OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ha Jin

Jīn Xuěfēi (21 de febrer del 1956, Liaoning, Xina) és un escriptor amb la doble nacionalitat xinès-estatunidenca. Utilitza com a nom de ploma el pseudònim de Ha Jin (哈金), com és més conegut internacionalment. Ha aconseguit diversos premis de reconegut prestigi com el rebut per l'Acadèmia Americana de les Arts i les Ciències el 2006, el Premi Faulkner el 2005 o el National Book Award el 1999, a més d'haver estat finalista en els Premis Pulitzer de 2005. Actualment imparteix classes de llengua i literatura anglesa a la Universitat de Boston.
El seu pare era oficial de l'exèrcit i, en Ha Jin, als tretze va ser reclutat durant anys en l'Exèrcit d'Alliberament Popular, estant present en la Revolució Cultural xinesa de 1969. Autodidacta, va començar a aprendre pel seu compte literatura xinesa i després va entrar a l'escola amb setze anys. Va abandonar l'exèrcit quan tenia dinou anys, i va entrar a la Universitat de Heilongjiang on va llicenciar-se en anglès; tot seguit va obtenir la titulació en literatura angloamericana a la Universitat de Shandong. Va abandonar la Xina el 1984 amb destinació als Estats Units, on va continuar els seus estudis. Va ingressar a la Universitat de Brandeis el mateix any. Als Estats Units ha desenvolupat tota la seva carrera professional docent i artística, escrivint poesia i novel·la. La major part dels seus relats els ocupa la seva Xina natal, tot i que escriu íntegrament en anglès.
També ha escrit relats que han rebut notables guardons internacionals com el Hemingway Foundation/PEN Award per Ocean of Words, el Flannery O'Connor Award per Under the Red Flag i el Asian American Literary Award per The Bridgegroom. Ha escrit també quatre novel·les: L'Espera, que va aconseguir el National Book Award i el Premi Faulkner; En l'estany; Ombres del passat; Despulles de Guerra, vencedora també en els Premi Faulkner i finalista del Pulitzer en 2005; i Una vida lliure.

## Obra publicada

| PoesiaBetween Silences (1990)Facing Shadows (1996)Ways of Talking (1996)Wreckage (2001)Missed TimeThe PastHistòries curtesOcean of Words (1996)Under the Red Flag (1997)The Bridegroom (2000)A Good Fall (2009)In Broad DaylightSaboteur | Novel·lesIn the Pond (1998)Waiting (1999)The Crazed (2002)War Trash (2004)A Free Life (2007)Nanjing Requiem (2011)A Map of Betrayal (2014)The Boat Rocker (2016)AssaigThe Writer as Migrant (2008) |

## Premis i reconeixements

* Premi de l'Acadèmia Americana de les Arts i les Ciències (2006);
* Premi Faulkner (2005);
* Townsend Prize for Fiction (2002);
* Asian American Literary Award (2001);
* Lila Wallace-Reader’s Digest Fellowship (2000-2002);
* Premi Faulkner (2000);
* Guggenheim Fellowship (1999);
* National Book Award (1999);
* Hemingway Foundation/PEN Award (1997);
* Flannery O'Connor Award for Short Fiction (1996)

## Notes

* ↑ «Faculty: Xuefei Jin (Ha Jin)» (en anglès). Universitat de Boston. Arxivat de l'original el 2010-03-28.
* ↑ "Ha Jin". Bookreporter.
* ↑ Biographical dictionary of the People's Republic of China. Jefferson, North Carolina: McFarland & Company, Inc., Publishers, 2013. ISBN 978-1-4766-0298-1.

## Enllaços externs

* Perfil de Ha Jin a la Universitat de Boston
# Hanníbal el Rodi

Hanníbal (en púnic: 𐤇𐤍𐤁𐤏𐤋, ḥnbʿl; grec antic: Ἀννίβας, Annibas, llatí: Hannibal), dit el Rodi, va ser un general cartaginès que es va destacar l'any 250 aC en el setge romà de Lilibèon, durant la Primera Guerra Púnica.
Amb la seva habilitat i atreviment, va participar en diversos combats i va aconseguir sortir amb una sola nau per comunicar amb Cartago, eludint la vigilància romana. Finalment, va caure presoner dels romans, que van utilitzar de model la seva galera, molt ràpida, per construir una sèrie de galeres iguals, segons que diuen Polibi i Joan Zonaràs.
Cal no confondre'l amb Hanníbal, fill d'Hanníbal Giscó, ni amb Hanníbal, l'amic d'Adhèrbal, tots dos també comandants durant el setge de Lilibèon.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Hannibal». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 16 desembre 2022].
# La meva vida als seixanta

La meva vida als seixanta (títol original, Miss Sixty) és una pel·lícula de comèdia del 2014 dirigida per Sigrid Hoerner. El llargmetratge està basat en un guió de la guionista britànicoalemanya Jane Ainscough i tracta sobre la biòloga molecular Luise Jansen, de seixanta anys, interpretada per Iris Berben, que, després de la jubilació forçada, decideix complir el seu desig de tenir fills. A través del donant d'esperma que va triar, va conèixer el seu pare, el galerista Frans, interpretat per Edgar Selge, pel qual inicialment va sentir fàstic, però amb el pas del temps va desenvolupar més que sentiments amistosos. S'ha doblat al català.
El debut com a director de Hoerner va ser produït per Moneypenny Filmproduktion, Bavaria Pictures, Senator Film i EMF Eberhard Müller Filmproduktion i rodat a Rin del Nord-Westfàlia entre juliol i agost de 2013. A més de Berben i Selge, van aparèixer davant la càmera Carmen-Maja Antoni, Björn von der Wellen, Jördis Richter, Götz Schubert i Michael Gwisdek, entre d'altres. A Alemanya, la comèdia screwball es va estrenar el 24 d'abril de 2014, va provocar crítiques diverses i va atreure més de 100.000 espectadors.

## Referències

* ↑ «Kinderwunsch mit 60 Jahren?». duesseldorf-tonight.de. [Consulta: 27 octubre 2019].
* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > La meva vida als seixanta». [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ Thomas Gehringer: Rentnerin mit Kinderwunsch. In: Der Tagesspiegel. 16. August 2015, abgerufen am 5. Dezember 2015.
* ↑ Dagmar Hornung: Wie Iris Berben als „Miss Sixty“ Mutter werden will. Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine. In: Westdeutsche Allgemeine Zeitung. 16. August 2015, abgerufen am 5. Dezember 2015.
* ↑ «Filmhitliste: Jahresliste (national) 2014». Filmförderungsanstalt. FFA.de. [Consulta: 23 octubre 2019].
# Anhinojo Folk

Anhinojo Folk és un grup de música popular extremenya fundat en 1977. El nom del grup prové de la població de Hinojal, on es va originar el grup i d'on són la majoria dels seus membres.
Els membres del grup es van dedicar inicialment a recopilar la música popular de Hinojal, gravant-la en cassettes i reinterpretant-la. Posteriorment van ampliar el seu camp geogràfic d'actuació, seguint amb el mateix mètode. També han incorporat cançons pròpies, com Què t'han fet Tajo? de José María Díaz. Es presenten com a conservadors de les cançons populars que s'han vingut transmetent de forma oral i que es veuen en risc de perdre's. Recullen mostres de música tradicional d'Extremadura: cantars d'oficis, romanços, de matança, de noces, de ronda o de cinquens, mantenint la instrumentació popular i amb escassos ornaments. Ocasionalment modifiquen la instrumentació, per exemple quan intervenen junts la gaita i el tambor. Els instruments que utilitzen són diversos atuells de cuina como morter, ampolla d'anís, o calder, a més de guitarra, llaüt, batier -eina utilitzada originalment per rentar-, sonaja dels cinquens, gaita i tambor extremeny.
Els membres han anat variant al llarg de l'existència del grup, mantenint-se Jose Maria Diaz Moreno. En 2014 li acompanyaven Francisco Sanchez Fernal, Benito Lancho Monjo, Felisi Macarrilla Macarrilla i Remi Pantrigo Lotez.

## Obra

* Cantars de Trasantiel.
* Recessos del Tajo.

## Referències

* 1 2 3 4 Miguel Ángel Espigares. «Diariofolk» (en castellano), 22-10-2014. [Consulta: 14 febrer 2016].
# Revolució d'Octubre (desambiguació)

«Revolució d'Octubre» té aquests significats:
* Toponímia: 'illa de la Revolució d'Octubre, a l'arxipèlag àrtic de la Terra del Nord
* Història:
** Revolució d'Octubre de 1917, capítols de la Revolució Russa del 1917
** Fets del sis d'octubre de 1934 insurrecció contra la Segona República Espanyola
** Revolució d'Octubre (1964), moviment social que finalitzà el règim militar sudanès del general Ibrahim Abbud
** Revolució d'Octubre (1989), manifestacions massives de l'Alemanya Oriental que van acabar amb la caiguda del mur de Berlín
** Revolució d'Octubre (2000), revolució contra Slobodan Milošević que va tenir lloc a Belgrad el 5 d'octubre
* Vaixells: Revolució d'Octubre (vaixell), vaixell de guerra soviètic
# Sant Marí

Sant Marí és el nom dels següents personatges:
* Sant Marí el Diaca, anacoreta i fundador de la república de San Marino
* Sant Marí de Besalú, bisbe venerat al monestir de Sant Pere de Besalú
* Sant Marí de Bitínia, nom adoptat per Marina el Monjo, que visqué com a monjo al s. VII.
# Beringen (Luxemburg)

Beringen (en luxemburguès: Biereng; en alemany: Beringen) és una vila de la comuna de Mersch situada al districte de Luxemburg del cantó de Mersch. Està a uns 16 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Beringen». [Consulta: 14 octubre 2015].
# Voivodat d'Opole

Opole (polonès województwo opolskie, alemany Woiwodschaft Oppeln/Oppelner Schlesien) és un dels 16 voivodats que conformen Polònia, segons la divisió administrativa del 1998. Limita amb Baixa Silèsia a l'oest, amb Silèsia a l'est, Gran Polònia i Lodz al nord i la República Txeca al sud.

## Demografia

És el voivodat més petit de Polònia i també el menys poblat. Aproximadament el 10% de la població és ètnicament alemanya, cosa que suposa el 70% dels Alemanys de Polònia.

## Geografia

Les principals ciutats són:
| 1. Opole (128,034) 2. Kędzierzyn-Koźle (65,572) 3. Nysa (47,283) 4. Brzeg (38,303) 5. Kluczbork (25,910) 6. Prudnik (23,133) 7. Strzelce Opolskie (20,059) 8. Krapkowice (18,112) 9. Namysłów (16,557) 10. Głuchołazy (14,887) 11. Głubczyce (13,333) 12. Zdzieszowice (13,329) 13. Olesno (10,106) 14. Ozimek (9,944) 15. Grodków (8,771) 16. Zawadzkie (8,331) 17. Praszka (8,230) 18. Paczków (8,147) | 19. Niemodlin (6,849) 20. Kietrz (6,365) 21. Wołczyn (6,139) 22. Gogolin (6,077) 23. Lewin Brzeski (5,826) 24. Głogówek (5,816) 25. Otmuchów (5,261) 26. Dobrodzień (4,168) 27. Byczyna (3,677) 28. Kolonowskie (3,432) 29. Baborów (3,175) 30. Leśnica (2,945) 31. Prószków (2,713) 32. Biała Prudnicka (2,653) 33. Gorzów Śląski (2,606) 34. Korfantów (1,883) 35. Ujazd (1,652) |

## Divisió administrativa

| Nom | Àrea (km²) | Població (2006) | Capital | Altres ciutats | Total gminas |
| Comtats urbans ||||||
| Opole | 96 | 128,034 | | | 1 |
| Land counties ||||||
| Comtat de Nysa powiat nyski | 1,224 | 145,640 | Nysa | Głuchołazy, Paczków, Otmuchów, Korfantów | 9 |
| Comtat d'Opole powiat opolski | 1,587 | 134,874 | Opole * | Ozimek, Niemodlin, Prószków | 13 |
| Comtat de Kędzierzyn-Koźle powiat kędzierzyńsko-kozielski | 625 | 102,118 | Kędzierzyn-Koźle | | 6 |
| Comtat de Brzeg powiat brzeski | 877 | 92,361 | Brzeg | Grodków, Lewin Brzeski | 6 |
| Comtat de Strzelce powiat strzelecki | 744 | 80,828 | Strzelce Opolskie | Zawadzkie, Kolonowskie, Leśnica, Ujazd | 7 |
| Comtat de Kluczbork powiat kluczborski | 852 | 70,082 | Kluczbork | Wołczyn, Byczyna | 4 |
| Comtat d'Olesno powiat oleski | 974 | 68,269 | Olesno | Praszka, Dobrodzień, Gorzów Śląski | 7 |
| Comtat de Krapkowice powiat krapkowicki | 442 | 67,926 | Krapkowice | Zdzieszowice, Gogolin | 5 |
| Comtat de Prudnik powiat prudnicki | 571 | 59,931 | Prudnik | Głogówek, Biała Prudnicka | 4 |
| Comtat de Głubczyce powiat głubczycki | 673 | 50,326 | Głubczyce | Kietrz, Baborów | 4 |
| Comtat de Namysłów powiat namysłowski | 748 | 43,957 | Namysłów | | 5 |
| * la capital no forma part del comtat ||||||

## Enllaços externs

* Opolskie - fotogaleria
* Autogovern del voivodat Opolskie Arxivat 2005-10-25 a Wayback Machine.
* Opolski Urząd Wojewódzki web oficial
# Llop de Vancouver

El llop de Vancouver (Canis lupus crassodon) és una subespècie del llop (Canis lupus).

## Descripció

* És de mida mitjana: fa entre 26 i 32 polzades d'alçària i de 4 a 5 peus de llargària des del nas fins a la cua.
* Pesa entre 65 i 90 lliures.
* En general, el seu pelatge presenta una barreja de gris, marró i negre. De vegades, també se'n veuen exemplars completament blancs.

## Reproducció

La seva temporada de cria comença al gener.

## Alimentació

Les seves dues principals preses són el cérvol de Roosevelt (Cervus elaphus roosevelti) i el cérvol de cua negre (Odocoileus hemionus columbianus). També es nodreix del conill de Florida (Sylvilagus floridanus), el qual fou introduït a l'Illa de Vancouver l'any 1964.

## Distribució geogràfica

La seva àrea de distribució original s'estenia des del nord de les muntanyes Rocoses fins al sud d'Alberta (el Canadà). Avui dia només se'n troba a l'Illa de Vancouver.

## Referències

* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* 1 2 3 4 Cosmosmith (anglès)
* ↑ Knowledgerush Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Don E. Wilson & DeeAnn M. Reeder (editors). 2005. Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference. Tercera edició.
# Dani Cortijo

Daniel Cortijo Astudillo (Madrid, 1983) és un historiador, blocaire i docent català.
Autor del blog Altres Barcelones, el 2009 va guanyar el Premi Blocs Catalunya de Cultura, i poc després va publicar el llibre Històries de la Història de Barcelona, amb material del seu blog.
Va crear la pàgina web Barcelonasfera.cat, un directori de blogs especialitzats en la ciutat de Barcelona. Ha contribuït al llibre 1001 días que cambiaron el mundo i ha treballat en diversos mitjans de comunicació, com Com Ràdio, La Xarxa, Catalunya Ràdio, Betevé, TV3, Sàpiens.cat i Nació Digital. Participa en projectes de xarxa com ara Histotube, el primer portal de vídeos d'història i patrimoni en llengua catalana. Va elaborar el guió del projecte «Viu l'11 de setembre de 1714 a Twitter». Defensa la llengua auxiliar internacional esperanto, sobre la vinculació de Joan Amades a la qual va escriure un capítol al llibre Història de l'esperanto als països catalans. Fruit de la seva recerca, el novembre de 2016 va inaugurar una exposició sobre el militant antifeixista Miquel Pedrola, natural de la Barceloneta, mort els primers dies de la guerra civil al Front d'Aragó.

## Referències

* ↑ «Notícies per autor: Dani Cortijo». NacióDigital. [Consulta: 5 gener 2022].
* ↑ «Les altres Barcelones de Daniel Cortijo»». betevé. Albert Muñoz, 13-10-2010. [Consulta: 7 gener 2022].
* ↑ Cortijo, Dani. Històries de la història de Barcelona. Robin Book, 2010. ISBN 9788493601447.
* ↑ Sancho, Jesus «Dani Cortijo: "Barcelona crece por encima de sus posibilidades"» (en castellà). La Vanguardia, 27-04-2010 [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ Bellmunt, Marc «Barcelonas olvidadas». El Mundo, 17-12-2010.
* ↑ «Dani Cortijo: «En plena era de la comunicació 2.0 els estudiosos no ens podem permetre el luxe de seguir pensant només per a l'autoconsum»». Notícies de la UB. Universitat de Barcelona, 08-10-2009. [Consulta: 5 gener 2022].
* 1 2 «Dani Cortijo: «En plena era de la comunicació 2.0 els estudiosos no ens podem permetre el luxe de seguir pensant només per a l'autoconsum»». Universitat de Barcelona, 16-05-2011. [Consulta: 12 novembre 2016].
* ↑ «"Criteris històrics". Per Dani Cortijo, historiador». TV3, 12-09-2011. [Consulta: 12 novembre 2016].
* ↑ «Barcelona i l'esperanto». BTV. [Consulta: 12 novembre 2016].
* ↑ López, Helena «La 'fille' del miliciano» (en castellà). El Periòdico, 11-03-2011.
* ↑ «Victoria para la memoria histórica» (en castellà). Catalunya Press, 18-08-2010. [Consulta: 5 gener 2022].

## Enllaços externs

* «"L'historiador Dani Cortijo explica la vaga de la Canadenca, a la Barcelona de 1919"» (vídeo). RTVE, 02-04-2019.
# Manuel Pablo García Díaz

Manuel Pablo García Díaz (nascut el 25 de gener del 1976 a Arucas, Gran Canària) és un exfutbolista professional canari que jugava com a lateral dret. Va desenvolupar la major part de la seva carrera al Deportivo de la Coruña.

## Biografia

Manuel Pablo García Díaz va néixer el 25 de gener del 1976 a la localitat de Bañaderos, que pertany al municipi d'Arucas (Las Palmas).
Es va incorporar al filial de l'UD Las Palmas, passant a la temporada 1996/1997 al primer equip, quan aquest militava a la Segona Divisió espanyola, entrenat per Ángel Cappa.
El 1998 és traspassat al Deportivo de la Coruña, al costat del seu company "Turu" Flores per 7 milions d'Euros.
El seu primer partit a la Primera Divisió va ser el 15 de novembre de 1998 davant el Deportivo Alavés a Riazor. Aquella temporada va jugar 14 partits, aconseguint la titularitat cap a la recta final de la temporada.
La temporada 1999/2000 va guanyar "La Lliga" i la Supercopa, i a més, el 16 d'agost del 2000 va debutar amb la selecció espanyola.
El 30 de setembre del 2001 va sofrir una gravíssima lesió (doble fractura de tíbia), que el va apartar durant mesos del terreny del joc, a més de perdres la Copa del Món de Futbol de 2002. Així i tot aquesta temporada va guanyar la Copa del Rei i la Supercopa. No va poder tornar fins al 6 d'octubre del 2002 davant el Real Racing Club de Santander, encara que en dos temporades només va poder jugar 28 partits de Lliga.
Va recuperar la titularitat de l'equip a la temporada 2004/2005, amb Javier Irureta i Joaquín Caparrós com a entrenadors. Però la temporada 2006/2007 la va perdre, ja que només va jugar 15 partits i es va rumorejar la seva sortida del club. La temporada següent va recuperar la titularitat i a més, es va convertir en el capità de l'equip.
L'any 2009 va renovar per 2 anys més. El 2015, amb 39 anys, va anunciar que a final de temporada es retiraria.

## Palmarès
### Campionats estatals

| Títol | Club | Any |
| Lliga | Deportivo | 1999-2000 |
| Supercopa | Deportivo | 2000 |
| Copa del Rei | Deportivo | 2002 |
| Supercopa | Deportivo | 2002 |

## Referències

* ↑ «Manuel Pablo anuncia su retirada». Marca. [Consulta: 14 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a la pàgina oficial del Deportivo Arxivat 2007-04-16 a Wayback Machine.
* Fitxa amb la Selecció Arxivat 2012-04-18 a Wayback Machine.
# Kumatori

Kumatori (熊取町, Kumatori-chō) és una vila i municipi de la prefectura d'Osaka, a la regió de Kansai, Japó. Kumatori forma part del districte de Sennan.

## Geografia

El municipi de Kumatori es troba al sud-oest de la prefectura d'Osaka, al districte de Sennan, i està adscrit pel govern prefectural a la regió de Sennan o Izumi sud, en record de l'antiga província i del districte on actualment es troba Kumatori. El terme municipal de Kumatori limita amb els de Kaizuka al nord i Izumisano al sud-oest.

## Història

Fins a l'era Meiji, l'àrea que actualment ocupa la vila de Kumatori formava part de l'antiga província d'Izumi.

## Transport
### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental (JR West)
** Estació de Kumatori

### Carretera

* Nacional 170

## Agermanaments

* Mildura, estat de Victòria, Austràlia.

## Vilatans il·lustres

* Sei Muroya, futbolista.

## Referències

* ↑ «熊取町ホームページ». [Consulta: 8 setembre 2021].
* ↑ «大阪府内の市町村» (en japonès). [Consulta: 8 setembre 2021].
# Camp de Dalt

Camp de Dalt (oficialment i en castellà, Campo de Arriba) és un llogaret del municipi valencià d'Alpont (comarca dels Serrans).
Situat a 900 metres s.n.m., a uns 4 quilòmetres de la vila, als peus de la muntanya Barajuelo, en la planura que els geòlegs coneixen com "el Got del Mediterrani" on es cultiven cereals, vinya i hortalisses i que els mateixos especialistes no descarten la possibilitat d'haver estat primer un llac prehistòric.
S'arriba per la carretera d'Alpont a Titaigües (la CV-345), municipi aquest darrer al que el separen uns altres quatre quilòmetres.
Té un celler vinícola anomenat de Santa Bàrbara, amb capacitat per a més d'1.000.000 de litres, i una ermita també dedicada a Santa Bàrbara, la festa de la qual celebren el 4 de desembre. En l'actualitat aquesta festa s'ha traslladat a la primera o segona setmana d'agost junt a un gran nombre d'actes, revetlles i altres.
L'any 1969 es comptabilitzaven 274 veïns, que comptaven amb el servei de dues escoles unitàries (una per a xics i l'altra per a xiques) i un cementiri propi.
El 1991 ja eren 162 habitants, tot i això era el major llogaret d'Alpont, comptant amb més veïns que la mateixa vila. Actualment, la població ha descendit més, fins al nombre de 118, 61 homes i 57 dones. Després d'Alpont és el primer llogaret en nombre d'habitants. Però cada any s'uneixen més estiuejants que mai han tingut relació familiar amb el llogaret. Els mesos d'estiu, la seva població arriba a quadruplicar-se.
Avui ja no existeixen les seves escoles i des de la construcció d'un col·legi a Alpont, els nens són transportats amb autobús tots els dies al col·legi. El cementiri també va tancar i els seus difunts descansen en el cementiri municipal d'Alpont. I està ben comunicada amb el poble gràcies al microbús municipal.
# Savina

* No s'ha de confondre amb sabina.
«Savina» té aquests significats:
* Botànica:
** Savina arbres del gènere Juniperus de fulles esquamoses
** Savina comuna, savina negra, savina marítima o simplement savina (Juniperus phoenicea), arbre o arbust
** Savina muntanyenca, savina xaparra, savina de muntanya o ginebre-savina (Juniperus sabina), espècie nativa de les muntanyes del centre i sud d'Europa i oest i centre d'Àsia
** Savina turífera (Juniperus thurifera), espècie d'arbre perenne de la família de les cupressàcies
* Toponímia:
** Savina (Alts Alps), municipi francès, situat al departament dels Alts Alps i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. Luserna
** La Savina, nucli urbà a l'illa de Formentera
** Cantó de Savina, cantó al districte de Gap del departament dels Alts Alps (França)
** Serrat de la Savina, serrat per on discorre al terme municipal d'Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà)
# Llop de riu

El llop de riu o còbit de roca (Barbatula barbatula) és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes. Els adults poden assolir els 21 cm de longitud total. Es troba a Euràsia: des d'Irlanda (on fou introduït) fins a la Xina (llevat de la península Ibèrica i d'Itàlia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S. 1964 Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.
# La Veta

La Veta és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 924 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, La Veta tenia 924 habitants, 429 habitatges, i 251 famílies. La densitat de població era de 287,7 habitants per km².
Dels 429 habitatges en un 27,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,5% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 41,3% no eren unitats familiars. En el 35,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 29,3% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.342 $ i la renda mediana per família de 35.156 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.417 $ mentre que les dones 21.691 $. La renda per capita de la població era de 18.489 $. Entorn del 14,6% de les famílies i el 16,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- La Veta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- La Veta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].