OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kang Woo-suk

    En aquest nom coreà, el cognom és Kang.
Kang Woo-suk (coreà: 강우석) (Gyeongju, 10 de novembre de 1960) és un productor, guionista i director de cinema sud-coreà. Sovint ha estat anomenat l'home més poderós del cinema coreà, encapçalant la llista de la revista Cine21 dels "50 homes més poderosos del cinema coreà" durant set anys consecutius de 1998 a 2004.
Kang va començar com a director de pel·lícules de comèdia d'èxit abans de dirigir Two Cops el 1993, un èxit de taquilla l'èxit del qual en aquell moment només va ser superat per Sopyonje. Més recentment, ha dirigit diverses superproduccions coreanes, com ara la sèrie Public Enemy (Public Enemy, Another Public Enemy), i Public Enemy Returns) i Silmido.
Després de l'èxit de Two Cops, Kang va fundar la seva pròpia empresa de producció i distribució, Cinema Service, que des de llavors s'ha convertit en l'estudi de producció pròpia més gran de la indústria cinematogràfica coreana i juntament amb CJ Entertainment, un dels dos distribuïdors de pel·lícules més grans de Corea del Sud. L'any 2005 Kang va deixar el càrrec de president del Servei de Cinema, al·legant que té la intenció de concentrar-se més en els seus projectes personals de cinema.

## Filmografia seleccionada

* The Map Against The World (2016)
* Fists of Legend (2013)
* Glove (2011)
* Moss (2010)
* Public Enemy 3 (2008)
* Hanbando (2006)
* Another Public Enemy (2005)
* Silmido (2003)
* Public Enemy (2002)
* Two Cops 2 (1996)
* Two Cops (1993)

## Premis

* 1994 30ns Baeksang Arts Awards: Millor Director (Two Cops)
* 2004 24ns Blue Dragon Film Awards: Millor Director (Silmido)
* 2010 18ns Chunsa Film Art Awards: Millor Director (Moss)
* 2010 47ns Grand Bell Awards: Millor Director (Moss)
* 2010 31ns Blue Dragon Film Awards: Millor Director (Moss)

## Referències

* ↑ «Kang Woo-Suk Talks About 한반도 (The Korean Peninsula) (Film2.0 Interview)». Twitch Film, 26-09-2005. Arxivat de l'original el 18 maig 2015. [Consulta: 12 maig 2015].
* ↑ «Actor Cha Seung-won plays Joseon era cartographer in new film», 31-08-2016.
* ↑ «Old Hands Looking for New Action». The New York Times, 11-04-2013. [Consulta: 12 maig 2015].
* ↑ «Kang Woo-seok offers fresh spin on Moss». The Korea Times, 01-07-2010. [Consulta: 25 gener 2015].
# Coll de la Llosa (Escaró)

El Coll de la Llosa és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 1.192 metres d'altitud, en el límit dels termes comunals d'Escaró i de Nyer, tots dos a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És a la zona occidental del terme d'Escaró i a l'oriental del de Nyer, tots dos a la zona central dels termes respectius.

## Referències

* ↑ El Coll de la Llosa en els ortofotomapes de l'IGN
# Coll de la Guineu

El Coll de la Guineu és una collada del terme municipal de Castellar de la Ribera, a la comarca del Solsonès.
És al sector sud-est del terme, al sud-est de Marmí, al nord de la Casavella i Vilaginés, a migdia del Masroig, al vessant sud-oest del Serrat dels Apòstols.
Està situada a 722,9 m. d'altitud, a menys de 350 m. a ponent de la capella dels Apòstols. Hi passa el Camí de Marmí.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hans Luther

Hans Luther (Berlín, 10 de març de 1879 - Düsseldorf, 11 de maig de 1962) fou un polític alemany i canceller d'aquest mateix país.

## Biografia

Nascut a Berlín, Luther es va iniciar en la política el 1907 en esdevenir el regidor de la ciutat de Magdeburg. Va continuar i va convertir-se en Secretari de la Städtetag alemany el 1913 i llavors burgmestre d'Essen el 1918. El desembre de 1922, el Canceller Wilhelm el nomena ministre de l'Alimentació i l'Agricultura.
Va mantenir la seva posició el 1924, quan Wilhelm Marx es va convertir en Canceller. El 1925, va ser nomenat Canceller d'Alemanya, però Marx es reprèn l'oficina de l'any següent. Luter també breument va actuar com a cap d'Estat després de la mort de Friedrich Ebert. El 1930, Hans Luther va ser nomenat president del Reichsbank. Poc després va ser nomenat ambaixador alemany als Estats Units, càrrec que va ocupar des de 1933 fins a 1937, després d'això es va retirar.
El 1933, Luther, fou professor al campus de la Universitat de Colúmbia. En un seu discurs va posar èmfasi en «les intencions pacífiques de Hitler» cap als seus veïns europeus. Nicholas Murray Butler, president de Colúmbia, va rebutjar les crides per cancel·lar la invitació, citant la necessitat de la llibertat acadèmica. Després de la Segona Guerra Mundial, Luther va sortir del seu retir per esdevenir un assessor per al nou govern.
Va morir a Düsseldorf l'11 de maig de 1962.
# Hisar

«Hisar o Hissar» té aquests significats:
* Divisió d'Hisar, entitat administrativa de l'estat d'Haryana (Índia) amb capital a la ciutat d'Hisar
* Hissar o Hisar, ciutat a Haryana (Índia)
* Districte d'Hisar o Hisar, Haryana (Índia)
* Hişar, antiga ciutat i regió a la Transoxiana a la riba del riu Khanaka
* Hisor, antiga Hişar, ciutat del Tadjikistan
* Districte d'Hisor, districte de la regió de Subordinació Republicana al Tadjikistan
* Muntanyes Hisar o Gissar, al nord d'Hisor, Tadjikistan
# El viaje de Javier Heraud

El viaje de Javier Heraud (traduïble com a "El viatge de Javier Heraud") és un documental peruà de 2019 dirigit per Javier Corcuera. Va ser produït per Quechua Films Perú, La Mula Produccions i Tamboura Films (Espanya), i distribuït per V&R Films. Va ser estrenat al 23è Festival de Cinema de Lima sent la pel·lícula d'obertura del certamen. Posteriorment, el 22 d'agost de 2019, va ser estrenada al públic general en sales de cinemes comercials.
El documental és un retrat del poeta i guerriller peruà Javier Heraud, que va morir als 21 anys al Departament de Madre de Dios, territori de l'Amazònia peruana, a través de la informació i documents que posseeix Ariarca Otero, reneboda de Heraud.

## Referències

* 1 2 3 «Filme "El viaje de Javier Heraud" en el 23 Festival de Cine de Lima» (en castellà). andina.pe. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ «En agosto se estrenará el documental 'El viaje de Javier Heraud', dirigido por Javier Corcuera [Fotos y trailer]» (en castellà). redaccion.lamula.pe, 25-04-2019. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ «Festival de Lima 2019: Estas son las películas en competencia» (en castellà). Cinencuentro. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ Palacios, Mijail. «Javier Corcuera: "Javier Heraud está vivo y eternamente joven"» (en castellà). Peru21, 09-08-2019. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ Pimentel, Sebastián. «"El viaje de Javier Heraud": la crítica de Sebastián Pimentel a la cinta» (en castellà). El Comercio, 25-08-2019. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ «Javier Heraud, el viaje de un poeta» (en castellà). larepublica.pe, 11-08-2019. [Consulta: 25 agost 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa en Programa IBERMEDIA
# Osmund Bopearachchi

Osmund Bopearachchi és un historiador i numismàtic especialitzat en monedes indogregues i de Bactriana. Nascut a Sri Lanka, va estudiar a França i va començar a treballar el 1983. El 1991 va publicar un extens treball (Monnaies gréco-bactriennes et indo-grecques. Catalogue raisonné) de 400 pàgines, que va esdevenir la referència en el seu camp; les seves conclusions es basaven en l'anàlisi numismàtic (lloc de trobada, gravats, monogrames, metal·lúrgia, estils), escriptures clàssiques i índies, i proves epigràfiques. El llibre va rebre el premi Mendel de recerca històrica el 1992.

## Llibres

* O. Bopearachchi, Monnaies gréco-bactriennes et indo-grecques, Catalogue raisonné, Bibliothèque Nationale, París, 1991, 459 pàgs., 69 planxes.
* O. Bopearachchi, Catalogue of Indo-Greek, Indo-Scythian and Indo-Parthian Coins of the Smithsonian Institution, Washington D.C., 1993, 140 pàgs., 41 pl.
* O. Bopearachchi & A. al-Rahman, Pre-Kushana Coins in Pakistan, Iftikhar Rasul IRM Associates (Pvt.) Ltd., Karachi, 1995. 237 pàgs., 76 pl.
* O. Bopearachchi & W. Pieper, Ancient Indian Coins, Brépols, Turnhout, Belgique, 1998, Indicopleustoi, vol. 11, 289 pàgs., 59 pl.
* O. Bopearachchi, Sylloge Nummorum Graecorum. Graeco-Bactrian and Indo-Greek Coins. The Collection of the American Numismatic Society, Part 9, New York, 1998, 94 pàgs, 76 pl.
* O. Bopearachchi & R.M. Wickremesinhhe, Ruhuna. An Ancient Civilisation Re-visited. Numismatic and Archaeological Evidence on Inland and Maritime Trade, 1999, Colombo, 140 pàgs, 3 mapes, 36 pl.
* O. Bopearachchi, An Indo-Greek and Indo-Scythian Coin Hoard from Bara (Pakistan), Seattle, 2003, 104 pàgs. 33 pl.
* O. Bopearachchi & Philippe Flandrin, Le Portrait d'Alexandre. Histoire d'une découverte pour l'humanité, Édition du Rocher, Monaco, 2005, 267 pàgs. 8 pl.
* O. Bopearachchi, The Pleasure Gardens of Sigiriya. A New Approach, Godage Book Emporium, Colombo, 2006. (Sinhalese translation, Godage Emporium, Colombo, 2008).

## Referències

* Monnaies Gréco-Bactriennes et Indo-Grecques, Catalogue Raisonné per Osmund Bopearachchi, Bibliothèque Nationale de France, 1991, ISBN 2-7177-1825-7 (francès)
* Pre-Kushana Coins in Pakistan, Islamabad, 1995. 237 pàgs (amb Aman al-Rahman) (anglès)
# Santa Maria de Toralla

Santa Maria de Toralla, és l'església parroquial romànica del poble de Toralla, pertanyent al municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Fins al 1969 formava part del terme municipal de Toralla i Serradell.
L'església parroquial de santa Maria ha tingut diverses advocacions al llarg de la història. La més antiga que es coneix és la de santa Magdalena: consta així el 1314, mentre que el 1758 apareix dedicada a Nostra Senyora dels Àngels. El 1904 ja consta amb el patronatge de santa Maria. Centrava una agrupació parroquial que tenia com a sufragànies Sant Martí de Torallola i Sant Cristòfol de Puimanyons. En l'actualitat està agrupada a la parròquia de la Pobla de Segur.
És una església petita, d'una sola nau sobrealçada modernament, amb absis semicircular a llevant. Té un campanar d'espadanya a la façana de ponent. L'absis, fet de carreus irregulars formant filades regulars, és la part original romànica de l'edifici. Conserva la coberta de lloses original.

## Bibliografia

* CASES I LOSCOS, Maria Lluïsa i RAMOS I MARTÍNEZ, Maria-Lluïsa. "Santa Maria de Toralla (abans Santa Magdalena)". Dins El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Forn de la Castlania

El Forn de la Castlania és una obra de Cambrils (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estructura arquitectònica paredada, situada a prop de l'edifici de La Castlania. En l'actualitat es troba parcialment enderrocada, restant-ne sols parts dels murs de pedra.

## Referències

* ↑ «Forn de la Castlania». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 gener 2019].
# Navieros

Naviliers és el joc seriós de Gamelearn per a la formació en habilitats de negociació i gestió de conflictes. Navieros va ser el primer curs desenvolupat per Gamelearn a utilitzar la metodologia g-learning. Aquesta metodologia consisteix en la combinació d'elements de gamificación, simulació i complets continguts teòrics en un format video-joc.

## Descripció

Immersos en la Venècia del segle xv els jugadors es converteixen en Carlo Veccio un jove hereu d'un imperi mercantil. Amb l'objectiu d'expandir la seva empresa naviliera, Carlo haurà d'enfrontar-se a diferents negociacions.
Durant el joc, els jugadors negociaran amb diferents personatges i prendran decisions sobre noves rutes, mercaderies i vaixells. A Navieros, el contingut és impartit per mitjà de diferents personatges, molts d'ells figures històriques com Leonardo da Vinci.
Mitjançant nou lliçons de sis minuts cadascuna els jugadors aprenen les claus d'una negociació reeixida.
Navieros i Triskelion són els dos jocs desenvolupats per Gamelearn per a la formació en habilitats directives. Des de la seva creació tots dos ja han format a centenars de treballadors en més de 300 empreses a tot el món.

## Referències

* ↑ http://www.usj.es/sites/default/files/El_negocio_de_los_nuevos_metodos_de_form_20130111.pdf Arxivat 2015-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.efeempresas.com/noticia/gamelearn-o-como-aprender-habilidades-directivas-jugando/ Arxivat 2015-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.rrhhpress.com/index.php?option=com_content&view=article&id=18870:la-empresa-espanola-de-e-learning-gamelearn-se-expande-hacia-europa-de-la-mano-de-la-consultora-de-rrhh-bernard-julhiet&catid=56:organizaciones&Itemid=171
* ↑ http://www.expansion.com/agencia/efe/2013/07/20/18581611.html
* ↑ http://www.economiadigital.es/es/notices/2012/01/gamelearn_videojuegos_para_aprender_a_dirigir_companias_26066.php Arxivat 2015-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.lavanguardia.com/tecnologia/videojuegos/pc/20131211/54395403495/a-que-juegan-los-directivos-de-las-grandes-empresas.html
* ↑ http://www.rrhhdigital.com/secciones/90399/gamelearn-sigue-su-crecimiento-por-europa%3C/ref%3E%3Cref%3Ehttp://www.notasdeprensa.es/1043805/gamelearn-dispuesta-a-conquistar-europa%3C/ref%3E Arxivat 2015-04-03 a Wayback Machine..
* ↑ http://revistas.laley.es/content/Documento.aspx?params=H4sIAAAAAAAEAO29B2AcSZYlJi9tynt/SvVK1+B0oQiAYBMk2JBAEOzBiM3mkuwdaUcjKasqgcplVmVdZhZAzO2dvPfee++999577733ujudTif33/8/XGZkAWz2zkrayZ4hgKrIHz9+fB8/IlZZOz8pi+nbz978wmI2++zF6Q49u/f3du9/+gsv87opquVnP1lc5Ms2x9/F+fXTavrmepV/dp6VTf4LF1nb5vVnJ9nq2+uF/vV75defvTr9ybPXb45/YT6pqrcB2N9fwf0/YkqVaXsAAAA=WKE
# Anna Ruysch

Anna Ruysch (La Haia, 1666 – Amsterdam, 1741) fou una pintora de bodegons de flors de l'Edat d'Or neerlandesa.

## Biografia

Anna Elisabeth Ruysch era la filla del botànic i anatomista Frederik Ruysch i la seva esposa Maria Post i germana menor de la pintora Rachel Ruysch. Quan Anna estava nounada la família es va traslladar de la Haia a Amsterdam. Allí Frederik Ruysch va exhibir bodegons anatòmics que constaven d'insectes, flors, i plantes que després es convertirien en temes per a Anna i Rachel Ruysch. A l'edat de 15 o 16 anys Rachel era aprenent del pintor Willem van Aelst, i es dona per descomptat que la seva germana Anna també.
Anna Ruysch va deixar de pintar quan es va casar amb el comerciant de pintura Isaak Hellenbroek. Després de la mort del seu marit, Anna i el seu fill van continuar van continuar amb el negoci de pintura. Anna va morir a l'edat de 87 en Amsterdam.

## Obres

Anna i la seva germana Rachel Ruysch van pintar en el mateix estil i els mateixos temes: flors, fruita i animals petits. A causa que Anna Ruysch rarament va signar el seu treball, únicament hi ha un nombre petit de pintures atribuïdes amb certesa a ella.
L'any 2007, un bodegó realitzat per Anna Ruysch es va vendre en una subhasta per 50 900 £.

## Referències

* ↑ «Anna Ruysch» (en neerlandès). Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie.
* 1 2 3 «Luuc Kooijmans Ruysch, Anna». Digitaal Vrouwenlexicon van Nederland.
* ↑ «Anna Ruysch (The Hague 1666-1741) a Bunch of Grapes, two Peaches, plims and a chestnut, with a butterfly and a cockroach, on a partly-draped marble ledge». Christie's. [Consulta: 17 abril 2016].

## Enllaços externs

* Anna Ruysch Artnet.
# Nicolas Grenier

Nicolas Grenier és un poeta, traductor i crític en llengua francesa. Ha publicat poemes en més de deu països.

## Obres

* Quant à Saint-Germain-des-Prés, trente et un tanka sur la main d'après, prefaci de Jean Orizet.
# Nicholls

* No s'ha de confondre amb Nichols.
«Nicholls» té aquests significats:
* Nicholls (Geòrgia), població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia
* Agnes Nicholls (Cheltenham, 1877 - Londres, 1959), cantant anglesa
* Craig Nicholls (1977, Sydney, Austràlia), músic
* Frederick Nicholls (Birmingham, 1871 - 1952), compositor anglès
# Nichols

«Nichols» té aquests significats:
* Topònims:
** Nichols (Carolina del Sud)
** Nichols (Iowa)
** Nichols (Nova York)
** Nichols (Wisconsin)
** Nichols Hills, població dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
* Biografies:
** Austin Nichols (1980, Ann Arbor, Michigan), actor estatunidenc
** Mike Nichols (1931–2014), director de televisió, cinema i teatre, escriptor i productor estatunidenc
# Nashville (Illinois)

Nashville és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 3.147 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nashville tenia 3.147 habitants, 1.324 habitatges, i 884 famílies. La densitat de població era de 453,4 habitants/km².
Dels 1.324 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.097 $ i la renda mediana per família de 51.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.020 $ mentre que les dones 24.010 $. La renda per capita de la població era de 21.935 $. Aproximadament l'1,9% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nashville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nashville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Frontera entre França i les Salomó

La frontera entre França i les Salomó es completament marítima i es troba a l'oceà Pacífic. Delimita la zona econòmica exclusiva entre Salomó i la col·lectivitat d'ultramar de Nova Caledònia.
Un tractat de 1991 defineix la frontera per 4 punts :
* Punt 23 : 15° 44' 07" 158° 45' 39"
* Punt 24 : 16° 07' 37" 160° 14' 54"
* Punt 25 : 15° 12' 17" 162° 19' 26"
* Punt 26 (a) : 14° 50' 03" 163° 10’

## Referències

* 1 2 Agreement on maritime delimitation between the Government of the French Republic and the Government of the Solomon Islands
# Neda (La Corunya)

Neda és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca de Ferrol. Limita al nord amb Narón, al sud amb Fene i A Capela i a l'est amb San Sadurniño.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 4.753 | 6.565 | 9.172 | 6.935 | 5.804 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Geografia i situació

Neda és un municipi proper al litoral de la ria de Ferrol i limita amb els municipis de Narón, Fene, A Capela i San Sadurniño. La principal via de comunicació és la N-VI, a la seva variant de Betanzos a Ferrol. La línia de ferrocarril de Ferrol a Monforte de Lemos. El terme municipal ocupa la vall formada pel riu Belelle. Als 23,7 quilòmetres quadrats del terme hi viuen 6.687 habitants dels quals 1.664 viuen al nucli urbà de Neda. Xubia és una altra important concentració de població. Al terme també hi ha cascades espectaculars com la de la Fervenza. Fa uns quants anys no era rar veure llúdrigues al riu Belelle però ara han desaparegut. El municipi posseeix un entorn natural ideal per gaudir durant el temps lliure. A prop de la ria, es poden practicar esports aquàtics i fer excursions amb vaixell.

## Monuments

A Neda encara es pot gaudir d'alguns exemples d'arquitectura popular. De particular interès és el molí de vent Cruz do Pouso. Els monuments més interessants dins del terme municipal de Neda són:
* El Dolmen da Rabadeña.
* Castro de Ancos, un castell damunt d'un mont de 262 msnm on en dies clars es pot arribar a veure la ria de Ferrol i La Corunya.
* Castro de Viladonelle, un petit castell molt mal conservat.
* Església de Sant Nicolau, construïda al segle xiv.
* Capella de la Verge de Dolors, construïda al segle xvi i està molt relacionada amb el Camí de Sant Jaume.
* Capella d'Ànimes, va ser construïda l'any 1648.
* Capella de Santa Maria, datada del segle xvii.
* Capella de l'Esperit Sant, construïda l'any 1500.
* Capella de la Mercè, construïda al segle xviii.
* Església dels Remeis d'Anca.
* Restes de l'antic hospital de l'Esperit Sant, que acollia a peregrins que es dirigien pel Camí Anglès a Compostel·la.
* Antics molins de Belelle.
* La fàbrica de Jubia.

## Turisme rural

Les zones rurals de Neda són:
* Mont d'Ancos, on es pot gaudir de l'aire lliure. Hi ha una magnífica vista de la ria des del mirador.
* Riu Belelle, famós per la pesca de la truita. Destacar la cascada d'A Fervenza i la central elèctrica.
* Mont Marraxón, a l'alt d'aquest turó, es divideixen les ries de Ferrol, Sada, Ares i La Corunya.
* Riu Xubia, també s'hi practica la pesca i es conserven alguns molins antics a les ribes.
* Mont d'A Louseira, és el més elevat del municipi, amb 465 metres.
* Cobeluda, on hi ha una àrea recreativa, on se celebra la Festa del Riu i un festival de Rock i Folk.
* Camí Anglès, que travessa el municipi.

## Parròquies

* Anca (San Pedro)
* Neda (San Nicolás)
* Santa María de Neda (Santa María)
* Viladonelle (Santo André)

## Referències

Viccionari
# Neda Božinović

Neda Božinović (Dubrovnik, 1917 - Belgrad, 2001) va ser una militant socialista, feminista i partisana de l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia que dedicà els últims anys de la seva vida políticament activa a l'activisme antimilitarista contra la Guerra de Iugoslàvia i a la recerca històrica sobre el moviment feminista a Sèrbia, que culminà amb l'obra La situació de la dona a Sèrbia als segles XIX i XX.

## Referències

* ↑ Božinović, Neda. Žensko pitanje u Srbiji u XIX i XX veku (en serbocroat). Belgrad: Devedesetčetvrta, 1996, p. 276. ISBN 8682449099.
* ↑ Bacchi, Maria. «Neda Božinović, una donna jugoslava». A: Le guerre cominciano a primavera: soggetti e genere nel conflitto jugoslavo. Rubbettino Editore, 2003, p. 145–163. ISBN 978-88-498-0549-9.
# Fortalesa dàcia de Costești-Blidaru

La fortalesa dàcia de Costești-Blidaru forma part d'un grup de fortaleses de les muntanyes d'Orăştie.

## Enllaços externs

* Cetățile dacice din Munții Orăștiei - Costești-Blidaru
* Reconstrucció virtual de la fortalesa
* Cetatea Blidaru

## Vegeu també

* Fortaleses dàcies de les muntanyes d'Orăştie
* Dàcia

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Dacian Fortresses of the Orastie Mountains» (en anglès). [Consulta: 7 juliol 2021].
# Fraret rinoceront

El fraret rinoceront (Cerorhinca monocerata) és un ocell marí de la família dels àlcids (Alcidae). És l'única espècie del gènere Cerorhinca.

## Morfologia

* Àlcid mitjà, amb una llargària d'uns 35 cm i un pes d'uns 500 grams, amb les femelles més petites que els mascles.
* Negre per sobre i blanc per sota, amb la barbeta, gola, pit i flancs de color gris brunenc.
* Línia de plomes blanques des de l'ull cap arrere i altra des del bec.
* El bec, moderadament llarg i de color groc, té en època de cria una excrecència còrnia a la base de la mandíbula superior. Potes grogues.

## Hàbitat i distribució

Pelàgic i costaner. Cria en caus a Kamtxatka, les illes Sakhalín i Kurils, i també des d'Alaska cap al sud fins a l'estat de Washington. En hivern arriba fins al Japó i Baixa Califòrnia.