OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Philippe Albert

Philippe Julien Albert (Bouillon, 10 d'agost de 1967) és un antic futbolista belga de la dècada de 1990.
Fou 41 cops internacional amb la selecció belga de futbol entre 1987 i 1997, amb la qual disputà la Copa del Món de futbol de 1990 i la Copa del Món de futbol de 1994. Pel que fa a clubs, defensà els colors del següents equips: Charleroi, KV Mechelen i RSC Anderlecht a Bèlgica, i a Anglaterra Newcastle United FC i Fulham FC.

## Palmarès
### KV Mechelen

* Lliga belga de futbol:
** 1988-89

### Anderlecht

* Copa belga de futbol:
** 1994
* Supercopa belga de futbol:
** 1993

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto. «Belgium - Record International Players». RSSSF, 16-07-2009. [Consulta: 23 octubre 2009].
* ↑ «Football: Albert able to call tune on the Tyne: A Belgian centre-back's attacking verve is delighting the Newcastle faithful. Glenn Moore reports». The Independent, 29-10-1994.
* ↑ Ridley, Ian «Club-by-club guide: The prospects, the players to watch, the arrivals and departures». The Independent [Londres], 13-08-1995.
* ↑ Marshall, Paul. «Au revoir, pet». ESPN Soccernet, 01-02-2009. Arxivat de l'original el 21 d’octubre 2012. [Consulta: 12 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Philippe Albert a National-Football-Teams.com (anglès)
* Dades estadístiques sobre Philippe Albert a soccerbase.com
* Estadístiques a belgianfootball.be
Philippe Albert amb la selecció belga - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Bèlgica – Copa del Món de futbol 1990
1 Preud'homme •
2 Gerets •
3 Albert •
4 Clijsters •
5 Versavel •
6 Emmers •
7 Demol •
8 Van der Elst •
9 Degryse •
10 Scifo •
11 Ceulemans •
12 Bodart •
13 Grün •
14 Claesen •
15 De Sart •
16 De Wolf •
17 Plovie •
18 Staelens •
19 Van Der Linden •
20 De Wilde •
21 Wilmots •
22 Vervoort •
Seleccionador: Thys
Selecció de futbol de Bèlgica – Copa del Món de futbol 1994
1 Preud'homme •
2 Medved •
3 Borkelmans •
4 Albert •
5 Smidts •
6 Staelens •
7 Van der Elst •
8 Nilis •
9 Degryse •
10 Scifo •
11 Czerniatynski •
12 De Wilde •
13 Grün •
14 De Wolf •
15 Emmers •
16 Boffin •
17 Weber •
18 Wilmots •
19 Van Meir •
20 Verlinden •
21 Van Der Heyden •
22 Renier •
Seleccionador: Van Himst :
# Sheroes

Sheroes (originalment en franès, À la vie) és una pel·lícula francesa dirigida per Aude Pépin i estrenada el 2021. La història se centra en la Chantal Birman, una llevadora que ha consagrat la seva vida a la defensa dels drets de les dones. Amb gairebé setanta anys, la Chantal encara continua ajudant les dones que acaben de donar a llum, proposant-los consells o cures i formant noves generacions de llevadores des d'una perspectiva feminista i crítica al sistema sanitari oficial. S'ha subtitulat al català.

## Referències

* ↑ Cooper-Hadjian, Olivia Cahiers du cinema, 01-10-2021, p. 49.
* ↑ Chantal Birman a France Culture (francès)
* ↑ «Sheroes». Cinema en Català, Departament de Cultura. [Consulta: 16 juny 2022].
# Staubbachfall

La cascada del Staubbach és una cascada del rierol Staubbach localitzada a la comuna de Lauterbrunnen, a la regió del Oberland bernés, Suïssa. L'aigua cau des d'una altura de gairebé 300 metres des de la vall i desemboca en el riu Lütschine, un riu de la conca del Rin. A l'estiu, els vents càlids formen remolins a l'aigua en totes direccions i provoquen la seva polvorització, que dona origen al nom de la riera i la cascada, que traduïts signifiquen rierol d'aigua polvoritzada. La cascada Staubbachfall, ubicada a les rodalies de Lauterbrunnen, és un dels salts d'aigua de caiguda lliure més alt d'Europa, i ha atret des de l'Antiguitat tant a romàntics com a amants de la natura. És la font d'inspiració de la poesia de Johann Wolfgang von Goethe "Cant dels esperits sobre les aigües".
El salt forma part de les 72 cascades de la Vall de Lauterbrunnen i està situada molt a prop d'altres espectacles aquàtics naturals, com les cascades cavades a la roca Trümmelbachfälle. A l'estiu, és possible accedir a les cascades per un petit camí i una galeria que va per les roques. Una sèrie de panells informatius lliuren informació de context de caràcter històric i científic sobre aquest espectacle natural.

## Galeria d'imatges

* Cascada de Staubbachfall
* Vista del poble i la cascada
* Vista noctuna de l'Staubbachfall

## Referències

* ↑ «Staubbachfall – Una cascada pulverizada». [Consulta: 20 juliol 2020].
# Lluís Clavell Ortiz-Repiso

Mons. Lluís Clavell Ortiz-Repiso (nascut al 13 d'octubre de 1941, a Barcelona) és un prevere catòlic.

## Carrera

Fill de Francesc Clavell i de Maria Dolors Ortiz-Repiso. Tot i que va néixer a Barcelona va passar tota la seva infància a Arenys de Mar on el seu pare era el director del popular "Forn del Vidre" (antiga Vidrerías Navarra esdevinguda fàbrica de bombetes de Philips)
Va ser ordenat sacerdot el 7 d'agost de 1966, juntament amb altres 23 membres de l'Opus Dei, i celebrà la seva primera missa el 16 d'agost del mateix any, a l'església del Reial Monestir de Santa Maria de Pedralbes. Va ser professor de filosofia a la Universitat de Navarra. Es va llicenciar en Filosofia per la Universitat de Barcelona, després va passar a ser alumne de la Pontifícia Universitat Lateranense de Roma, on va obtenir un doctorat en Filosofia.
És catedràtic de Metafísica a la Universitat Pontifícia de la Santa Creu (Roma), de la qual va ser rector. En l'actualitat, és membre de la Cúria Romana com a president de l'Acadèmia Pontifícia de Sant Tomás d'Aquino.

## Obres

* György Lukács. Historia y conciencia de clase y estética, Madrid, Magisterio Español, 1975, 204 pp. ISBN 8426553044
* Metafísica, Pamplona, EUNSA, 1984, 247 pp. ISBN 8431307358
* Metafisica e libertà, Roma, Armando, 1996, 207 pp. ISBN 8871445791
* Metaphysics, Manila, Sinag-Tala, 1991, XII, 249 pp. ISBN 971117197X
* El nombre propio de Dios según Santo Tomás de Aquino, Pamplona, EUNSA, 1980, 201 pp. ISBN 8431306378
* Razón y fe en la universidad: ¿oposición o colaboración?, Pamplona, Servicio de Publicaciones de la Universidad de Navarra, 2011, 10 pp. ISBN 9788492989065
* Carlos Cardona, Olvido y memoria del ser, edición de Ignacio Guiu y Lluís Clavell, Pamplona, EUNSA, 1997, 517 pp. ISBN 8431315210

## Vegeu també

* Universitat Pontifícia de Sant Tomàs d'Aquino

## Referències

* ↑ Roman_Curia-Pontifical_Academies-San-Tommaso
* ↑ La Vanguardia, 16 d'agost de 1966, p. 22
* ↑ «Razón y fe en la universidad». Arxivat de l'original el 2015-10-08. [Consulta: 25 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Lluís Clavell: "El Espíritu Santo tiene una gran imaginación
# Joan Serra i Melgosa

Joan Serra i Melgosa (Lleida, 21 de febrer de 1899 – Barcelona, 1970) fou un pintor català. Es va formar a l'Escola de la Llotja (Barcelona), on va tenir com a mestre Francesc Labarta, i va participar en el grup Els Evolucionistes. Després de breus estades a Madrid (1925) i a París (1927), va treballar principalment a Barcelona.
La seva trajectòria artística va patir una aturada entre 1921 i 1924, degut a la guerra d'Àfrica.
Des de 1927 va exposar periòdicament a la Sala Parés (Barcelona), així com a Madrid, Bilbao, València, Sant Sebastià o Lleida. També va participar en exposicions a París, Londres, Pittsburgh, Buenos Aires, Montevideo i Caracas. El Museu d'Art Modern de Barcelona, actual Museu Nacional d'Art de Catalunya (MNAC), també en va exposar alguna. Actualment el Museu d'Art Jaume Morera (Lleida), el Museu Abelló (Mollet del Vallès) o la Biblioteca Museu Víctor Balaguer (Vilanova i la Geltrú) exposen alguna de les seves obres. Va pintar poblacions com Sarrià, Horta, Eivissa i Calella de Palafrugell, que va descobrir l'any 1935. Trenta anys de convivència a Calella de Palafrugell amb la gent del país i els estiuejants varen deixar un record de personatge peculiar i entranyable i una gran quantitat de pintures amb la seva celebrada interpretació del paisatge calellenc.

## Obres

* 1937, Camp de blat. Oli sobre tela, 59 x 80 cm
* c. 1940, Racó de Calella de Palafrugell. Oli sobre tela
* 1941, Barraques al port de Barcelona. Oli sobre tela, 60 x 92 cm
* c. 1947, Pati de Calella de Palafrugell. Oli sobre tela, 72 x 98 cm
* 1953, Bodegó amb llebres. Oli sobre tela, 116 x 89 cm
* 1954, Plaça Yersa Rebirs. Oli sobre tela, 80 x 114 cm

## Premis i reconeixements

* 1931 - Premi de l'Ajuntament de Barcelona al concurs de Montserrat
* 1950 - Medalla d'or Jaume Morera

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Joan Serra i Melgosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Carrer del Pintor Joan Serra». Ajuntament de Palafrugell. [Consulta: 26 gener 2013].
# Mario González Suárez

* Per a altres significats, vegeu «Mario González».
Mario González Suárez (Mèxic D.F., 1964) és un escriptor, periodista i professor universitari mexicà, a més d'editor. Va obtenir el Premi Nacional de Literatura «Gilberto Owen» 1997 per El libro de las pasiones i el Premi Nacional de Literatura José Fuentes Mares 2001, atorgat per la Universitat Autònoma de Ciutat Juárez. Va guanyar el Premi Internacional de relat Emecé/Zoetrope 2002.
Va ser becari del Centre Mexicà d'Escriptors en els períodes 1989-1990 i 1991-1992; del Fons Nacional per a la Cultura i les Arts en 1992-1993 i del programa de Residència Artístiques Mèxic-Canadà 2000.
La seva novel·la De la infancia (1998) va ser adaptada al cinema per Carlos Carrera. La pel·lícula es va estrenar el 2010.
És membre del Sistema Nacional de Creadors d'Art des de 2001 i director fundador de l'Escola Mexicana d'Escriptors (EME). És col·laborador del diari Milenio. Part de la seva obra ha estat traduïda a l'alemany, al francès, a l'anglès i a l'eslovè.

## Obres

* De la infancia (Tusquets, 1998, adaptada al cine per Carlos Carrera)
* El libro de las pasiones (Tusquets, 1999, 2001, FCE 2013)
* Paisajes del limbo: Una antología de la narrativa mexicana del siglo XX (Tusquets, 2001, 2009. 2a edició, Nieve de Chamoy Arxivat 2019-01-10 a Wayback Machine., 2018)
* Marcianos leninistas (Tusquets, 2002)
* Nostalgia de la luz (Tusquets, 2003)
* La sombra del sol (El Cuenco de Plata, 2006 - Almadía, 2007)
* Dulce la sal (Pre-Textos, 2008)
* A wevo, padrino (Mondadori, 2008)
* Con esas manos se acarician (Antologia, Bruguera, 2010)
* Faustina (Era, 2013)
* Insomnios (Aldus, 2013)
* Verdever (Era, 2016)
* El paraíso del mal (Nieve de Chamoy Arxivat 2019-01-10 a Wayback Machine., 2018)

## Referències

* 1 2 3 (INBA) Philips, Joel. «Narrativa de los sueños. Mario González Suárez». [Consulta: 3 desembre 2012].
* ↑ «Carrera emociona a Montreal con De la infancia». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 3 desembre 2012].
* ↑ Milenio Diario. «Sobre Mario González Suárez». [Consulta: 3 desembre 2012].
# Carl Olof Jonsson

Carl Olof Jonsson (nascut el 8 de desembre de 1937 al poble de Borgvattnet, província de Jämtland, al centre de Suècia) és un escriptor suec famós pel seu llibre "The Gentile Times Reconsidered" (Els Temps dels gentils reconsiderats).

## Biografia

El 1977 un testimoni de Jehovà de Suècia anomenat Carl Olof Jonsson, envià a les oficines principals de la congregació, a Brooklyn, una quantitat enorme de material investigat per ell, sobre la data de la destrucció de Jerusalem. Jonsson era un ancià de la congregació i havia estat actiu amb els Testimonis de Jehovà per uns vint anys. L'any 1982 fou expulsat per "apostasia", i un any després publicà el seu treball per primera vegada. L'any 1986 llançà una segona edició molt més completa contra la cronologia de la Watch Tower i la seva data del 607 aC, cronologia necessària per donar suport a la doctrina de la parusia o presència de Jesucrist del 1914. El llibre escrit per Jonsson tingué una gran repercussió en els països escandinaus i de parla anglesa.

## Articles de Carl Olof Jonsson sobre els Testimonis de Jehovà

* Is Today's Increasing of Lawlessness Unprecedented? Capitul 6 - The Sign of the Last Days - When? - per Carl Olof Jonsson i Wolfgang Herbst
* The League of Nations and the United Nations in Prophetic Speculation - per Carl Olof Jonsson (The Bible Examiner, Abril 1982)
* Who are the true Christians? - per Carl Olof Jonsson

## Articles sobre cronologia

* THE 20TH YEAR OF ARTAXERXES AND THE "SEVENTY WEEKS" OF DANIEL - per Carl Olof Jonsson
* The so-called "Bible chronology" of the Watch Tower Society - per Carl Olof Jonsson
* The biblical flood: Chronology and Extension - per Carl Olof Jonsson
* Rolf Furuli's "response to Carl Olof Jonsson" disproved - pe rCarl Olof Jonsson
* Professor Robert R. Newton, "Ptolemy's Canon," and "The Crime of Claudius Ptolemy" - per Carl Olof Jonsson

## Enllaços externs

* Els Temps dels gentils reconsiderats
* Article sobre les Nacions Unides Arxivat 2008-10-05 a Wayback Machine. (anglès)
* Biografia (anglès)
# Lindy Boggs

Marie Corinne Morrison Claiborne Boggs, més coneguda com a Lindy Boggs (13 de març de 1916-27 de juliol de 2013), va ser una figura política dels Estats Units que va ser membre de la Cambra de Representants dels Estats Units i més tard ambaixadora dels Estats Units davant la Santa Seu. Va ser la primera dona escollida al Congrés de Louisiana. També va ser presidenta permanent de la Convenció Nacional Demòcrata de 1976 i es va convertir en la primera dona a presidir una important convenció del partit.
Era la vídua de l'ex capdavanter majoritari de la Cambra, Hale Boggs, i mare de tres fills: Cokie Roberts (una periodista de televisió), Thomas Hale Boggs Jr., (un important lobby), i Barbara Boggs Sigmund, alcaldessa de Princeton, Nova Jersey, i candidata el 1982 en l'elecció primària senatorial demòcrata de Nova Jersey. Cap representant femenina de Louisiana ha servit en la Cambra des que Boggs va deixar l'oficina.

## Referències

* ↑ Muere Lindy Boggs, ex congresista de EEUU
* ↑ «IPTV website». Arxivat de l'original el 2008-09-14. [Consulta: 19 març 2016].
* ↑ She was followed by Martha Layne Collins in 1984, Ann Richards in 1992, and Nancy Pelosi in 2008.

## Bibliografia

* Boggs, Lindy, with Katherine Hatch. Washington Through a Purple Veil: Memoirs of a Southern Woman. Nova York: Harcourt Brace and Co., 1994.
* Ferrell, Thomas H., and Judith Haydel. Hale and Lindy Boggs: Louisiana’s National Democrats. Louisiana History 35 (1994): 389–402.
* Tyler, Pamela. Silk Stockings & Ballot Boxes: Women & Politics in New Orleans, 1920-1965. University of Geòrgia Press, 1996.
* Carrick, Bess. Lindy Boggs: Steel and Velvet. Documentary film chronicles Mrs. Boggs career in politics and features Cokie & Steve Roberts, Rep. Nancy Pelosi, Rep. John Lewis, former House Speaker Tom Foley & scholars, Dr. Patrick Maney, & Dr. Pamela Tyler. Produced by Bess Carrick with Louisiana Public Broadcasting, 2006. Airdate 2006–present, nationwide via PBS-Plus.
# Philippe Berlatier

Philippe Berlatier (Arle, 14 de novembre de 1964) és un ex-pilot de trial occità. Durant els anys 80 i començaments dels 90 va ser un dels competidors destacats del Campionat del Món de trial. Entre altres victòries destacades, va guanyar el Trial de les Nacions 5 anys integrant l'equip estatal (1984 - 86, 1988, i 1990). A banda, va guanyar tres anys el Campionats de França de trial (1984, 1990 i 91).
El 2022 va guanyar la primera edició del Trial Vintage Trophy de la FIM, celebrat a Monza, amb una Bultaco Sherpa T.

## Palmarès

| Any | Motocicleta | Campionat del Món | TDN | Campionat de França | Títols |
| 1983 | Italjet | 6è | - | | - |
| 1984 | Italjet | 4t | 1r | 1r | 2 |
| 1985 | Aprilia | 5è | 1r | | 1 |
| 1986 | Aprilia | 5è | 1r | | 1 |
| 1987 | Montesa | 5è | 2n | | - |
| 1988 | Montesa/Beta | 8è | 1r | | 1 |
| 1989 | Beta | 7è | 3r | | - |
| 1990 | Beta | 5è | 1r | 1r | 2 |
| 1991 | Beta | 7è | 2n | 1r | 1 |
| 1992 | Gas Gas | 12è | 2n | | - |
| Total títols | Total títols | 0 | 5 | 3 | 8 |

### Notes

* ↑ La classificació consignada a TDN fa referència a la posició final obtinguda per l'equip estatal
* ↑ Al total de títols s'hi compten tots els campionats estatals o internacionals guanyats, incloent-hi el TDN

## Referències

* ↑ «The rider... Berlatier Philippe» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 15 febrer 2011].
* ↑ «French legend Philippe Berlatier (Bultaco) wins of the inaugural FIM Trial Vintage Trophy» (en anglès). fim-moto.com. FIM, 24-09-2022. [Consulta: 31 gener 2023].
* ↑ «World. Berlatier Philippe» (PDF) (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 21 març 2010].

## Enllaços externs

* Philippe Berlatier - Lloc web oficial (francès)
* Imatge de Philippe Berlatier amb la Italjet de 1983 Arxivat 2010-12-01 a Wayback Machine.
# Sherpa

«Sherpa» té aquests significats:
* Xerpes, ètnia originària del Nepal
* Bultaco Sherpa, diversos models de motocicleta
# Llista d'obres de Picasso 1961–1970

Llista no raonada d'obres de Pablo Picasso realitzades entre 1961 i 1970. La llista és incompleta. Si us plau, ajudeu ampliant-la.
* 1961, Jacqueline
* 1961, "Luncheon on the Grass"

## Referències

* «Metropolitan Museum of Art - Works of Art: Modern Art». [Consulta: 2 gener 2006].
# Joan Serracant i Manau

Joan Serracant i Manau (Sabadell, Vallès Occidental, 19 abril de 1897 - 26 setembre de 1973) va ser un periodista i lletrista de cançons català. Va col·laborar a La veu de Sabadell i al Diari de Sabadell. Va escriure i traduir també algunes obres dramàtiques. Va ser redactor en cap de la delegació del noticiari "NO-DO" a Barcelona.

## Cançons

* L'encís d'Andorra (Música: Jorge Domingo)
* L'encís de Menorca (Música: Jorge Domingo)
* Molino menorquín (Música: Jorge Domingo)
* Sempre Andorra (Música: Jaume Mestres)
* La Cardina encara salta, sardana (Música: Vicenç Bou)
* Llevantina, sardana (Música: Vicenç Bou)
* Anant a la "Font del Gat (Música: M. Salina)
* Qui la fa la paga (Música: M. Salina)
* Pubilla catalana (Música Josep Solà)
* Todo me habla de tí (Música: Jorge Domingo)
* Quan penso en tu (Música: Issi Fabra)
* Mi pisito (Música: Jorge Domingo)
* La muralla de Berlín (Música: Sabaté)
* Sempre hi ha un demà (Música: Josep Capell)
* La llum de la Costa Brava (1956) (Música: Agustí Borgunyó)

## Obres dramàtiques

* L'encís de Can Feu
* L'amor és una comèdia (en col·laboració amb Lluís Capdevila. Estrenada al teatre Romea de Barcelona. Direcció escènica d'Esteve Polls.
* Bajo el cielo de Andorra, comèdia lírica amb música del mestre Dotras Vila.

## Referències

* 1 2 «Fallecimiento del periodista Don Juan Serracant Manau». La Vanguardia (Hemeroteca), 27-09-1973, pàg. 31 [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ Castells, Andreu «Quaranta-dos anys de diaris sabadellencs en català: 1897-1938 [4]». Arraona: revista d'història, Núm.: 8. 2a època, 1979, pàg. 25-59 [Consulta: 31 juliol 2017].
# Mario González Lugo

Mario González Lugo (Pobla de Saragossa, Mèxic, 15 d'agost de 1969) és un boxador mexicà retirat, que va representar el seu país en els Jocs Olímpics de Seül 1988. En aquest certamen hi va guanyar la medalla de bronze en la divisió de pes mosca.

## Resultats olímpics

* Va guanyar contra Teboho Mathibeli (Lesotho) 5-0
* Va guanyar contra Manoj Pingale (Indonèsia) 4-1
* Va guanyar contra Alfred Kotey (Ghana)
* Va perdre contra Andreas Tews (República Democràtica Alemanya) 0-5

## Referències

* ↑ COM. «HISTORIAS OLÍMPICAS - MARIO GONZALEZ LUGO» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-02-14. [Consulta: 16 gener 2021].
# Saint-Omer-Capelle

Saint-Omer-Capelle és un municipi francès, situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 835 habitants.
Es troba al nord del departament del Pas de Calais. Està a prop del departament del Nord i de les ciutats d'Audruicq i Gravelines.
Saint-Omer-Capelle es troba al cantó d'Audruicq, que al seu torn forma part del districte de Saint-Omer.

## Vegeu també

* Llista de municipis del Pas de Calais

## Enllaços externs

* Saint-Omer-Capelle - Lloc web oficial
# Philippe Bernold

Philippe Bernold (França, 1960) és un flautista francès.
És considerat un dels representants més brillants de l'Escola francesa de la flauta. Comença els seus estudis musicals a Colmar, França, enfocant-se en la flauta travessera i després s'endinsa en el món de la direcció amb René Matter, estudiant de Charles Münch i Fritz. Actualment, és professor de Música de Cambra al Conservatori de París i professor de Flauta al Conservatori Nacional de Lió.

## Biografia

Va començar els seus estudis a Colmar, França. Seguidament, va estudiar al Conservatori de París on guanya el Primer Premi i als 23 anys va ser nomenat com a primera flauta de l'Orquestra Nacional de l'Òpera de Lió. El 1987 va guanyar el Primer Premi al Concurs Internacional de Jean-Pierre Rampal. Aquest premi va afavorir el començament de la seva carrera com a solista, realitzant concerts amb artistes i directors de fama mundial i orquestres de talla internacional.
Compagina la carrera de solista juntament amb el món de la direcció, on guanya una reputació pel seu alt nivell artístic. Recentment, ha dirigit l'Orquestra Simón Bolívar a Caracas, Veneçuela.
A més, ha enregistrat diverses gravacions tant televisives com digitals (EMI, Harmonia Mundi, etc.) els quals han rebut crítiques molt favorables.

## Enllaços externs

* Philippe Bernold - Lloc web oficial (francès)
# East Islip

East Islip és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 14.078 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Islip tenia 14.078 habitants, 4.578 habitatges, i 3.731 famílies. La densitat de població era de 1.322,5 habitants/km².
Dels 4.578 habitatges en un 42,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 18,5% no eren unitats familiars. En el 15,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 71.106 $ i la renda mediana per família de 77.593 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.554 $ mentre que les dones 36.959 $. La renda per capita de la població era de 27.356 $. Entorn del 2,8% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Islip». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Islip». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Miguel Zaragoza Fernández

Miguel Zaragoza Fernández (Iecla, 22 de setembre de 1957) és un polític valencià, alcalde de Santa Pola i diputat a les Corts Valencianes en la VIII legislatura.

## Biografia

El 1979 es diplomà en infermeria. Militant del Partido Popular, en les eleccions municipals espanyoles de 2003 assolí ser escollit alcalde de Santa Pola per majoria absoluta, que va repetir a les eleccions municipals espanyoles de 2007 i 2011. Ha estat acusat de mala gestió i de malgastar els cabals públics contractant assessors en excés. De 2011 a 2013 ha estat diputat de la Diputació d'Alacant.
En 2013 va substituir en el seu escó Antonio Ángel Hurtado Roca, elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 2011. Ha estat vicepresident de la Comissió d'Indústria i Comerç, Turisme i Noves Tecnologies de les Corts Valencianes.
Tot i que a les eleccions municipals espanyoles de 2015 el PP fou la força més votada a Santa Pola, fou desplaçat de l'alcaldia per una coalició del PSPV, Compromís, Sí se Puede Santa Pola, EUPV i dos regidors de Ciutadans que li donaren l'alcaldia a la socialista Yolanda Seva.

## Referències

* ↑ Bloc de Miguel Zaragoza
* ↑ El alcalde de Santa Pola tiene 25 asesores, muchos de ellos familiares y correligionarios, Alerta Digital, 4 de setembre de 2012
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 18 agost 2015].
* ↑ Ciudadanos rompe la disciplina de partido y da el gobierno a la socialista Yolanda Seva, Diario Información, 14 de juny de 2015