OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eleusis (districte)

Eleusis (en grec antic Ἐλευσίς) era un demos o districte d'Àtica situada a uns 20 km d'Atenes, a la frontera entre l'Àtica i Mègara.
Va ser cèlebre per l'adoració a Demèter i Persèfone i els misteris que s'hi feien en honor de les deesses. El ritual dels misteris era l'Eleusínia i sempre va ser vist com el més sagrat dels misteris de Grècia fins a la desaparició del paganisme. La capital era la ciutat d'Eleusis.
Aquell territori va estar habitat des de l'antiguitat, segurament des de l'època micènica. Més tard hi havia la tribu grega anomenada Hipotoòntida (οἱ Ἱπποθοωντίδαι). El seu nom derivaria del suposat adveniment (ἔλευσις "eleusis") de Demèter, o de l'heroi epònim Eleusis, fill d'Hermes, segons diu Pausànias.
El territori d'Eleusis va quedar sota el domini d'Atenes pel sinecisme de Teseu, segons la llegenda, però va mantenir la seva independència religiosa degut al caràcter sagrat que tenia, estès per tota l'antiga Grècia. Sota el govern de Pisístrat,(segle vi aC els misteris d'Eleusis van adquirir un àmbit panhel·lènic i els peregrins venien de tota Grècia i més enllà per participar-hi.
La ciutat d'Eleusis i el reu territori eren propensos a sofrir inundacions, provocades pel riu Cefís, gairebé sec la major part de l'any però amb grans avingudes a la tardor. Demòstenes parla d'aquestes inundacions, i l'emperador Hadrià va fer construir uns terraplens per limitar el corrent del riu quan s'estava a Atenes.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, I, 38, 7
* ↑ Estrabó. Geografia, IX, 385
* ↑ Leake, William M. The topography of Athens and the demi Vol. II The demi of Attica. Londres: Rotwell, 1841, p. 154-155.
* ↑ Smith, William (ed.). «Eleusis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 12 desembre 2022].
# Vauxbons

Vauxbons és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 61 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vauxbons era de 61 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 33 habitatges eren cases. Dels 25 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 4 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vauxbons el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 31 persones, 26 eren actives i 5 eren inactives. De les 26 persones actives 25 estaven ocupades (13 homes i 12 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 5 persones inactives 2 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Vauxbons hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 788 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vauxbons a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vauxbons a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Álvaro Gutiérrez Felscher

Álvaro Gutiérrez Felscher (Montevideo, 21 de juliol de 1968) és un exfutbolista uruguaià. Ocupava la posició de migcampista. Actualment és l'entrenador de l'equip de futbol Universitario Lima.

## Trajectòria

Després de despuntar al Bellavista, la temporada 91/92 passa al CA Peñarol, i un any després, al Nacional de Montevideo, on milita tres anys. L'estiu de 1995 fitxa pel Reial Valladolid, on qualla dues temporades com a titular a l'equip castellà.
La temporada 97/98 deixa de comptar al Valladolid i passa mitja temporada al Rayo Vallecano com a cedit. La temporada 98/99 la seua aportació al club blanc-i-violeta es resumeix en onze minuts, retornat al seu país per jugar amb el Bellavista i el Liverpool de Montevideo.
Torna a la competició espanyola fitxant per l'Sporting de Gijón, que militava a Segona Divisió, tot i que només juga 10 partits abans de recalar de nou al Bellavista, on es retira el 2002.

## Selecció

Gutiérrez ha estat 45 vegades internacional amb la selecció de futbol de l'Uruguai, tot marcant un gol. Amb el seu país, va guanyar la Copa Amèrica de 1995.

## Referències

* ↑ «Álvaro Gutiérrez - Manager profile» (en anglès). [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Álvaro Gutiérrez: Information, teams and honours» (en anglès). [Consulta: 20 març 2022].
* 1 2 «Álvaro GUTIÉRREZ» (en castellà). [Consulta: 20 març 2022].
* 1 2 «Álvaro Gutiérrez - Todo por el Fútbol ⚽» (en castellà). [Consulta: 20 març 2022].
* 1 2 «Álvaro Gutiérrez - AUF». [Consulta: 20 març 2022].
* 1 2 PERÚ, NOTICIAS EL COMERCIO. «Álvaro Gutiérrez: ¿quién es el nuevo técnico de Universitario y cuándo llegará a Lima? | Liga 1 | Universitario de Deportes | Gregorio Pérez | Uruguay | revtli | RESPUESTAS» (en castellà), 04-02-2022. [Consulta: 20 març 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Gutiérrez
# Policarp

Policarp és el nom dels següents personatges:
* Policarp Asceta, escriptor grec romà d'Orient.
* Policarp d'Esmirna o Sant Policarp, religiós i escriptor grec cristià del segle ii.
* Policarp I, bisbe de Bizanci de l'any 69 al 89.
* Policarp II, bisbe de Bizanci del 141 al 144.
# Opostègids

Els opostègids (Opostegidae) són una família de lepidòpters heteroneures de la superfamília dels nepticuloïdeus (Nepticuloidea). Es caracteritzen per tenir uns grans protectors sobre els ulls compostos (vegeu també Nepticulidae, Bucculatricidae, Lyonetiidae).
Inclou 192 espècies de petites arnes blanquinoses que, probablement són minadors de tiges vegetals. A Europa han estat citades sobre diverses plantes hoste (Lycopus, Mentha i Rumex). però la seva biologia és poc coneguda.
Els Opostegidae són més diversos en àrees tropicals del Nou Món (83 espècies, que representen el 42% del total mundial).

## Referències

* ↑ van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.
* ↑ «HOSTS - a Database of the World's Lepidopteran Hostplants». Natural History Museum, 2007. [Consulta: 26 octubre 2010].
* ↑ Davis D.R. (1989). Generic revision of the Opostegidae, with a synoptic catalog of the world's species (Lepidoptera: Nepticuloidea). Smithsonian Contributions to Zoology, 478: 1–97 online here
* ↑ Davis, D.R. (1999). The Monotrysian Heteroneura. Ch. 6, pp. 65–90 in Kristensen, N.P. (Ed.). Lepidoptera, Moths and Butterflies. Volume 1: Evolution, Systematics, and Biogeography. Handbuch der Zoologie. Eine Naturgeschichte der Stämme des Tierreiches / Handbook of Zoology. A Natural History of the phyla of the Animal Kingdom. Band / Volume IV Arthropoda: Insecta Teilband / Part 35: 491 pp. Walter de Gruyter, Berlin, New York

## Enllaços externs

* «Opostegidae». Tree of Life Web Project, 01-01-2003. [Consulta: 26 octubre 2010].
* «Family Opostegidae». Microleps.org. [Consulta: 26 octubre 2010].
* Watson, L., and Dallwitz, M.J. 2003 onwards. British insects: the families of Lepidoptera. Version: 29 December 2011 Arxivat 24 de setembre 2013 a Wayback Machine. Detailed description and figures including wing venation.
# Superstrat

En lingüística, el superstrat és una llengua que influeix sobre una altra sense suplantar-la. Es tracta d'un de tres informes (relacions) possibles d'interferència lingüística (els dos altres són el substrat i l'adstrat). Una llengua A ocupa un territori donat. Arriba llavors una llengua B (per exemple a causa de migracions de població) que entra en contacte -i des de llavors en interferència- amb la llengua A. Els emissors de la llengua A no abandonen la seva pròpia llengua, sinó que integren nombroses paraules de la llengua B. És el cas de les llengües germàniques en els territoris de parla llatina, que han influït en l'evolució del llatí cap a les llengües romàniques.
# Vauxcéré

Vauxcéré és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 110 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vauxcéré era de 110 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 36 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 47 habitatges eren cases. Dels 36 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 20 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 22 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vauxcéré el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 8 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones, 54 eren actives i 18 eren inactives. De les 54 persones actives 49 estaven ocupades (30 homes i 19 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 18 persones inactives 5 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Vauxcéré hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 477 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vauxcéré a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vauxcéré a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Albrecht von Wallenstein

Albrecht von Wallenstein (alemany: Albrecht Wenzel Eusebius von Waldstein) (Heřmanice, 24 de setembre de 1583 - Cheb, 25 de febrer de 1634) Albrecht Wenzel Eusebius von Wallenstein, en txec:Albrecht Václav Eusebius z Valdštejna;), també com von Waldstein, va ser un príncep de Bohèmia, un polític i un dirigent militar durant la Guerra dels 30 Anys (1618–48).
Va ser governant del Ducat de Friedland del nord de Bohèmia. Wallenstein va ser alliberat del servei el 13 d'agost de 1630 després que Ferdinand II en temés l'ambició. Wallenstein va ser assassinat a Cheb, Bohèmia, per un dels oficials del seu exèrcit, Walter Devereux, que disposava de l'aprovació de l'emperador Ferdinand II.

## Referències

* ↑ Encyclopædia Britannica
* ↑ Schiller, Friedrich. (1911) Schiller's Wallenstein, Macmillan
* ↑ Coxe, William. History of the house of Austria, from the foundation of the monarchy by Rhodolph of Hapsburgh, to the death of Leopold the Second: 1218 to 1792, Vol. 2. Londres: H.G. Bohn, 1852, p. 203.
* ↑ Fortune City. «Albrecht Wenzel Eusebius von Wallenstein». Fortune City.com. Arxivat de l'original el 13 de juliol 2001. [Consulta: 19 febrer 2012].

## Bibliografia

* Cristini, Luca. 1618-1648 la guerra dei 30 anni. Volume 1 da 1618 al 1632 2007 ISBN 978-88-903010-1-8 and Volume 2 da 1632 al 1648 2007 ISBN 978-88-903010-2-5
* Mann, Golo. Wallenstein, his life narrated, 1976, Holt, Rinehart and Winston (ISBN 0030918847).

## Enllaços externs

* The Thirty-Years-War Arxivat 1999-10-09 a Wayback Machine.
* An Exhibition at Prague, Czech Republic, Europe - Dedicated to Albrecht von Wallenstein
* Spahn, M. «Albrecht von Wallenstein». A: Charles Herbermann. Catholic Encyclopedia. Nova York: Robert Appleton Company, 1913.
* «Wallenstein, Albrecht Wenzel Eusebius von». A: Encyclopædia Britannica (en anglès). 11a ed, 1911.
# Xavier Serrate i Cunill

Xavier Serrate i Cunill un professor i polític català.
Des del 17 de juny del 2017 és alcalde de Lliçà de Vall, després que en aquell moment va substituir a Josep Serra Busquets, d'ERC-Junts per Lliçà de Vall, d'acord amb el pacte de govern al qual van arribar les dues formacions després de les eleccions municipals del 2015. En la votació corresponent va rebre els quatre vots dels regidors demòcrates i els tres d'ERC-Junts per Lliçà de Vall. L'abril del 2018 va fer públic que no repetiria com a candidat del Partit Demòcrata Europeu Català en les eleccions municipals del 2019.

## Referències

* 1 2 «Xavier Serrate, del PDECat, nou alcalde de Lliçà de Vall». Nació Digital, 17-06-2017 [Consulta: 17 gener 2019].
* 1 2 Villarroya, Josep «Xavier Serrate, alcalde de Lliçà de Vall, no repetirà com a candidat del PDeCAT». El 9 Nou, 29-04-2018 [Consulta: 17 gener 2019].
* ↑ Polo, Ferran «Xavier Serrate, del PDeCAT, és escollit nou alcalde de Lliçà de Vall Substitueix Josep Serra, d'ERC, d'acord amb el pacte de govern de 2015. Ha rebut els quatre vots dels regidors demòcrates i els tres d'ERC-Junts per Lliçà de Vall». El 9 Nou, 17-06-2017 [Consulta: 17 gener 2019].
# Resolució 1638 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1638 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat l'11 de novembre de 2005. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre la situació a Libèria, Sierra Leone i Àfrica Occidental, el Consell incloïa la detenció, la detenció i la transferència al Tribunal Especial per a Sierra Leone de l'ex president de Libèria Charles Taylor en el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Libèria (UNMIL).
L'ambaixador de Rússia Andrei Denisov va dir que la resolució enviaria un "fort senyal" a Charles Taylor que havia de ser detingut i jutjat.

## Resolució
### Observacions

El Consell va començar expressant el seu reconeixement a Nigèria i al seu president, Olusegun Obasanjo, pels esforços per restablir la pau i l'estabilitat a Libèria i Àfrica Occidental. Va reconèixer que el país havia actuat amb suport internacional quan va donar refugi a Charles Taylor temporalment. Al mateix temps, el Consell va determinar que el retorn de Taylor a Libèria amenaçaria l'estabilitat del país i que romandria sota acusació del Tribunal Especial. Nigèria s'havia negat a lliurar Charles Taylor, ja que infringia els termes del tracte pel qual fou acollit.

### Actes

La resolució, promulgada sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, permetia a la UNMIL aturar i detenir Charles Taylor en el cas que tornés a Libèria i facilitar la seva transferència al Tribunal Especial per a Sierra Leone.

## Referències

* ↑ «Security Council includes former President's apprehension, transfer to Special Court in mandate of United Nations Mission in Liberia». United Nations, 11-11-2005.
* ↑ «U.N. sends 'signal' to Liberia's Taylor». CNN, 11-11-2005.
* ↑ «UN Security Council commends all parties for peaceful run-off elections in Liberia». United Nations News Centre, 11-11-2005.
* ↑ Price, Susannah «Taylor faces UN arrest in Liberia». BBC News, 11-11-2005.
* ↑ Doria, José; Gasser, Hans-Peter; Bassiouni, M. Cherif. The Legal Regime of the International Criminal Court: Essays in Honour of Professor Igor Blishchenko. BRILL, 2009, p. 251. ISBN 978-90-04-16308-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Guerra Civil de Sierra Leone

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Lmg-Pist 41/44

La Lmg-Pist 41/44 era un subfusell d'origen suis. La arma utilitzava un sistema de blowback per al seu funcionament. Va ser dissenyada per Rudolf Furrer a la Waffenfabrik Bern (W+F). Va haver de passar per unes proves per poder ser adoptada en l'exèrcit suís. Va ser acceptada, pero duran poc temps, ja que era una arma molt difícil de fabricar i molt complexa. Va parar de ser produïda amb menys de 10.000 exemplars. Va ser reemplaçada per la MP43/44, la versió suïssa de la Suomi M31 finlandesa.

## Referències

* ↑ Modern Firearms - W+F Lmg.Pist 41/44
* ↑ http://modernfirearms.net/smg/switch/w-f-lmg-pist-41-44-e.html
# Policarm

Policarm és el nom dels següents personatges:
* Policarm (escriptor), escriptor grec
* Policarm (escultor), escultor grec
# Opostomias micripnus

Opostomias micripnus és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 50 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les aigües subtropicals de l'hemisferi sud.

## Referències

* ↑ Günther A., 1887. Report on the deep-sea fishes collected by H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Rep. Sci. Res. Voy. H.M.S. Challenger v. 22 (pt 57). i-lxv + 1-268.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Günther, A., 1878. Preliminary notices of deep-sea fishes collected during the voyage of H. M. S. `Challenger.´. Annals and Magazine of Natural History (Series 5) v. 2 (núms. 7/8/9): 17-28, 179-187, 248-251.
* ↑ «Opostomias micripnus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bianchi, G., K.E. Carpenter, J.-P. Roux, F.J. Molloy, D. Boyer i H.J. Boyer, 1993. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Namibia. FAO, Roma, Itàlia. 250 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Roberts, C.D., 1991. Fishes of the Chatham Islands, New Zealand: a trawl survey and summary of the ichthyofauna. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 25(1):1-19.
* ↑ Sepúlveda, J.I.V. i G.R. Pequeño, 1985. Fauna íctica del archipiélago de Juan Fernández. p. 81-91. A: P. Arana (ed.) Escuela de Ciencias del Mar. Universidad Católica del Valparaíso, Valparaíso, Xile.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Supertribu

* Grups taxonòmics
* Domini
* Regne
* Subregne
* Branca
* Infraregne
* Superfílum / Superembrancament / Superdivisió
* Fílum / Embrancament / Divisió
* Subfílum / Subembrancament / Subdivisió
* Infrafílum
* Microfílum
* Nanofílum
* Superclasse
* Classe
* Subclasse
* Infraclasse
* Parvclasse
* Superlegió
* Legió
* Sublegió
* Infralegió
* Supercohort
* Cohort
* Subcohort
* Infracohort
* Magnordre
* Superordre
* Grandordre
* Mirordre
* Ordre
* Subordre
* Infraordre
* Parvordre
* Superfamília
* Grup
* Família
* Subfamília
* Infrafamília
* Supertribu
* Tribu
* Subtribu
* Infratribu
* Gènere
* Secció
* Subsecció
* Sèrie
* Espècie
* Subespècie
* Varietat
* Soca
* Forma Specialis
En biologia, la supertribu és la unitat sistemàtica entre la família i la tribu.
Aquest nivell de classificació nasqué per agrupar els gèneres d'una família concreta.
Nivells de classificació (de general a concret)
* Família
* Subfamília
* Supertribu
* Tribu
* Subtribu
* Gènere
(Els nivells obligatoris estan marcats en fons rosa)
# Osmundàcies

Les osmundàcies (Osmundaceae) és una família de plantes vasculars sense llavors, l'única de l'ordre Osmundales.
Les seves espècies tenen una distribució subcosmopolita, i són pròpies de llocs humits. Als Països Catalans només és autòcton el gènere Osmunda.

## Taxonomia

La família Osmundaceae inclous 6 gèneres i 25 espècies:
* Gènere Claytosmunda (Y. Yatabe, N. Murakami & K. Iwatsuki) J.S. Metzgar & G. Rouhan, 2016
* Gènere Leptopteris K.B. Presl, 1845
* Gènere Osmunda Linnaeus, 1753
* Gènere Osmundastrum K.B. Presl, 1847
* Gènere Plenasium K.B. Presl, 1836
* Gènere Todea Willdenow ex Bernhardi, 1801

## Referències

* ↑ Oriol de Bolòs i Josep Vigo, 1980. Flora dels Països Catalans.
* ↑ «The number of known plants species in the world and its annual increase». Phytotaxa. Magnolia Press, 261, 3, 2016, p. 201–217. DOI: 10.11646/phytotaxa.261.3.1.