OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nicolau Factor

Pere Nicolau Factor i Estanya (València, 29 de juny de 1520 - València, 25 de desembre de 1583) va ser un franciscà pintor renaixentista i beat valencià.
Amb disset anys, el 30 de novembre de 1537, va ingressar en l'orde franciscà al Convent de Santa Maria de Jesús de València. Va ser ordenat sacerdot i va exercir de guardià dels convents de Sant Esperit de Gilet, Xelva, Vall de Jesús (prop de Puçol), Sant Blai de Sogorb i Bocairent, així com de mestre de novicis de la província franciscana de València fins a l'any 1571, quan es va traslladar a Madrid com a director espiritual del Monestir de Santa Clara per sol·licitud expressa de Joana d'Habsburg.
Els primers dies d'abril de 1582 va traslladar-se al convent de Santa Caterina d'Onda. Al novembre del mateix any es va traslladar a Barcelona al convent de Mont Calvari, d'on va tornar de nou, molt malalt, al de Santa Maria de Jesús a València cap a final de 1583, on va morir.
Va ser conseller del patriarca Joan de Ribera i va mantenir lligams d'amistat amb el beat Joan dels Àngels, a Madrid, i amb Sant Lluís Bertran.
Conreà la música, la il·lustració de llibres i la pintura, seguint la línia manierista de Joan de Joanes però sense atènyer la perfecció d'aquest, deixant una obra de valor desigual.
Va ser beatificat pel Papa Pius VI el 27 d'agost de 1786. La seua festivitat se celebra el 23 de desembre.
La primera biografia de Nicolau Factor, Libro de la vida y obras maravillosas del Padre Fray Pedro Nicolás Factor de Cristóbal Moreno, va ser publicada l'any 1586.

## Obres

* Convento de las Descalzas Reales, de Madrid: Sant Francesc; Santa Clara; Sant Bernardí
* Museu Sant Pius V de València: Mare de Déu de la Llet
* Convent de Sant Francesc, Xelva: Ecce Homo

## Referències

* 1 2 3 «Nicolau Factor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Moreno, Cristóual. Libro de la vida, y obras maravillosas del sieruo de Dios el bienauenturado Padre Fray Pedro Nicolas Factor, de la Orden denuestro Padre S. Francisco de la Regualr Obseruancia de la prouincia de Valencia (eBook gratuït) (en castellà). Barcelona: Sebastian de Cormellas, 1618, p. 372.

## Bibliografia

* Enciclopedia de la Comunidad Valenciana. Editorial Prensa Valenciana. València, 2005. ISBN 84-87502-56-3
# Nicolau Hidrunti

Nicolau Hidrunti (Nicolaus Hydruntius, Nikólaos Νικόλαος) fou un eclesiàstic bizantí del segle xiii durant el regnat d'Aleix IV Comnè. Es va destacar per la seva oposició a l'església llatina i a la unió de les dues esglésies, contra la qual va publicar diversos llibres; un resum d'aquests llibres fou publicat per Cave (ad ann. 1201) i per Fabricius (Bibl. Graec. vol. 11. p. 287).

## Referències

* Article a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Nomarca

El nomarca era el governant d'un nomós de l'antic Egipte. Els nomarques van sorgir dels clans formats al neolític, esdevenint senyors territorials sota una autoritat suprema després de la unificació d'Egipte.
El càrrec era hereditari o vinculat sempre a les mateixes famílies, però quan el poder central era fort, el faraó nomenava els nomarques sense seguir necessàriament l'ordre hereditari. Quan el poder central no podia controlar el país els nomarques es feien més independents i poderosos i s'establia una línia hereditària; alguns nomarques van aprofitar aquestes circumstàncies per a engrandir o embellir les seves capitals. Alguns van aspirar fins i tot a la corona egípcia. El nomarca residia a la heka het, i tenia un emblema que el distingia dels altres; els nomarques tenien les seves festes i celebracions locals, i prohibicions rituals i alimentàries específiques.
Hi havia 22 nomarques a l'Alt Egipte i 20 al Baix Egipte.

## Referències

* ↑ «Nomarca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Llista de càrrecs funcionarials de l'Antic Egipte
# Nomadins

Els nomadins (Nomadinae) són una subfamília d'himenòpters apòcrits de la família dels àpids (Apidae) la més gran i diversa subfamília d'abelles cleptoparàsites amb 10 tribus i 31 gèneres. Són de distribució cosmopolita i utilitzen diferents tipus d'abelles com a hostes.

## Característiques

Com que són espècies paràsites no tenen escopa per transportar pol·len, i se semblen morfològicament a les vespes. Totes les espècies conegudes entren als nius quan l'hoste és absent i ponen els ous en la paret de la cel·la de l'hoste; més tard emergirà la larva paràsita i matarà la larva de l'hoste amb la seva mandíbula de larva de primer estadi que després, en el seu desenvolupament larvari posterior, perdrà i s'alimentarà només de pol·len. També s'observa en diversos gèneres que "dormen" sobre les plantes agafats amb només amb les seves mandíbules. Alguns gèneres destacats són Nomada, Epeolus, Triepeolus, Holcopasites, etc.

## Taxononia

La subfamília dels nomadins inclou 10 tribusː
* Ammobatini
* Ammobatoidini
* Biastini
* Brachynomadini
* Caenoprosopidini
* Epeolini
* Hexepeolini
* Neolarrini
* Nomadini
* Townsendiellini

## Referències

* ↑ «BioLib - Nomadinae» (en anglès). [Consulta: 14 agost 2023].
* ↑ «ITIS - Report: Nomadinae». [Consulta: 14 agost 2023].
* C. D. Michener (2000). The Bees of the World. Johns Hopkins University Press.
# Cantó de Montalban-6

El cantó de Montalban-6 és un cantó francès del departament de Tarn i Garona, situat al districte de Montalban. Està format per una part del municipi de Montalban.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1919-1945 | Achille Cavaillès | Divers droite |
| 1982-1988 | Jean Calas | Divers droite |
| 1985-1992 | François Delga | UDF |
| 1992-2004 | Adrien de Santi | RPR |
| 2004- | Claude Mouchard | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Montaigu

El cantó de Montaigu és un cantó francès del departament de la Vendée, situat al districte de La Roche-sur-Yon. Té 10 municipis i el cap es Montaigu.

## Municipis

* La Bernardière
* La Boissière-de-Montaigu
* Boufféré
* La Bruffière
* Cugand
* La Guyonnière
* Montaigu
* Saint-Georges-de-Montaigu
* Saint-Hilaire-de-Loulay
* Treize-Septiers

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1969 | Auguste Durand | Divers droite |
| 1969-1987 | Vincent Ansquer | UDF, després RPR |
| 1987-2010 | Philippe de Villiers | UDF-PR, després MPF |
| 2010- | Michel Allemand | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 16.445 | 17.606 | 20.311 | 22.452 | 24.162 | 26.551 | 31.735 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Joaquim Bonal de Falgàs

Joaquim Bonal de Falgàs (Arbúcies, Selva, 1933 - 1 de maig del 2005) fou un farmacèutic impulsor de la Farmàcia Clínica i l'Atenció Farmacèutica a Espanya.

## Activitat professional

Es va llicenciar en Farmàcia en la Universitat de Barcelona, i posteriorment es va doctorar en Farmàcia (estudi sobre l'estabilitat de nutricions parenterals). Ex-director general de Farmàcia i Productes Sanitaris del Ministeri de Sanitat i Consum. Va ser director del Servei de Farmàcia de l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau de Barcelona.
Va ser president de la Societat Espanyola de Farmàcia Hospitalària, de la European Society of Clinical Pharmacy, i de la Fundació Pharmaceutical Care Espanya, entre altres càrrecs. Membre del Comitè Consultiu per a l'ensenyament de Farmàcia de la Unió Europea, del Comitè Espanyol de Farmacovigilància i del grup d'experts de l'Organització Mundial de la Salut (OMS) en política de medicaments i de l'Acadèmia Iberoamericana de Farmàcia.

## Mèrits

És considerat l'impulsor de la Farmàcia Clínica a Espanya i va ser creador d'una de les primeres Comissions de farmàcia i terapèutica en un hospital i del Centre d'Informació de Medicaments. Després d'una estada de sis mesos en 1976 als Estats Units on va visitar 10 serveis de farmàcia hospitalària, va importar el model de farmàcia clínica hospitalària que va veure en aquell país a l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau de Barcelona. El Dr. Bonal estava convençut que el model de farmàcia havia de renovar-se i va albirar que la Farmàcia Clínica era la manera de revitalitzar la pràctica farmacèutica.
Fou el primer President de la Fundació Pharmaceutical Care España, des de 1998 fins a la seva mort en 2005. És autor de més de 200 publicacions, principalment en el camp de la recerca aplicada, i fins a la seva mort va escriure articles, va donar conferències i va participar en activitats científiques a l'Hospital de Sant Pau. Autor de diversos llibres sobre temes de Farmàcia Clínica. El 2005 li fou concedida la creu de Sant Jordi a títol pòstum.

## Referències

* ↑ Mangues MA. In Memoriam. El legado de Joaquín Bonal. Farm Hosp. 2005; 29:218-20.
* ↑ «Álvarez de Toledo F. La Fundación después de Joaquín Bonal. Pharm Care Esp. 2005; 7(2):51.». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 28 març 2015].
* ↑ Joaquim Bonal. Farmacia Clínica. Vol 1 y 2. Ed. Síntesis; 1999.
# Llista d'ocells de Tuamotu

Aquesta llista d'ocells de Tuamotu inclou totes les espècies d'ocells trobats a Tuamotu: 56, de les quals 10 en són endemismes, 13 es troben globalment en perill d'extinció i 3 hi foren introduïdes.
Els ocells s'ordenen per famílies i espècies:

## Diomedeidae

* Diomedea epomophora
* Thalassarche melanophris

## Procellariidae

* Macronectes giganteus
* Pterodroma alba
* Pterodroma ultima
* Pterodroma neglecta
* Pterodroma arminjoniana
* Halobaena caerulea
* Procellaria cinerea
* Puffinus pacificus
* Puffinus tenuirostris
* Puffinus nativitatis
* Puffinus lherminieri

## Hydrobatidae

* Pelagodroma marina
* Nesofregetta fuliginosa

## Phaethontidae

* Phaethon rubricauda
* Phaethon lepturus

## Sulidae

* Sula dactylatra
* Sula sula
* Sula leucogaster

## Fregatidae

* Fregata minor
* Fregata ariel

## Ardeidae

* Egretta sacra

## Anatidae

* Anas clypeata

## Phasianidae

* Gallus gallus

## Rallidae

* Porzana tabuensis

## Charadriidae

* Pluvialis fulva

## Scolopacidae

* Numenius tahitiensis
* Heterosceles incanus
* Prosobonia cancellata
* Arenaria interpres
* Calidris alba
* Calidris melanotos

## Sternidae

* Sterna bergii
* Onychoprion lunata
* Onychoprion fuscata
* Anous minutus
* Anous stolidus
* Procelsterna cerulea
* Gygis alba

## Columbidae

* Columba livia
* Gallicolumba erythroptera
* Ptilinopus chalcurus
* Ptilinopus coralensis
* Ptilinopus mercierii
* Ducula pacifica
* Ducula aurorae

## Psittacidae

* Vini peruviana

## Cuculidae

* Eudynamys taitensis

## Alcedinidae

* Todirhamphus gambieri

## Sylviidae

* Acrocephalus atyphus

## Monarchidae

* Pomarea iphis
* Pomarea mendozae
* Pomarea whitneyi

## Zosteropidae

* Zosterops lateralis

## Sturnidae

* Acridotheres tristis

## Estrildidae

* Neochmia temporalis

## Referències

* ↑ Llistats d'Ocells del Món.

## Bibliografia

* Clements, James F. Birds of the World: a Checklist. Cornell University Press, 2000, p. 880. ISBN 0934797161.
# Can Serra (Camprodon)

Can Serra és una obra racionalista de Camprodon (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Jardins sobre la quasi totalitat de terrenys de l'antic Castell de Camprodon. Edifici principal, reformat per M. solà Morales (1949), situat prop de la torre del rellotge, que formava part de les muralles del castell i la vila. La propietat també inclou restes d'alguns elements de defensa. En el lloc on abans es trobava la capella de Sant Nicolau (XIX) s'hi ha construït el nou habitatge, després d'haver estat enderrocada aquella. És el lloc més elevat i centre de l'antic castell.
L'edifici ja existeix l'any 1907.

## Referències

* 1 2 «Can Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Can Serra (Borrassà)

Can Serra és una casa del municipi de Borrassà (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa cantonera adossada a altres construccions, situada al carrer que porta cap a la carretera de Creixell. És una casa que ha estat molt modificada i que conserva molt poc de la seva estructura original. La porta d'accés dona al carrer de Baix, i és una porta rectangular, com també ho és la finestra del primer pis. El costat contrari a la façana amb l'accés és la que conserva més bé la seva estructura original, amb dues úniques obertures al mateix nivell i amb carreus de pedra força ben escairats a la cantonada. Tot i això el que més destaca d'aquesta casa és la construcció més moderna, la galeria. Aquesta galeria té com a element més destacat les seves quatre arcades i les esveltes columnetes, encara que només conserven el fust, atès que la base ha desaparegut i ara es troba en obres. Hi ha també dues obertures laterals a banda i banda de l'eixida. A la part baixa, a l'exterior, destaquen dos contraforts que donen lloc a un petit jardí al bell mig. A la part superior de la galeria hi ha un terrat del que es conserven els barrots de la balconada, força simples i típics de l'època. Aquesta peça, l'eixida o galeria, seria un afegitó posterior a la construcció inicial de la casa de la que en forma part.

## Referències

* ↑ «Can Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Cameron (Carolina del Nord)

Cameron és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 151 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cameron tenia 151 habitants, 66 habitatges i 41 famílies. La densitat de població era de 55,5 habitants per km².
Dels 66 habitatges en un 25,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,9% hi vivien parelles casades, en un 18,2% dones solteres, i en un 36,4% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,9% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 21,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.500 $ i la renda mediana per família de 41.964 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.917 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 15.337 $. Entorn del 17,9% de les famílies i el 21,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cameron». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cameron». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Karl Göbel

Karl Göbel (Dortmund, 13 de febrer de 1903) fou un ciclista alemany, professional des del 1928 fins al 1940. Es va especialitzar en el ciclisme en pista concretament a les curses de sis dies, en què va guanyar set.

## Palmarès en pista

* 1929
** 1r als Sis dies de Leipzig (amb Emil Richli)
* 1930
** 1r als Sis dies de Dortmund (amb Alfredo Dinale)
* 1931
** 1r als Sis dies de Frankfurt (amb Alfredo Dinale)
** 1r als Sis dies de Colònia (amb Adolf Schön)
* 1933
** 1r als Sis dies de Colònia (amb Adolf Schön)
* 1937
** 1r als Sis dies de Buenos Aires (1) (amb Gottfried Hürtgen)
** 1r als Sis dies de Buenos Aires (2) (amb Gottfried Hürtgen)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Cantó de Reims-4

El cantó de Reims-4 és un cantó francès del departament del Marne, situat al districte de Reims. Compta amb un municipi i part del de Reims.

## Municipis

* Reims (part)
* Bétheny

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | Fernand Kinet | PCF |
| 1949-1955 | René Bride | MRP |
| 1955-1961 | Fernand Kinet | PCF |
| 1961-1973 | René Bride | Divers droite |
| 1973-1982 | Georges Colin | PS |
| 1982-1988 | Edmond Bechambes | RPR |
| 1988-2008 | Jean-René Maillard | PS |
| 2008- | Sabrina Ghallal | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Reims-9

El cantó de Reims-9 és un cantó francès del departament del Marne, situat al districte de Reims. Compta amb part del municipi de Reims.

## Municipis

* Reims (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1992 | Jean-Claude Laval | PS |
| 1992-1995 | Gilles Ferreira | RPR |
| 1995-2011 | Jean-Claude Laval | PS |
| 2011- | Virginie Coez | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Carangoides praeustus

Carangoides praeustus és un peix teleosti de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 25 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'oceà Índic i de l'oest del Pacífic.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Carano

Carano és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 999 habitants. Limita amb els municipis d'Aldein (BZ), Altrei (BZ), Castello-Molina di Fiemme, Cavalese, Daiano i Truden (BZ). Es troba a la Vall de Fiemme.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Giorgio Ciresa | Llista cívica |
# Benda

Benda és el nom dels següents personatges:
* Felix Benda
* František Benda
* Friedrich Wilhelm Erik Benda (Potsdam, 1745-1814), violinista, pianista i compositor alemany
* Friedrich Ludwig Benda
* Georg Benda
* Hans von Benda (Estrasburg, Alemanya, 1888 - Berlín, 1972), director d'orquestra
* Jan Benda (1714 - 1752), teixidor i músic bohemi, germà de František Benda i Georg Benda
* Julien Benda (París, 1867 - Fontenay-aux-Roses, 1956), filòsof i assagista francès
# Fun on Earth

Fun on Earth és el cinquè àlbum d'estudi de Roger Taylor, cantant, bateria i compositor; conegut com el bateria de la banda de rock anglesa Queen. El disc va sortir l'11 de novembre de 2013 to i que va ser enregistrat des de final de 2008 i el 2009 després de finalitzar la gira «Queen + Paul Rodgers' el Rock the Cosmos Tour». Aquest és el primer àlbum en solitari des de 1998, quan va sortir Electric Fire.

## Història

Taylor va començar a gravar el seu nou àlbum d'estudi a finals de 2008, pocs mesos abans de la desintegració de Queen + Paul Rodgers. La primera notícia referent al seu nou àlbum va aparèixer a la web oficial de Queen el 17 de novembre de 2009. Pel que fa al primer senzill de l'àlbum, Taylor va dir:
«Què va passar amb la cançó de protesta? La música és ara tan polida, brillant i previsible, ens hem oblidat d'intentar dir alguna cosa amb ella. M'estic fent vell i com tothom, tenim dret a dir alguna cosa sobre l'estat sota control en què vivim, impotents sense poder fer res al respecte. El carrer està ple de forats. Estem lliurant una guerra sense sentit activament negativa que està matant als nostres joves soldats i que simplement no es pot permetre ... promou i prolonga el terrorisme. Aquest és el nostre Vietnam, impossible de guanyar. Inútil. Paguen impostos i els repaguem mentre la nació no només es trenca per complet, en fallida de tant malgastar els diners dels contribuents per després imprimir i reimprimir més bitllets. Estem espiats per 5 milions de càmeres. Tenim milers de petites normes i reglaments, més que mai fins ara. Amb raó la gent està desconcertada i confusa. Com a nació som amos de gairebé res, incloent-hi aigua, electricitat, gas, l'espai aeri i les principals fabriques. La vida privada no existeix. Estem dirigits com titelles. Jo ja estic cansat, segur que tu també.»

## Temes confirmats

Totes les cançons escrites per Roger Taylor, excepte les anotades.

## Personal

* Roger Taylor: Vocalista, bateria, percussió, teclats, piano, baix, guitarres, stylophone.
* Mike Dixon: Teclats, sintetitzador a "I Am The Drummer In A Rock 'n' Roll Band"
* Jason Falloon: Guitarra elèctrica a "Sunny Day"
* Neil Murray: Baix a "Smile"
* Rufus Taylor: Bateria a "Up" (formerly When We Were Young)
* Jeff Beck : Guitarra a "Say It's Not True"
* Bob Geldof: Guitarra acústica a "Fight Club"
* Spike Edney: Teclats

## Referències

* ↑ http://www.queenonline.com/en/news-archive/roger-names-new-album/
* ↑ http://www.queenzone.com/news/queens-roger-taylor-on-glee-cover-freddie-mercurys-death-and-the-bands-future-with-adam-lambert.aspx Arxivat 2012-01-07 a Wayback Machine.
* ↑ «Unblinking Eye Ltd CD - Out Today». QueenOnline, 04-01-2010. [Consulta: 17 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Videoclip oficial de The Unblinking Eye (Everything Is Broken)
* Videoclip oficial de Sunny Day
# John Ambrose Fleming

* Per a altres significats, vegeu «John Fleming (tirador)».
Sir John Ambrose Fleming (Lancaster, 29 de novembre de 1848 - Devon, 18 d'abril de 1945) fou un físic i enginyer elèctric britànic.
Va estudiar a la University College School i més tard a la University College London. El novembre de 1904 va inventar el díode o vàlvula termoiònica usant l'efecte Edison que Edison havia descobert el 1883. Aquest invent és considerat l'inici de l'electrònica.
Com a reconeixement la Royal Society of Arts de Londres va premiar Fleming l'any 1921 amb la Gold Albert Medal i el 1929 va rebre el títol de sir.
Se'l considera com un dels precursors de l'electrònica.

## Referències

* ↑ Harr, Chris. «Ambrose J. Fleming biography». Pioneers of Computing. The History of Computing Project, 23-06-2003. [Consulta: 30 abril 2008].
* ↑ Fleming Valve patent John Ambrose Fleming a l'USPTO (anglès)
* ↑ J.Summerscale (ed.) (1965). "The Penguin Encyclopedia", Penguin Books, Harmondsworth, UK.
* ↑ Macksey, Kenneth; Woodhouse, William. «Electronics». A: The Penguin encyclopedia of modern warfare: 1850 to the present day. Viking, 1991, p. 110. ISBN 978-0-670-82698-8. «The electronics age may be said to have been ushered in with the invention of the vacuum diode valve in 1902 by the Briton John Fleming (himself coining the word "electronics"), the immediate application being in the field of radio. (Es pot dir que l'era de l'electrònica va ser introduïda amb la invenció de la vàlvula de díode de buit l'any 1902 pel britànic John Fleming (ell mateix va encunyar la paraula "electrònica"), l'aplicació immediata es troba en el camp de la ràdio.)»

## Vegeu també

* Electricitat
* Història de l'electricitat

## Enllaços externs

* Obres de o sobre John Ambrose Fleming a Internet Archive
* Mitchell, John; Griffiths, Hugh; Boyd, Ian. History of Wireless. New Jersey: John Wiley & Sons, 2006, p. 311–326. ISBN 0-471-71814-9.
* Biografia de John_Fleming al IEEE History Center (anglès)
* Department of Electronic & Electrical Engineering, UCL – home of the original Fleming valve (anglès)