OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zincolivenita

La zincolivenita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de l'olivenita. Rep el seu nom per la seva relació amb l'olivenita i el seu contingut en zinc.

## Característiques

La zincolivenita és un fosfat de fórmula química CuZn(AsO₄)(OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2006. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5. És un membre estructuralment diferent i intermedi de la sèrie de solució sòlida que es produeix entre l'olivenita i l'adamita, amb una proporció de Zn:Cu (ideal) 1:1; els àtoms de Zn i Cu estan ordenats en dos llocs coordinats de manera diferent en l'estructura cristal·lina.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la zincolivenita pertany a «08.BA: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: ambligonita, montebrasita, tavorita, triplita, zwieselita, sarkinita, triploidita, wagnerita, wolfeïta, stanĕkita, joosteïta, hidroxilwagnerita, arsenowagnerita, holtedahlita, satterlyita, althausita, adamita, eveïta, libethenita, olivenita, zincolibethenita, auriacusita, paradamita, tarbuttita, barbosalita, hentschelita, latzulita, scorzalita, wilhelmkleinita, trol·leïta, namibita, fosfoel·lenbergerita, urusovita, theoparacelsita, turanita, stoiberita, fingerita, averievita, lipscombita, richel·lita i zinclipscombita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Agios Konstantinos, al districte de Lavrion, pertanyent a la prefectura d'Attikí, a Grècia, on sol trobar-se associada a altres minerals com: escorodita, farmacoalumita, jarosita, conicalcita i arseniosiderita. Ha estat trobada en tots els continents del planeta, a excepció de l'Antàrtida. Als territoris de parla catalana se n'ha trobat zincolivenita a les mines La Amorosa i Cueva de la Guerra Antigua, a Vilafermosa, a la província de Castelló (País Valencià), i a la mina de Les Ferreres, a Rocabruna, Camprodon, a la província de Girona.

## Referències

* ↑ «Zincolivenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 juny 2017].
# Barret de banya

El barret de banya, ladjo o ládju, nom que prové del terme sami septentrional ládjogahpir, és un barret tradicional de les dones sami del nord característic per la forma de banya a la part superior. La punta aixecada a la dreta i doblegada cap endavant es talla d'un tronc d'arbre buit, es col·loca a la part posterior del cap i es cobreix amb una tela de colors com la resta del barret.
Els barrets de banya es coneixen a les parts del nord de Lapònia des de l'any 1700 fins al 1900. El tipus de barret era particularment comú a les parts orientals de Finnmark. També s'utilitzava a la Lapònia finlandesa. A partir de la dècada de 1850, els laestadians van condemnar el tocat com un «signe de Satanàs» i el barret va caure en desús a algunes parts de Finnmark durant el segle.

## Referències

* ↑ Stor norsk-samisk ordbok: = Dáru-sámi sátnegirji. Kárás̆johka: Davvi Girji, 2009. ISBN 978-82-7374-763-1.
* ↑ «Sjøsamisk klesbruk i gamle Lyngen» (en noruec bokmål). [Consulta: 11 agost 2023].
* ↑ «Nasjonalbiblioteket». [Consulta: 11 agost 2023].
# Jayx ibn Khumàrawayh

Abu-l-Assàkir Jayx ibn Khumàrawayh ibn Àhmad ibn Tulun (àrab: أبو العساكر جيش بن خماروية بن أحمد بن طولون, Abū l-ʿAsākir Jayx ibn Ḫumārawayh ibn Aḥmad ibn Ṭūlūn), més conegut com a Jayx ibn Khumàrawayh (?-896) fou emir tulúnida d'Egipte i de Síria (896).
Poc després de pujar al tron a la mort (assassinat) del seu pare Khumàrawayh el 18 de gener de 896, fou enderrocat pels caps militars del govern tulúnida que van posar al tron al seu germà Harun ibn Khumàrawayh.

## Referències

الطولونيون/بنو طولون من قبل العباسيين (àrab)
# Societat Patriòtica Barcinonense dels Bons Amics

La Societat Patriòtica Barcinonense dels Bons Amics (març de 1820 - desembre de 1820) fou una societat o associació del moviment polític liberal, amb la finalitat «de beneficència i vigilància constitucional», constituïda a Barcelona durant el Trienni Liberal. El seu principal impulsor fou el frare mexicà Luis Gonzaga Oronoz, que n'ostentà la presidència. Els seus membres s'oferiren per formar el primer batalló de milícies nacionals. El 15 de maig de 1829 aprovà el seu reglament que, en la línia marcada per Jeremy Bentham, emfasitzava la seva capacitat de control sobre el Govern sense exaltacions, com un «observatori prudent i discret» de les opinions i voluntat dels ciutadans. El capità general, el cap polític i alguns dels membres de la Junta Provisional de Catalunya formaren part de la societat patriòtica barcelonina. Com assenyala Jordi Roca Vernet, un dels principals estudiosos del període, «la societat tenia una manera de fer que l'assimilava a l'acadèmia il·lustrada, on l'espontaneïtat i les discussions vehements eren absolutament inapropiades, i l'apropament a la política se solemnitzava pomposament, tractant-la com una disciplina científica». L'estiu de 1820 traslladà la seva seu al col·legi dels carmelites calçats, cap a la part alta de la Rambla.

## Referències

* ↑ Roca Vernet 2011, pàg. 83
* 1 2 3 «Societat Patriòtica Barcinonense dels Bons Amics». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Roca Vernet 2011, pàg. 87
* 1 2 3 4 Roca Vernet 2011, pàg. 90

## Bibliografia

* Roca Vernet, Jordi. La Barcelona revolucionària i liberal: exaltats, milicians i conspiradors (pdf). Barcelona: Fundació Noguera - Pagès Editors, 2011. ISBN 9788499751696 [Consulta: 20 novembre 2016]. Arxivat 2020-12-02 a Wayback Machine.
# Creu de terme de la Font Vella

La Creu de terme de la Font Vella és una creu de terme de Tivissa (la Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu de pedra situada damunt dos blocs cilíndrics, des d'on arreca un fust hexagonal rematat amb un capitell gravat amb motius vegetals. Està coronat amb una creu senzilla, amb els plans llisos.

## Història

L'antiga creu gòtica va ser destruïda l'any 1936. Va ser reconstruïda durant la postguerra, aprofitant les restes de l'antiga.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de la Font Vella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# George Francis Train

George Francis Train (24 de març 1829 - 5 de gener 1904) fou un empresari, autor de relats de viatges, i una personalitat excèntrica de la història americana i australiana. La volta al món que va realitzar el 1870 va influir notablement en la creació de la novel·la de Jules Verne, La volta al món en vuitanta dies.
El 1890, en finalitzar la seva tercera volta del món, efectuat en 67 dies, va batre l'antic rècord establert per Nelly Bly.

## Biografia

George Francis Train va néixer a Boston (Massachusetts) l'any 1829. Després d'una epidèmia de febre groga que va afectar la seva família instal·lada a Nova Orleans, va ser criat a Boston pels seus avis metodistes que esperaven veure que el seu net fes carrera religiosa.
Treballà al principi en el transport marítim a Boston; tot seguit a Austràlia i a Anglaterra a partir de 1860.
Va estar implicat en l'escàndol del Crèdit Mobiliari d'Amèrica, la companyia financera que dirigia amb Thomas Clark Durant.
Va morir a Nova York on va ser enterrat en la intimitat al cementiri de Green-Wood.

## Publicacions

* 1851: Any American Merchant in Europa, Asia, and Australia
* 1857: Young America Abroad
* 1858: Young America in Wall Street
* 1865: Irish Independency
* 1868: Championship of Women
* 1902: My Life in Many States and in Foreign Lands

## Referències

* ↑ Foster, Alan. Around the World with Citizen Train - The Sensational Adventures of the Real Phileas Fogg. Merlin Publishing, 2002, p. 14–16. ISBN 1-903582-11-3.
* ↑ (anglès) George Francis Train in Kearney Official Nebraska Government Website - Nebraska State Historical Society

## Bibliografia

* Volker Dehs, La rencontre des excentriques, Revista Jules Verne 15, 2003, pàg. 39-46

## Enllaços externs

* (anglès) Article de Mark Twain sobre George Francis Tren
* (anglès) Around the World with Citizen Tren Arxivat 2005-09-01 a Wayback Machine.
# Gregor Stähli

Gregor Stähli (Zúric, Suïssa 1968) és un corredor de skeleton suís, guanyador de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 28 de febrer de 1968 a la ciutat de Zúric, capital de Suïssa.

## Carrera esportiva

Va particiar, als 33 anys, en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City (Estats Units), aconseguint guanyar la medalla de bronze en la prova masculina de skeleton, que tornava a la competició oficial dels Jocs després de més de cinquanta anys d'absència. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a Torí (Itàlia) aconseguí revalidar la seva medalla de bronze, convertint-se així en el segon corredor de eskeleton en obtenir més d'una medalla en uns Jocs rere el nord-americà John Heaton. Una lesió impedí que pogués participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 realitzats a Vancouver (Canadà).
Al llarg de la seva carrera ha aconseguit guanyar 10 medalles en el Campionat del Món de la disciplina, destacant tres medalles d'or (1994, 2000 i 2009).

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Gregor Stähli». [Consulta: 11 desembre 2021].

## Enllaços externs

* (alemany) Portal personal Arxivat 2009-10-29 a Wayback Machine.
* (anglès) www.fibt.com - Gregor Stähli Arxivat 2012-03-26 a Wayback Machine.
# Zinconigerita-2N1S

La zinconigerita-2N1S és un mineral de la classe dels òxids que pertany al subgrup de la zinconigerita.

## Característiques

La zinconigerita-2N1S és un òxid de fórmula química ZnSn₂Al₁₂O₂₂(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada l'any 2022. Cristal·litza en el sistema trigonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la col·lecció mineralògica del Museu Geològic de la Xina, a Beijing (República Popular de la Xina), amb el número de catàleg: m13810.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Xianghualing, situada al comtat de Linwu (Hunan, República Popular de la Xina), on es troba en forma d'agregats de cristalls de fins a 100 μm, associades a fluorita. També ha estat descrita a la mina Cabanas, a la localitat de Ponte de Lima (Viana do Castelo, Portugal), a les pegmatites d'Uis (Erongo, Namíbia), i a Hirvikallio, a Tammela (Tavastia Pròpia, Finlàndia).

## Referències

* ↑ «Zinconigerite-2N1S» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 març 2022].
* ↑ Rao, Can; Gu, Xiangping; Wang, Rucheng; Xia, Qunke; Dong, Chuanwan; Hatert, Frédéric; Bo, Fabrice Dal; Yu, Xuege; Wang, Wumengyu «Zinconigerite-2N1S ZnSn2Al12O22(OH)2 and zinconigerite-6N6S Zn3Sn2Al16O30(OH)2, two new minerals of the nolanite-spinel polysomatic series from the Xianghualing skarn, Hunan Province, China». American Mineralogist, 107, 10, 03-10-2022, pàg. 1952–1959. DOI: https://doi.org/10.2138/am-2022-7983 [Consulta: 15 novembre 2022].
# Menétrux-en-Joux

Menétrux-en-Joux és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 46 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Menétrux-en-Joux era de 46 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 55 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família, 29 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 52 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 23 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Menétrux-en-Joux el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 23 persones, 18 eren actives i 5 eren inactives. De les 18 persones actives 15 estaven ocupades (10 homes i 5 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 5 persones inactives 1 estava jubilada, 1 estava estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració.
Dels 3 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola i 2 restaurants.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Menétrux-en-Joux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Menétrux-en-Joux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Janovce

Janovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.
La primera referència escrita de la vila data del 1261.

## Referències

* ↑ Nekvapil, J.; Sherman, T. Language Management in Contact Situations: Perspectives from Three Continents. Peter Lang, 2009, p. 68 (Prague papers on language, society and interaction). ISBN 978-3-631-58263-3.
* ↑ «Janovce - Okres Bardejov» (en eslovac). E-OBCE. Arxivat de l'original el 2020-07-17. [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ «Základné informácie» (en eslovac). Obec Janovce, 19-05-2021. [Consulta: 22 març 2022].
# Socket 479

Socket 479 és el sòcol de CPU pel microprocessador Intel Pentium M, un processador orientat a dispositius mòbils com portàtils i notebooks, descendent del Pentium III Tualatin-M. Els noms oficials d'Intel són mFCPGA i mPGA479M. Malgrat els 479 pins, els Pentium M per aquest sòcol usen només 478 pins.
Aquests utilitzen una distribució elèctrica diferent en els pins de la utilitzada en el socket 478, el que fa impossible utilitzar un Pentium M en una placa mare amb socket 478, tot i que mecànicament encaix en un Socket 478. Per aquesta raó, ASUS fabrica una placa conversora, la CT-479, que permet utilitzar processadors amb socket 479 en una part de les plaques d'Asus amb socket 478. Actualment, els únics chipsets per al Pentium M són l'Intel 855GM/GME, l'Intel 915GM i l'Intel 6300ESB. Mentre que l'Intel 855GME suporta totes les CPU Pentium M, l'Intel 855GM no suporta la memòria cau de nivell 2 (2 MB i 90nm) dels nuclis Dothan. Recentment, Intel ha llançat un nou socket 479 amb un pinout revisat per a la seva Intel Core Duo anomenat Socket M. Aquest sòcol té la localització d'un dels seus pins canviada respecte del Socket 479 perquè no es pugui introduir per error un processador al sòcol incorrecte. Wl Socket M suporta un FSB a 667 MT/s amb el xipset Intel 945GM.
| Adaptador de Socket 479 | |
| Adaptador Asus CT-479 | Una comparació entre un Dothan Intel Pentium M SL7SM (esquerra) i Yonah Intel Core Duo (dreta). Tots dos xips tenen 478 pins, però la localització d'un d'ells ha canviat. |

## Referències

* ↑ «id = 223 ASUS CPU Adaptor Brings Quiet and Cool Performance of Notebook Processor to Desktop Computing». Arxivat de l'original el 2008-08-28. [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ Intel ® 855GM/855GME Chipset Platform Design Guide
# Creu de terme de la Guàrdia Lada

La Creu de terme de la Guàrdia Lada és una creu de terme del poble de la Guàrdia Lada, al municipi de Montoliu de Segarra (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta creu és situada a l'entrada del poble, vora la carretera L-214, al costat de la bàscula. Aquesta se'ns presenta estructurada a partir de sòcol, fust o pilar i la creu. El sòcol de secció octogonal, monolític i molt erosionat, s'assenta damunt d'una base de planta quadrada, sense cap graonada. Damunt, trobem un fust vuitavat, i monolític.
La creu que corona l'estructura és de creu llatina, amb els extrems arrodonits. Cal destacar, el treball en relleu present a l'anvers de la creu, i que repeteix, la mateixa forma d'aquesta creu, en degradació i una creu al centre.

## Història

Moltes creus van ser aixecades a cavall dels segles XVII-XVIII, i s'emmarcarien en el context de l'època moderna dins de la pràctica habitual de bastir monuments cruciformes que es remunta als primers anys del cristianisme, i per aquest motiu era utilitzada per presidir la vida dels cristians i es podia trobar a les entrades de les poblacions com a senyal de protecció davant les pestes o calamitats. Durant la Guerra Civil, la creu que va ser enderrocada, desapareixent el seu capitell. Posteriorment es va tornar a col·locar al seu lloc, la creu caiguda, que va poder salvar-se.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de la Guàrdia Lada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Gens Mèlia

La gens Mélia (en llatí Maelia gens) era una gens romana d'origen plebeu, la més rica entre les de rang eqüestre. Es comença a mencionar poc després del Decemvirat, a la meitat del segle v aC i ja no se'n sap res després de les guerres samnites. L'únic cognomen que se li coneix es Capitolí.
Alguns personatges d'aquesta gens van ser:
* Espuri Meli (439 aC), ric cavaller romà plebeu que va lluitar contra els patricis l'any 439 aC.
* Espuri Meli (tribú), tribú de la plebs el 436 aC
* Quint Meli, tribu la plebs el 320 aC

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 895.
# Goyescas

«Goyescas» té aquests significats:
* Goyescas (Granados), òpera en un acte i tres escenes amb música d'Enric Granados i llibret de Fernando Periquet
* Goyescas (pel·lícula), pel·lícula musical espanyola dirigida per Benito Perojo en 1942 i protagonitzada per Imperio Argentina, Rafael Rivelles i Armando Calvo
* Goyescas (Suite per a piano), suite per a piano d'Enric Granados, composta l'any 1911
# Zincolibethenita

La zincolibethenita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de l'olivenita. Rep el seu nom pel seu contingut en zinc i per la seva relació amb la libethenita.

## Característiques

La zincolibethenita és un fosfat de fórmula química CuZn(PO₄)(OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2003. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es tracta d'un membre estructuralment diferent i intermedi de la sèrie de solució sòlida que es forma entre la libethenita i el compost sintètic ortoròmbic Zn₂(PO₄)(OH) amb una relació Zn:Cu (ideal) 1:1, a on els àtoms de Zn i Cu estan ordenats en dos llocs diferents en l'estructura cristal·lina.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la zincolibethenita pertany a «08.BA: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: ambligonita, montebrasita, tavorita, triplita, zwieselita, sarkinita, triploidita, wagnerita, wolfeïta, stanĕkita, joosteïta, hidroxilwagnerita, arsenowagnerita, holtedahlita, satterlyita, althausita, adamita, eveïta, libethenita, olivenita, zincolivenita, auriacusita, paradamita, tarbuttita, barbosalita, hentschelita, latzulita, scorzalita, wilhelmkleinita, trol·leïta, namibita, fosfoel·lenbergerita, urusovita, theoparacelsita, turanita, stoiberita, fingerita, averievita, lipscombita, richel·lita i zinclipscombita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Kabwe, al districte homònim de la Província Central, a Zàmbia. També ha estat descrita a Namíbia, Estats Units, Xile, Austràlia, Espanya, França i Itàlia.

## Referències

* ↑ «Zincolibethenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 agost 2017].
# Menó

* No s'ha de confondre amb Meno.
«Menó» té aquests significats:
* Menó (dirigent siracussà), dirigent siracusà (s. IV aC)
* Menó de Farsàlia (aliat d'Atenes) aliat dels atenencs al segle V aC
* Menó de Larissa, aventurer tessali
* Menó de Farsàlia (general), general de la cavalleria tessàlia
* Menó (diàleg), diàleg platònic
# Bonítol oriental

El bonítol oriental (Gymnosarda unicolor) és una espècie de peix de la família dels escòmbrids i de l'ordre dels perciformes present des de la Mar Roja i l'Àfrica oriental fins a la Polinèsia Francesa, Japó i Austràlia. Els mascles poden assolir els 248 cm de longitud total i els 131 kg de pes.

## Referències

* ↑ Theodore Nicholas Gill «On the limits and arrangement of the family of scombroids». Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. 1862. v. 14. 124-127.
* ↑ BioLib
* ↑ «Bonítol oriental». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Collette, B.B. i C.E. Nauen, 1983. FAO species catalogue. Vol. 2. Scombrids of the world. An annotated and illustrated catalogue of tunas, mackerels, bonitos and related species known to date. FAO Fish. Synop. 125(2). 137 p.
* Grizimek, B., W. Ladiges. 1974. Fishes 2. Nova York, Estats Units: Van Nostrand Reinhold LTD.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Soleichthys heterorhinos

Soleichthys heterorhinos és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Costums

És més actiu a les nits.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'est de l'oceà Índic i a l'oest del Pacífic (des de l'Índia fins a Samoa, sud del Japó i Nova Gal·les del Sud a Austràlia).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Proasellus similis

Proasellus similis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

Viu a l'aigua dolça de fonts càrstiques.

## Distribució geogràfica

Es troba a Euràsia: la Transcaucàsia.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 4 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.