OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wolfram Wuttke

Wolfram Wuttke (Castrop-Rauxel, Rin del Nord-Westfàlia, 17 de novembre de 1961 - Lünen, 1 de març de 2015) fou un futbolista alemany, que ocupava la posició de migcampista.
Va jugar en diversos equips del seu país, com el Schalke 04, Borussia Mönchengladbach, Hamburger SV o 1. FC Kaiserslautern, amb qui guanya la Copa de 1990. Entre 1990 i 1992 va disputar la lliga espanyola amb el RCD Espanyol.
Va ser internacional per la República Federal Alemanya en 4 ocasions, tot marcant un gol. Va participar en l'Eurocopa de 1988. Abans, amb la selecció sub-21, va imposar-se a l'Europeu de 1982, i el 1988, va obtindre la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Seul.

## Referències

* 1 2 «Ex-Nationalspieler: Wolfram Wuttke ist tot» (en alemany). Spiegel Online, 01-03-2015. [Consulta: 1r març 2015].
* ↑ «Wolfram Wuttke» (en alemany). kicker.de. [Consulta: 1r març 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Càl·lies de Mitilene

Càl·lies de Mitilene o Càl·lias de Mitilene（en llatí: Callias, en grec antic: Καλλίας) va ser un gramàtic de Mitilene a Lesbos, que va viure abans d'Estrabó, ja que aquest l'esmenta com un personatge cèlebre de l'illa i diu que va escriure comentaris sobre els poemes de Safo i Alceu.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català, p. 954

## Referències

* ↑ 3.Callias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 568
# Adelina Gurrea

María Adelaida Gurrea Monasterio (nascuda el 27 de setembre de 1896 en La Carlota, Negros Occidental, Filipines i morta a Madrid el 29 d'abril de 1971) va ser una periodista, poeta i dramaturga filipina en llengua espanyola. A més de la seva llengua materna, com l'era l'espanyol entre gran nombre de filipins llavors, i l'anglès que va anar aprenent a l'escola, també parlava bisaya, o samarà, que va aprendre dels empleats que treballaven a casa dels seus pares. Luis Mariñas Otero la considera la principal poetessa del país.
Va estudiar com a interna en el col·legi religiós de Santa Escolàstica de Manila i des de molt jove es va interessar per la literatura. Es va traslladar a Madrid en 1921, on va continuar cooperant com a corresponsal i col·laboradora de diverses publicacions filipines en llengua espanyola, tals com La Vanguardia, El Mercantil i Excelsior. Va ser l'ambaixadora de la literatura filipina a Espanya, on va impulsar diverses associacions per a la seva divulgació i suport. Va fundar en 1950 el Cercle Hispano-Filipino de Madrid. El 1966 va ser la segona dona que va ser admesa a l'Acadèmia Filipina de la Llengua.

## Obra

* Cuentos de Juana. Narraciones malayas de las islas Filipinas. Madrid: Prensa Española, 1943. Reeditada el 2009. El 1951 va rebre el primer premi del Círculo Internacional de Periodistas y Escritores de Literatura de la Unión Latina.
* A lo largo del camino. Poesía. Madrid: Círculo Filipino, 1954. Pròleg de Federico Muelas. Il·lustracions de Beatriz Figueirido, Premi Zóbel 1955.
* Más senderos. Poesía. Madrid 1967.
* En agraz. Poesía. Madrid, 1968
* Filipinas; auto histórico-satírico. Valladolid: Imprenta Agustiniana, 1954.

## Referències

* ↑ Mariñas Otero, Luis. La literatura filipina en castellano (en castellà). Madrid: Editora Nacional, 1974, p. 87. ISBN 9788427612051.
* ↑ Gallo, Andrea «Filipinas heredera privilegiada decía ayer… digo hoy: una conferencia-ensayo de Adelina Gurrea Monasterio» (pdf) (en castellà). Des Tiempos, IV, 19, 2009, pàg. 261-276. Arxivat de l'original el 2012-03-30 [Consulta: 12 novembre 2016]. Arxivat 2012-03-30 a Wayback Machine.
* ↑ Gallo, 2009, p. 262.
* ↑ Brillantes, Lourdes. 81 años del Premio Zobel: Un legado de la literatura filipina en español (en castellà). Filipinas Heritage Library, 2006.

## Bibliografia

* García Castellón, Manuel. Estampas y cuentos de la Filipinas hispánica (en castellà). Madrid: Editorial Clan, 2002, p. 350. ISBN 9788489142459.
* Álvarez Tardio, Beatriz. Adelina Gurrea Monasterio: Vida y obra (en castellà, anglès). Manila: Ateneo de Manila Press, 2009.
# Alí ibn Àhmad

Alí ibn Àhmad (àrab: علي بن أحمد, ʿAlī ibn Aḥmad) fou emir de Creta del 943 al 949. Va succeir al seu germà Xuayb ibn Àhmad vers el 943. El 949 l'emperador romà d'Orient, cansat de les depredacions dels musulmans cretencs, va decidir organitzar una expedició però les tropes desembarcades foren sorpreses i massacrades. El 949 el va succeir el seu nebot Abd-al-Aziz ibn Xuayb.

## Referències

* ↑ Miles, George C. «Byzantium and the Arabs: Relations in Crete and the Aegean Area». Dumbarton Oaks Papers, 18, 1964, p.1–32. DOI: 10.2307/1291204.
# Eccoptocarpha

Eccoptocarpha és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* E. obconiciventris Launert
# Palau de Leh

El palau de Leh és un antic palau reial amb vistes a la ciutat himàlaia ladakhi de Leh. Modelat a partir del palau de Potala a Lhasa, Tibet, el palau va ser construït pel rei Sengge Namgyal al segle xvii. Té nou pisos d'alçada. Als pisos superiors s'acomodaven a la família real, mentre que els pisos inferiors mantenien estables i petites habitacions. Ara és una atracció turística, oberta tots els dies de la setmana, inclosa en la ruta d'moansteris de Ladakh.

## Descripció

El palau en ruïnes està sent restaurat per l'Archaeological Survey of India. El palau està obert al públic i la teulada ofereix vista panoràmica de Leh i els seus voltants. La muntanya Stok Kangri a la serralada de Zangskar és visible a través de la vall del riu Indus al sud, amb la serralada de Ladakh que puja darrere del palau al nord. Tot i ser dissenyada a partir del model del palau de Potala, antiga residència del Dalai Lama, encara és molt més petita en mesura.
El Museu del Palau alberga una rica col·lecció de joies, adorns, vestits cerimonials i corones. Les pintures thangka o sooth tibetanes que tenen més de 450 anys d'antiguitat, amb dissenys intricats, conserven colors brillants i agradables derivats de gemmes i pedres triturades i en pols. El quart pis del palau alberga el temple de Dukhar, que consagra la imatge dels mil braços de la seva deïtat, deessa Tara.

## Història

La construcció del palau al turó de Tsemo, a Leh, antiga capital del regne de Ladakh, va ser iniciada per Tsewang Namgyal, el fundador de la dinastia Namgyal de Ladakh en 1553 i va ser acabat pel seu nebot Sengge Namgyal. El palau va ser abandonat quan les forces de Dogra van prendre el control de Ladakh a mitjans del segle xix, i la família reial es va moure al palau d'Stok.

## Referències

* ↑ Architectural Heritage: Ladakh. Har-Anand, 2003, p. 27 [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ «Leh Palace Overview». Makemytrip. Arxivat de l'original el 2016-11-26. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ «Leh Palace». Cultural India. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ «Leh Palace». Iloveindia. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ «Leh». Leh Ladakh. Arxivat de l'original el 2020-11-12. [Consulta: 26 novembre 2016].
# OlimpBase

OlimpBase, és un lloc web dedicat a les Olimpíades d'escacs i a altres esdeveniments escaquístics per equips, creat i conduït a Polònia per en Wojciech Bartelski.
Se subtitula The encyclopaedia of team chess (l'enciclopèdia dels escacs per equips), ja que dona dades extensives i detallades sobre tots els esdeveniments escaquístics per equips. És un projecte totalment independent finançat amb fons primats, i no té relació amb la FIDE o d'altres tercers.
Conté més de 60.000 pàgines, cosa que en fa probablement el més gran lloc web d'escacs.
El lloc es divideix en les següents seccions principals:
* Olimpíades d'escacs
* Campionats del món i Continentals per equips
* Campionats de clubs i ciutats
* Campionats per edats per equips
* Esdeveniments menors per equips
OlimpBase es va crear per donar la millor cobertura possible als esdeveniments internacionals per equips (ja fossin per països o club). Això inclou tota mena d'esdeveniments per equips oficials de la FIDE, així com d'altres esdeveniments històrics encara que ja no existeixin, com ara les Olimpíades d'estudiants, i d'altres.
Les dades que ofereix contenen abundosa informació extra, com ara dates, àrbitres, regles, revisions, premis individuals, partides més destacades, i d'altres.
El juny de 2009, contenia una base de dades amb 12.436 jugadors i 327 equips, constantment incrementada.
El 2004, va rebre el "Golden Web Award" com un dels millors llocs a la xarxa.

## Referències

* ↑ Perfil d'usuari de Wojciech Bartelski
* ↑ Fide historical ratings on olimpbase
* ↑ Olimpbase, now also for historical ratings a chessvibes.org

## Enllaços externs

* OlimpBase - Lloc web oficial (anglès)
# Departament de La Paz (El Salvador)

La Paz és un dels catorze departaments que conformen la República del Salvador. La capçalera departamental és la ciutat de Zacatecoluca. El departament de la Paz és al sector centre-sud del Salvador. Els seus límits són el llac Ilopango i el departament de Cuscatlán al nord, el departament de San Vicente al nord-est i est, els departaments de San Salvador i La Libertad a l'oest i l'Oceà Pacífic al sud.

## Història

El territori del departament, d'acord amb les restes arqueològiques trobades en el sector comprès entre els rius Lempa i Jiboa, va estar poblat per comunitats maies-quitxés fins a finals del segle xi. En aquells dies es va produir la primera onada invasora de pobles nàhues mesoamericans.
Després de l'ocupació tolteca, en el procés de la qual d'assentament van tendir a barrejar-se amb les tribus maies locals, es van establir quatre segles més tard els nonualcos, pertanyents al grup pipil asteca. A ells es deu la fundació o repoblació de nuclis urbans com els de Cuyultitán, Analco, Tecoluca, Santiago, San Pedro, San Juan Nonualco, Santa María Ostuma i Zacatecoluca. Aquesta última població era, en temps de la colònia, una de les quatre urbs precolombinrs de major importància del país i, com a tal, va ser designada capçalera de partit en 1786.
En 1814, la ciutat de Zacatecoluca va protagonitzar un dels episodis més significatius del moviment independentista salvadorenc, quan els nonualcos es van alçar en armes, van prendre la població i van obligar el seu intendent a proclamar l'emancipació. Una vegada assolida aquesta, la creixent població i riquesa de Zacatecoluca va determinar que en 1823 la població fos elevada a la categoria de vila, aconseguint la de ciutat en 1844.
En 1852, el govern de Francisco Dueñas va crear el departament a partir de territori que des de 1824 era part del departament de San Vicente.

## Municipis

* Zacatecoluca (cap departamental)
* Cuyultitán
* El Rosario
* Jerusalén
* Mercedes La Ceiba
* Olocuilta
* Paraíso de Osorio
* San Antonio Masahuat
* San Emigdio
* San Francisco Chinameca
* San Pedro Masahuat
* San Juan Nonualco
* San Juan Talpa
* San Juan Tepezontes
* San Luis La Herradura
* San Luis Talpa
* San Miguel Tepezontes
* San Pedro Nonualco
* San Rafael Obrajuelo
* Santa María Ostuma
* Santiago Nonualco
* Tapalhuaca

## Bibliografia

* Atlas Geográfico Universal y de El Salvador, Editorial OCEANO, 1993 i 1995 ISBN 84-494-0135-6
# Santiago Estapé i Pagès

Santiago Estapé i Pagès (El Masnou, Maresme, 1876 − Barcelona, 16 de març de 1936) fou un polític i advocat català.
Era fill del dramaturg Jaume Estapé i Pagès i germà del metge Gabriel Estapé i Pagès. Estudià dret i exercí al llarg de la seva vida com a advocat a Barcelona, on va viure. Es va casar amb Serafina Tort i Bonjoch, filla del polític Francesc Xavier Tort i Martorell.
Era d'ideologia republicana i catalanista. El seu debut a la política fou quan es presentà per la Unió Federal Nacionalista Republicana (UFNR) a les eleccions a Corts del 1910 per Mataró, sense obtenir representació. El 1914 va participar en la comissió del Segon Centenari de la Caiguda de Catalunya com a representant del Centre Nacionalista Republicà. Després del Pacte de Sant Gervasi, l'any 1914, canvià de partit i es passà a la Lliga Regionalista, amb qui obtingué representació el 1915 a Barcelona i el 1921 pel districte de Mataró.
Tingué diverses responsabilitats a la Diputació de Barcelona i a la Mancomunitat de Catalunya. En totes dues institucions participà i presidí nombroses comissions. Fou membre del consell de govern de la Mutualitat de Secretaris i Funcionaris Municipals de Catalunya. Fou nomenat president accidental de la Mancomunitat després de l'absència de Puig i Cadafalch quan es produí el cop d'estat de Primo de Rivera, i fins a la dissolució el gener de 1924. Maldà per salvar-la, sense èxit, tot convocant una reunió l'11 de gener, en què tots els presents excepte un, signaren a favor de mantenir els organismes públics i que fossin governats per homes escollits democràticament.
Al Masnou va comprar, l'any 1920, la masia de Can Casas o Can Malet, que va rebatejar com a "el Mas Nou". Va presidir la junta del Casino del Masnou i l'agost de 1935 va ser nomenat fill predilecte de la vila.
Durant els anys trenta, fou president de la Junta de la Federació Industrial d'Autotransports de Catalunya i de la Mutualitat de la FIATC. Morí a Barcelona però fou enterrat al cementiri del Masnou.

## Referències

* ↑ Necrològica a "La Vanguardia", dimarts 17 de març de 1936, pàgina 3
* 1 2 3 4 «"Estapé i Pagès, Santiago" al web "Els diputats de la Mancomunitat de Catalunya"». Arxivat de l'original el 2020-08-03. [Consulta: 27 abril 2019].
* ↑ Toran, Rosa. Historia contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou. Arxiu Municipal, 2017, p. 552. ISBN 978-84-697-2290-9.
# Fdalate

Fdalate (en àrab فضالة, Fḍāla; en amazic ⴼⴹⴰⵍⴰⵜ) és una comuna rural de la província de Benslimane, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 11.966 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Selina Hastings

Selina Hastings, comtessa de Huntingdon, (24 d'agost de 1707, Staunton Harold, Leicestershire, 17 de juny de 1791, Londres), figura central en l'avivament evangèlic en l'Anglaterra del segle xviii, una secta de metodistes calvinistes.
Filla de Washington Shirley, i Earl Ferrers. Selina es va casar amb Theophilus Hastings, en 1728, amb el novè comte de Huntingdon, la germana del qual va inspirar la seva conversió al Metodisme. En 1739, la comtessa es va unir a la societat metodista fundada per John Wesley i en la mort del seu espòs en 1746 es va convertir en la "dama escollida" del nou moviment. Usant el seu dret com una lider metodista, va designar clergues evangèlics com els seus capellans i van construir capelles a Brighton, Bath, Tunbridge Wells i altres centres de la societat aristocràtica. En 1768 va establir la Casa Trevecca a Talgarth, Brecknockshire, a la seva costa, per a l'entrenament de clergues evangèlics.
Després de la mort de la comtessa la seva universitat va ser traslladada a Cheshunt, Hertfordshire, en 1792 i a Cambridge el 1904. Les capelles de la seva associació, sobreviuen principalment sota l'operació de la Congregació.

## Referències

* ↑ Cook, Faith, 2002. Selina: Countess of Huntingdon. Banner of Truth Trust, ISBN 0-85151-812-5
# Ecce Homo

* Aquest article tracta sobre l'aspecte bíblic. Vegeu-ne altres significats a «Ecce Homo (Elías García Martínez)».
Ecce Homo (llatí per a aquest és l'home o heus aquí l'home), traducció llatina que apareix en la Vulgata de la frase grega ιδου ο ανθρωπος. Es tracta, segons l'Evangeli de Joan (19,5), de les paraules pronunciades pel governador romà Ponç Pilat quan va presentar Jesús de Natzaret flagel·lat, lligat, amb un mantell de color porpra i una corona d'espines. Pilat mostrava la intenció de ridiculitzar aquell que s'havia atribuït la condició de rei davant la munió hostil amb l'objecte de conèixer el seu veredicte final sobre la seva persona, atès que per la seva banda no veia clar un motiu de condemna.
En l'actualitat la frase es fa servir per a donar el sentit de físicament deteriorat; per exemple, en enunciats com vingué fet un eccehomo s'entén que la persona a la qual es fa referència presenta una imatge física plena de ferides, cops i mostra un semblant llastimós.
L'episodi bíblic és un tema molt popular en l'art cristià, i l'Ecce Homo és usualment emprat com a títol per a qualsevol treball artístic que representa l'escena.

## Referències

* ↑ Joan 19:5
* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.186. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
# Wild Harvest

Wild Harvest és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Tay Garnett, estrenada el 1947.

## Argument

Enfrontaments entre segadors de Kansas i de Nebraska: Joe és el cap d'un grup itinerant que treballa amb segadores comprades a crèdit. Al davant hi tenen un grup rival, dirigit per Alperson. Jim, el camarada de Joe, s'uneix al seu grup. A Texas coneixen la neboda d'un pagès, que s'enamora de Joe. I quan les dones es posen pel mig.

## Repartiment

* Alan Ladd: Joe Madigan
* Dorothy Lamour: Fay Rankin
* Robert Preston: Jim Davis
* Lloyd Nolan: Kink
* Richard Erdman: Mark Lewis
* Allen Jenkins: Higgins
* Will Wright: Mike Alperson
* Griff Barnett: Rankin
* Anthony Caruso: Pete
* Walter Sande: Long
* Frank Sully: Nick

## Producció

La pel·lícula va estar basada en una història original anomenada The Big Haircut de Houston Branch, sobre un grup de segadors de blat que recorren el país fent la seva feina. The Big Haircut és el terme d'argot de la feina que fan; el tema va ser pensat per ser especialment tòpic a causa de l'escassetat de pa en tot el món en aquell temps. El guió va ser comprat per la Paramount el maig de 1946 concretament com a vehicle per Alan Ladd. A.I. Bezzerides va ser contractat per treballar en el guió. Tay Garnett va signar per dirigir i Brian Donlevy era al principi anunciat com a coprotagonista al costat de Ladd. Abans del guió final i de que el repartiment haguessin estat confirmats, la segona unitat va començar a rodar el juliol de 1946 al ranxo Russell Giffen, a 47 milles al nord de Fresno en la vall de San Joaquin. Tay Garnett i l'equip de la pel·lícula va rodar una collita de blat real que implica 27 màquines recolectores i Alan Ladd. La protagonista Dorothy Lamour es va incorporar al repartiment a l'agost. Finalment Donlevy va ser reemplaçat per Lloyd Nolan, que va ser 'prestat' per la 20th Century Fox.

## Referències

* ↑ «Wild Harvest». The New York Times.
* ↑ PARAMOUNT BUYS HARVESTING STORY: Studio Will Produce Houston Branch's 'The Big Haircut' --Lead to Alan Ladd Special to THE NEW YORK TIMES.. New York Times (1923-Current file) [New York, N.Y] 11 de maig de 1946: 34.
* ↑ LIBERTY FILMS BUY NOVEL BY BELDEN: George Stevens Will Produce 'Give Us This Night,' Story of Australian War Bride Of Local Origin Special to THE NEW YORK TIMES.. New York Times (1923-Current file) [New York, N.Y] 13 de juny de 1946: 24.
* ↑ Epic of Wheat Harvest Filmed: Combines by Score Chug Through Fields of Grain for 'Big Haircut' Millier, Arthur. Los Angeles Times (1923-Current File) [Los Angeles, California 14 juliol 1946: C1
* ↑ PRESSBURGER BUYS MAUGHAM'S NOVEL: United Artists Producer Pays $200,000 for 'Then and Now' --Gov. Davis to Do Film Achard Signed by Paramount Of Local Origin Special to THE NEW YORK TIMES.. New York Times (1923-Current file) [New York, N.Y] 5 d'agost de 1946: 17.
# Hans Mayer

Hans Mayer (Colònia, 1907 - Tubinga, nit dels dies 18 i 19 de maig de 2001) fou intel·lectual que es dedicà a la crítica literària de la literatura alemanya. Del 1948 fins a 1963 fou professor d'Història de la Literatura a la Universitat de Leipzig.

## Referències

* ↑ Rojo, José Andrés «Muere a los 94 años Hans Meyer, gran crítico de la literatura alemana». El País, 22-05-2001 [Consulta: 31 març 2016].
* ↑ Hormigón, Juan Antonio «Hans Mayer: de la dialéctica a la marginación». Triunfo, XXXII, 740, 02-04-1977, pàg. 44-45.
# Agent secret

«Agent secret» té aquests significats:
* agent secret, sinònim d'espia, agent encobert. Vegeu espionatge i agent encobert
* Cinema:
** Agent secret (pel·lícula), pel·lícula britànica dirigida per Alfred Hitchcock i estrenada el 1936
** Agents secrets, pel·lícula francesa dirigida per Frédéric Schoendoerffer i estrenada el 2004
# Fernando Brea Vide

Fernando Brea Vide (Barcelona, 1959) és un empresari i polític català. Ha estat Delegat Territorial del Govern de la Generalitat a Barcelona entre el 2013 i el 2015. Va acceptar el càrrec com a Delegat Territorial del Govern de la Generalitat a Barcelona. Durant el seu període al capdavant de la Delegació, va participar en el gabinet de crisi posterior a l'accident d'avió de Germanwings en el vol Barcelona-Dusseldorf del 24 de març del 2015 i va presidir la primera sessió de la Taula Territorial d'Infància de Barcelona, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Fernando Brea Vide, nomenat delegat territorial del Govern a Barcelona». La Vanguardia.
* ↑ «Vespre a La 2 - Fernando Brea, delegat del govern a Barcelona - RTVE.es», 25-11-2013. [Consulta: 19 febrer 2018].
* ↑ «Gabinete de crisis en El Prat por el accidente de avión en los Alpes» (en castellà). [Consulta: 27 maig 2015].
* ↑ «La Taula Territorial d'Infància de Barcelona celebra la seva primera sessió plenària». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 maig 2015].
# Selina Moreno

Selina Moreno (Madrid, 4 de juliol de 1972) és una nedadora de llarga distància. Madrilenya de naixement però gandiana d'adopció, Selina ha realitzat llargues travessies, com l'Estret de Gibraltar o el Canal de la Mànega, sobretot arran de superar un càncer de mama.

## Palmarès

* 2007:
** Setembre: Creua nadant l'Estret de Gibraltar (17,5 km) en 4 hores i 40 minuts. Sortida des de l'illa de Tarifa, arribada punta Sainar (Marroc)
** Octubre: Travesia de la Bocaina. Lanzarote-Fuerteventura (14 km) 6 hores i 56 minuts.
* 2009
** Travesia Internacional Bahia de Cullera i Campionat Autonòmic d'aigües obertes. Master I femení. 10 km. Segona classificada.
** Creua el canal de la Mànega (33 km en recte, 66 nedats). Es converteix en la segona espanyola en fer-ho i aconsegueix el millor temps femení amb un temps de 16 hores i 4 minuts.
* 2010
** Travesia Internacional Bahia de Cullera i Campionat Autonòmic d'aigües obertes. Master I femení. 10 km. Tercera classificada.
* Creua el Canal de Menorca(36 km). Segona espanyola en fer-ho, millor temps femení. Sisena persona al món en categoria individual. 18 hores i 20 minuts.

## Referències

* ↑ «Supera un cáncer y cruza el estrecho de Gibraltar» (en castellà). Las Provincias. Arxivat de l'original el 2010-09-28. [Consulta: 22 gener 2011].
* ↑ «Selina Moreno, segunda española en cruzar el Canal de La Mancha» (en castellà). Diari As.
* ↑ «La travesía de Selina Moreno en el Canal de Menorca» (en castellà). Campeonas. Arxivat de l'original el 2010-11-26. [Consulta: 24 gener 2011].

## Enllaços externs

* Selina Moreno al web de club de natació de Cullera Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# El gat vell i el ratolí

El gat vell i el ratolí és una faula de Jean de La Fontaine escrita en 1693 a encàrrec de Lluís de França (duc de Borgonya). La faula ha conegut dues versions musicals.

## Argument

Un ratolí cau en les urpes d'un gat vell i intenta implorar per la seva vida. Afirma que si el deixa anar, ara que és petit i jove, els seus fills tindran un millor àpat quan hagi engreixat després d'anys de menjar blat. El gat vell li contesta que els fills procuraran per ells mateixos i que ningú no enganya un gat vell i se'l cruspeix.

## Anàlisi

La faula alerta contra la prepotència de la joventut, que creu que pot vèncer-ho tot i no pot res contra l'experiència dels vells. També ensenya que la natura mana sobre l'enginy, en aquest cas el desig de menjar-se el ratolí, típic del gat, podrà més que qualsevol raonament que la víctima pugui intentar.

## Referències

* ↑ Howard Pollack, Aaron Copland: the life and work of an uncommon man, University of Illinois 2000