos en la costa de Chile hasta 1799» (en castellà). Liga Marítima de Chile. Arxivat de l'original el 2009-04-14. [Consulta: 3 setembre 2020].
# Hortes i molins de Sorrell i la Feneia

Hortes i molins de Sorrell i la Feneia és una obra de Palafrugell (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Zona d'explotació d'hortes que aprofita l'aqüífer de la conca de l'Aubí i la riera de Vila-seca. Les cases dels hortolans són: ca la Rosalia, can Pinet, can Roura, del Capdemunt, del Mig o d'en Frigola, del Pilot o d'en Sagrera, del Capdavall, d'en Lluent, d'en Juanals). Formen un ampli conjunt de dependències i construccions diverses i vegetació al voltant. A causa de l'expansió urbana de -la població ha desaparegut un nombre considerable d'aquestes construccions envoltades d'hort. Els indrets de característiques similars són: el Pla de Santa Margarida, Cruells, Sorrell, els Forns, Somell, així com la Feneia i els Lladrés.
El molí de vent de ferro forjat de l'Horta del Mig és de la casa "Serreta" de Cassà de la Selva, el fabricant més antic d'aquestes comarques. Segurament és de 1860.
La tipologia d'edificació és força homogènia. La casa és de planta rectangular amb dues plantes, amb un cos que sobresurt i llarga façana a migdia que té obertures verticals ben ordenades. La teulada és a un sol vessant sobre la façana. El mur de tramuntana no té finestres. Presenta una tanca, així com xiprers que ajuden a protegir els conreus del vent. Hi sol haver la torreta sobre la qual s'instal·là el molí de vent metàl·lic de pouar. Cal esmentar a més, els coberts, safareigs, basses, pous canalitzacions, murs de contenció, camins, etc-
Les finques pertanyents a aquesta tipologia més ben conservades són: les veïnes del Cap d'Amunt, horta del mig, horta del Pilot o d'en Sagrera i horta de Cap d'Avall.

## Referències

* 1 2 3 4 «Hortes i molins de Sorrell i la Feneia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Diquark

En la física de partícules, un diquark o, en anglès: diquark correlation/clustering, és un estat hipotètic de dos quarks agrupats dins un barió (que consta de tres quarks) (Lichtenberg, 1982). Els models corresponents de barions (baryons) s'anomenen models quark-diquark (quark–diquark models). El diquark, sovint, és tractat com una partícula subatòmica simple, en la qual el tercer quark interactua mitjançant la interacció forta (strong interaction). L'existència de diquarks dins els nucleons està debatuda, però serveix per a explicar algunes propietats dels nucleons i per a reproduir dades experimentals sensibles de l'estructura del nucleons. Els parells diquark–antidiquark també s'han proposat per a partícules anòmales com la X(3872).

## Formació

Les forces entre els dos quarks dins un diquark són atraients quan ambdós colors i espins són antisimètrics. Aquesta configuració de baixa energia es coneix com un diquark.

## Controvèrsia

Molts científics teoritzen que un diquark no s'hauria de considerar una partícula.

## Referències

* D. B. Lichtenberg, W. Namgung, E. Predazzi, J. G. Wills «Baryon Masses In A Relativistic Quark-Diquark Model». Physical Review Letters, 48, 24, 1982, pàg. 1653–1656. Bibcode: 1982PhRvL..48.1653L. DOI: 10.1103/PhysRevLett.48.1653.
* R. Rapp, T. Schëfer, E. Shuryak, M. Velkovsky «Diquark bose condensates in high density matter and instantons». Physical Review Letters, 81, 1, 1998, pàg. 53–56. arXiv: hep-ph/9711396. Bibcode: 1998PhRvL..81...53R. DOI: 10.1103/PhysRevLett.81.53.
# Vicente Pascual Collado

Vicente Pascual Collado (Argente, Terol, 31 d'agost de 1986) és un futbolista aragonès, que ocupa la posició de migcampista.
Format al Reial Saragossa, va debutar a primera divisió a la temporada 07/08. El 2009 fitxa per la SD Huesca. Jugava com a interior o davanter. Malgrat ser un jugador prometedor i disposar de bona velocitat i una notable tècnica, les seves contínues lesions al genoll van minvar la seva projecció esportiva.

## Referències

* ↑ «Vicente Pascual se encuentra muy cerca de volver a El Alcoraz» (en castellà), 15-07-2009. [Consulta: 17 març 2024].
* ↑ «Adiós a Vicente Pascual» (en castellà). Heraldo de Aragón, 01-07-2009. [Consulta: 17 març 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Náufragos: Vengo de un avión que cayó en las montañas

Náufragos: Vengo de un avión que cayó en las montañas és una pel·lícula documental del 2007 que explica la història de l'equip de rugbi de l'Uruguai que va embarcar en el vol 571 de la Força Aèria Uruguaiana. La pel·lícula inclou entrevistes amb els supervivents que expliquen la seva lluita per sobreviure després que l'avió s'estavella a la serralada dels Andes i com els supervivents van canibalitzar els difunts. Náufragos va ser nominada al Gran Premi del Jurat de Documental al Festival de Cinema de Sundance de 2008 i va guanyar la categoria de millor direcció en documental als premis del Sindicat de Directors de 2008. Es va estrenar el 22 d'octubre de 2007 a Nova York i el 7 de novembre a Los Angeles. El 2022 la versió original es va emetre a TV3, disponible amb subtítols en català.

## Recepció crítica

La pel·lícula va aparèixer a algunes llistes de les millors pel·lícules del 2008. Shawn Levy de The Oregonian la va nomenar la cinquena millor pel·lícula del 2008, i Kenneth Turan del Los Angeles Times la va situar com la vuitena millor pel·lícula de l'any (en un empat a sis).

## Referències

* ↑ «Tragèdies aèries al "Sense ficció", amb "Náufragos. Vengo de un avión que cayó en las montañas" i "Què va passar a Los Rodeos?"». CCMA, 05-12-2022. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ «Sense ficció - Náufragos. Vengo de un avión que cayó en las montañas». 3Cat. [Consulta: 9 novembre 2023].
* 1 2 «Metacritic: 2008 Film Critic Top Ten Lists». Metacritic. Arxivat de l'original el January 2, 2009. [Consulta: January 11, 2009].

## Enllaços externs

* Náufragos: Vengo de un avión que cayó en las montañas - Lloc web oficial
# Manuel Sender Garcés

Manuel Sender Garcés (Alcolea de Cinca, 7 de febrer de 1905- Osca, 13 d'agost de 1936) va ser un polític republicà i advocat espanyol. Alcalde d'Osca durant la Segona República, va ser afusellat en els començaments de la guerra civil.

## Biografia

Germà del conegut escriptor Ramón J. Sender, va començar la seva militància política vinculat amb el Partit Radical, per a passar després a Acció Republicana i després a Esquerra Republicana. Va ser triat en dues ocasions (de maig de 1932 a octubre de 1934 i del 21 de febrer de 1936 fins a abril d'aquest any) alcalde d'Osca. També va ser triat en 1936 com a compromissari per a l'elecció del president de la República. Va ser executat per les tropes franquistes poques setmanes després del cop d'estat que va donar lloc a la guerra civil, juntament amb l'alcalde d'Osca Mariano Carderera, alcalde d'Osca.

## Referències

* ↑ CHIC, D. «La República llegó a Huesca» (en castellà), 22-11-2015. [Consulta: 31 gener 2024].
* ↑ "Manuel Sender, el alcalde republicano", de Víctor Pardo, revista 4 Esquinas, pag. 157
* ↑ «DARA :: Consulta de Autoridades». [Consulta: 31 gener 2024].
# Eladi Vidal Barrachina

Eladi Vidal Barrachina (?, 1897 - ?) va ser un lluitador català, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant la dècada de 1920 representant l'Ateneu Enciclopèdic Popular de Barcelona. Es proclamà campió d'Espanya i de Catalunya. El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar la competició del pes mitjà del programa de lluita grecoromana.

## Referències

* ↑ «Eladi Vidal Barrachina». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# AlphaGalileo

AlphaGalileo és un servei de notícies científiques empresa a empresa llançat el 1998. AlphaGalileo es va crear arran dels esforços del govern del Regne Unit per promoure el compromís públic amb la ciència.
El servei de notícies, que està moderat, està dirigit per l'organització independent AlphaGalileo Ltd. Recull comunicacions de premsa sobre l'evolució de la recerca de més de 2.000 col·laboradors i les distribueix a més de 7.000 periodistes en uns 85 països.
El servei va ser fundat el 1998 per Peter Green amb el suport de l'Associació d'Escriptors de Ciències Britànics, així com el suport dels ministeris francès i alemany.

## Referències

* ↑ Ziman, John (en anglès) Public Understanding of Science. Science, Technology, & Human Values, 16, núm.1, 01-01-1991, pàg. 99–105. DOI: 10.1177/016224399101600106 [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ «Peter Green: Development Director, AlphaGalileo Foundation» (PDF) (en anglès). [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ Information Services. RTD Info: News Roundup on EC Research and Technological Development Programmes, Issues 29-39 (en anglès), 2001. ISBN 9789282895818 [Consulta: 23 gener 2021].

## Enllaços externs

* AlphaGalileo - Lloc web oficial
# Henry Christy

Henry Christy (Kingston-upon-Thames, 26 de juliol de 1810 - Lapalisse, 4 de maig de 1865) va ser un etnòleg anglès.
Va néixer a Kingston-upon-Thames. El 1850, començà una sèrie de viatges per fer estudis etnològics centrats en l'ésser humà primitiu. Les seves troballes estan actualment al Museu Britànic.
El 1858, arran dels estudis arqueològics de Boucher de Perthes, es va unir amb el seu amic Édouard Lartet per excavar la vall del riu Vzre, afluent del riu Dordonya i, el 1868, van descobrir-hi les restes de l'humà de Cro-Magnon a la cova de Les Eyzies.
Va morir d'una pulmonia, resultat de les condicions de l'excavació de la cova La Palisse.
# Does This Look Infected Too?

Does This Look Infected Too? és un EP en directe per Sum 41. Va ser gravat en directe el 27 de gener del 2003 a Brussel·les (Bèlgica).

## Llista de pistes

* "Mr. Amsterdam (Directe)" – 3:53
* "Over My Head (Better Off Dead) (Directe)" – 2:56
* "No Brains (Directe)" – 4:05
* "The Hell Song (Directe)" – 3:07
* "Still Waiting (Directe)" – 3:16

## Gran Bonus DVD

L'EP també va incloure un Bonus DVD. En aquest hi havia el de "Still Waiting", "The Hell Song" i "Handle This", el "making of" (com es va fer) del vídeo "Still Waiting" i una gravació de 8 minuts sobre la banda al Japó al llarg dels darrers 3 anys.

## Personal

* Deryck Whibley - guitarra, veu principal
* Dave Baksh - guitarra solista, segones veus
* Cone McCaslin - baix
* Steve Jocz - bateria

## Enllaços externs

* Comunitat de fans de Sum 41 Arxivat 2007-07-18 a Wayback Machine. (anglès)