OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Butte (desambiguació)

«Butte» té aquests significats:

## Geologia

* Butte, un tipus de formació geològica.

## Topònims

* Butte (Alaska), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska.
* Butte (Dakota del Nord), població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord.
* Butte (Nebraska), població dels Estats Units a l'estat de Nebraska.
* Butte City, població dels Estats Units a l'estat d'Idaho.
* Butte Falls, població dels Estats Units a l'estat d'Oregon.
* Butte-Silver Bow, ciutat de l'estat de Montana, seu del comtat de Silver Bow (Estats Units)
* Comtat de Butte, diversos indrets.
* Crested Butte, població dels Estats Units a l'estat de Colorado.
* Eagle Butte, població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud.
* Elephant Butte, població dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic.
* Heart Butte, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana.
* Red Butte, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming.
* Mount Crested Butte, població dels Estats Units a l'estat de Colorado.
* North Eagle Butte, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud.
* Saddle Butte, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana.
* Sentinel Butte, població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord.
* Study Butte-Terlingua, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas.
# Neolamprologus prochilus

Neolamprologus prochilus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del sud del llac Tanganyika (Àfrica oriental)

## Referències

* ↑ Colombé, J. & R. Allgayer 1985. Description de Variabilchromis, Neolamprologus et Paleolamprologus genres nouveaux du Lac Tanganyika, avec redescription des genres Lamprologus Schilthuis, 1891 et Lepidiolamprologus Pellegrin, 1904. Rev. Fr. Cichlido. Núm. 49: 9-28.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Neolamprologus prochilus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Neolamprologus. p. 274-294. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Neolamprologus schreyeni

Neolamprologus schreyeni és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Tanganyika (Burundi, Àfrica oriental)

## Referències

* 1 2 «Neolamprologus schreyeni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Neolamprologus. p. 274-294. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Neolamprologus olivaceous

Neolamprologus olivaceous és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Tanganyika (Àfrica oriental)

## Referències

* ↑ Colombé, J. & R. Allgayer 1985. Description de Variabilchromis, Neolamprologus et Paleolamprologus genres nouveaux du Lac Tanganyika, avec redescription des genres Lamprologus Schilthuis, 1891 et Lepidiolamprologus Pellegrin, 1904. Rev. Fr. Cichlido. Núm. 49: 9-28.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Neolamprologus olivaceous» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Neolamprologus. p. 274-294. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# CIE de Sapadors

El CIE de Sapadors és un centre d'internament d'estrangers de València. Es va obrir amb 156 places, 132 per homes i 24 per dones.
El 31 de març del 2010 s'inicià la campanya CIEs NO de Valencia, que de manera constant ha denunciat les condicions del centre d'internament amb diversos actes de protesta.
El 5 de desembre del 2014 la Defensora del poble va fer arribar un escrit amb suggeriments al director de la policia on demanava roba d'abrigar pels interns, denunciava la manca de calefacció i reclamava aigua calenta a les dutxes. El 2015 es va admetre una querella per maltractaments d'agents policials a dos interns. Durant el 2015 aquests fets es van denunciar en diverses ocasions, motius que van provocar que les persones tancades fessin vagues de fam i intentessin fugir. El 5 d'octubre de 2016 el centre es va tancar temporalment. El febrer del 2017 encara no s'havia reobert.
El juliol del 2015 es va estrenar el documental La puerta azul, que mostra opinions a favor i en contra sobre aquests espais a través d'entrevistes a activistes, polítics, policies, jutges i migrants reclosos al CIE. El juliol del 2016 l'alcalde de València, Joan Ribó, va instar al Ministeri de l'Interior a tancar el CIE després de denunciar que es prohibís l'accés als tècnics del consistori que volien inspeccionar presencialment el CIE i va posar en dubte les condicions de salubritat, urbanisme, llicència d'activitats i llicència d'obres.

## Referències

* 1 2 3 «Tancada a València contra la reobertura del CIE de Sapadors». Directa, 02-02-2017 [Consulta: 2 abril 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-04-03. [Consulta: 4 abril 2017].
* ↑ Gema Fernández Rodríguez de Liévana, Pablo «Pampa» Sainz Rodríguez, Eduardo Romero García, Raquel Celis Sánchez, Leira Lasa Fernández. Qué hacemos con las fronteras. Ediciones AKAL, 4 juny 2013, p. 24–. ISBN 978-84-460-3872-6.
* ↑ Andrés Durà, Raquel «"Las condiciones de un CIE son mucho peores que las de una cárcel"». La Vanguardia, 13-04-2015 [Consulta: 4 abril 2017].
* ↑ Bosch, Anna «Xinxes, manca d'aigua calenta i vexacions al CIE de Sapadors». Directa.cat, 25-01-2015 [Consulta: 4 abril 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-04-04. [Consulta: 4 abril 2017].
* ↑ Lorente, Maties «Admesa la querella per maltractaments al Centre d'Internament d'Estrangers de Sapadors (València)». Directa.cat, 03-02-2015 [Consulta: 4 abril 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-04-04. [Consulta: 4 abril 2017].
* ↑ Colomina, Ximo «'La Puerta Azul': una història dels invisibles». Directa.cat, 23-07-2015 [Consulta: 4 abril 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-04-04. [Consulta: 4 abril 2017].
* ↑ EP «Joan Ribó insta a Interior a cerrar el CIE de Zapadores». El Mundo, 18-07-2016 [Consulta: 4 abril 2017].
# Moviment Llibertat (Eslovènia)

El Moviment Llibertat (eslovè: Gibanje Svoboda), anteriorment conegut com a Partit de les Accions Ecologistes (eslovè: Stranka zelenih dejanj; Z.dej) és un partit eslovè ecologista. El seu congrés fundacional va tenir lloc el 8 de maig de 2021. Va ser fundat per Jure Leben, i la seva fundació va ser anunciada el gener del mateix any al Studio City Show. El partit té com a ideologia cercar un equilibri entre el progrés industrial i la preservació del medi ambient a través de mesures de protecció mediambientals. Jure Leben va ser elegida primera presidenta i Gregor Erbežnik esdevenia vicepresident. Els nous líders van escollir 119 delegats.
Els valors troncals del partit són la democràcia, la tolerància i el respecte. El partit vol introduir un impost a les begudes ensucrades (similar al que funciona a Catalunya) i als plàstics d'un sol ús no-reciclables, alhora que vol promoure mètodes sostenibles de transport, així com la descentralització i la descarbonització d'Eslovènia. Segons Leben, Eslovènia hauria de ser capaç d'escalar fins a ser una de les 20 economies més competitives de tot el món, segons els criteris del Fòrum Econòmic Mundial. Com a mesures de caràcter social, el partit se centra en l'accés de la sanitat per a tothom, així com en incrementar el nombre de treballadors, reformar el sistema educatiu i la digitalització de les escoles.

## Resultats electorals
### Assemblea Nacional

| Any | Lider | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 2022 | Robert Golob | 410,769 | 34.45% (#1) | 41 / 90 | Nou | Coalició |

### Parlament Europeu

| Any | Vots | % | Escons | +/- | Grup |
| 2024 | 147,925 | 22.15 | 2 / 9 | Nou | Renovar Europa |

## Referències

* 1 2 «Leben napoveduje novo Stranko zelenih dejanj» (en eslovè). RTVSLO.si. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ Uredništvo. «Jure Leben napovedal novo zeleno stranko» (en eslovè). Domovina, 11-01-2021. [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ «Jure Leben: V politiki je čas za menjavo generacij» (en eslovè). siol.net. [Consulta: 8 maig 2021].
# Camoël

Camoël (en bretó Kamoel) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 815 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 508 | 541 | 479 | 559 | 598 | 655 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Guy Bertho | |

## Personatges il·lustres

* Paul Ladmirault, compositor, hi va morir el 1944.
# Moyale

Moyale és una població fronterera compartida entre els països africans Kenya i Etiòpia. Al país kenyà Moyale està situat a la província de l'est. A la part d'Etiòpia, la més grossa, el 2005 hi havia una població de 25.038 habitants (1994: 10.543 habitants), mentre que a la part kenyana, més petita, hi havia13.944 habitants segons el cens de 1999.

## Referències

* ↑ Wubach, Mulatu. «Moyale». A: Encyclopaedia Aethiopica (en alemany). tom III. Wiesbaden: Harrassowitz, 2003-2014. ISBN 3-447-04746-1.
* ↑ «Moyale - Datenprofil und Namensvarianten». World Gazetteer, 12-02-2013. Arxivat de l'original el 2013-02-12. [Consulta: 11 juny 2022].
# Cal Notari

«Cal Notari» té aquests significats:
* Cal Notari (Bàscara), casa del municipi de Bàscara (Alt Empordà)
* Cal Notari (Barcelona), masia, ja enderrocada, al començament de la carretera d'Horta a Cerdanyola
* Cal Notari (Sant Feliu de Buixalleu)
* Cal Notari (Vilassar de Dalt)
* Cal Notari Vell, patrimoni arquitectònic de la Vall d'en Bas
# Cal Nonis

Cal Nonis és una casa noucentista de Torrelavit (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a l'interior del nucli urbà de Lavit. El conjunt de Lavit tracta de cases urbanes interessants per la seva composició de façana i per les decoracions florals o pels coronaments (de formes ondulades, esglaonades, amb ràfec o cornisa).

## Referències

* ↑ «Cal Nonis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2017].
# Cal Nosa i Cal Rata

Cal Nosa i Cal Rata són dos nuclis justaposats al nord del terme municipal de Balsareny, a la frontera amb Navàs. El nom prové de les antigues masies del mateix nom, al voltant de les quals s'hi comencen a construir habitatges.
Cal Nosa s'ha expandit pel carrer Carretera (antiga comarcal C-1411) i el carrer Santa Rosa fent cantonada amb la Carretera del Mujal, al costat d'una altra important masia de Balsareny «Les Cases». A Cal Rata es formaren línies urbanístiques rectangulars amb els carrers de Sant Maurici, Prat de la Riba, Baixada de Castellet (antic camí ral) amb un passatge interior. Pel costat de la masia de Cal Rata passa el camí que porta a les masies del "Lladó de Sobrerroca" i a la "Casa Noguera" i molt a prop trobem la casa de "Cal Roset". Com que es troben en continuació urbanística del centre de Navàs, l'ajuntament d'aquest municipi havia proposat el 2004 un canvi de la delimitació territorial.

## Referències

* ↑ «Cal Nosa i Cal Rata». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Cal Nosa i Cal Rata» Arxivat 2013-11-11 a Wayback Machine., Web de l'ajuntament de Balsarells
* ↑ «Balsareny» Arxivat 2013-11-13 a Wayback Machine., Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya]
* ↑ «La problemàtica dels barris de Balsareny afecta els projectes de futur de Navàs» Arxivat 2013-11-11 a Wayback Machine., La Plaça, butlletí d'informació municipal, N° 14, juny 2004, pàgina 4
# Naikdes

Els naikdes (singular naikda) o nayaks (singular nayak) és una tribu de l'Índia als Panch Mahals, a l'antiga agència de Rewa Kantha (a la riba del riu Kantha). El seu origen és incert i les tradicions populars en donen dos de possibles: el primer diu que eren descendents de musulmans nobles i mercaders de Champaner que es van refugiar a la jungla quan la ciutat va entrar en completa decadència al segle XVI; la segona diu que eren descendents de l'escorta que el raja de Biglan va enviar al raja de Champaner.
En general són de petita altura, fins i nerviosos, actius i que aguanten el cansament, de color fosc, ulls foscos, cares quadrades i característiques irregulars, però també dropos, malgastadors i borratxos i sovint endeutats; els caps vesteixen com els rajputs o els kolis, els homes vesteixen actualment com els indis i les dones amb saris de colors blau fosc o vermell; les dones porten arracades de llautó, collars de grans i braçalets de coure groc, similars als ornaments de les dones bhils; els homes no porten res o algunes vegades arracades de llautó. El seu menjar principal és moresc i a vegades arròs; de carn poden menjar de tot excepte ase, corb i serp, i mengen formigues, esquirols i mones; uns mesos a l'any, si se'ls acaba el gra, mengen fruites i arrels de la jungla; els agraden les begudes fetes amb el mahud i a les festes beuen excessivament. Són considerats una casta baixa i evitats per altres castes superiors; quan treballen ho fan generalment de peons o llenyataires; alguns cultiven la terra i tenen bous i aparells per llaurar però molts altres només utilitzen la terra a la manera tradicional, cremant una zona als costats d'un turó i sembrant entre la cendre.
No tenen gaire respecte pels bramans i no accepten fàcilment els ritus hinduistes i les seves festes. Adoren esperits i fantasmes; posen pals a terra i al damunt i formen una mena de rostre humà; sobre aquests pals i posen llet i una cosa roja a manera de sang i a l'entorn petites figures d'argila.
Les seves cerimònies principals i gairebé úniques són els casaments i els funerals. les vídues es poden tornar a casar però llavors no es fa cap cerimònia. No es barregen amb cap altra casta o tribu.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Niandan

Niandan és un riu de l'Àfrica occidental, a Guinea, afluent per la dreta del riu Níger.

## Geografia

Neix a les muntanyes properes a la frontera amb Libèria i a l'est de la de Sierra Leone. La seva longitud és d'uns 190 km. Des del seu naixement discorre en direcció nord, direcció que manté, tot i nombrosos girs, fins a desembocar al riu Níger, uns quinze quilòmetres aigües avall de la ciutat de Kouroussa.

## Hidrografia

El cabal del riu s'ha observat durant 33 anys (1947-1979) a Baro, el poble proper de Niandan confluència amb el Níger. El flux mitjà anual o mòdul observat en aquest període va ser de 251 m³/segon per a una zona considerada de més o menys 12.770 km².

## Referències

* ↑ «Niandan river». mapcarta.com. [Consulta: 2 setembre 2017].
* ↑ «GRDC - Le Niandan à Baro». Arxivat de l'original el 2019-12-28. [Consulta: 25 gener 2021].
# Niasvij

Niasvij (en belarús Нясвіж, en rus Несвиж, en lituà Nesvyžius, Nesvij, en polonès Nieswiez) és una ciutat de Belarús. És el centre administratiu del Raion (districte) de Niasvij a la província de Minsk. Es troba allí el Castell de Niasvij i l'església del Corpus Christi, que formen part del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2007.
# Night Mail

Night Mail és una pel·lícula documental anglesa de 1936 dirigida i produïda per Harry Watt i Basil Wright i produïda per la General Post Office (GPO) film unit. La pel·lícula de 24 minuts documenta el tren postal nocturn operat pel London, Midland and Scottish Railway (LMS) de Londres a Glasgow i el personal que l'opera. Narrada per John Grierson i Stuart Legg, la pel·lícula acaba amb un "comentari en vers" escrit per WH Auden i la banda sonora és del compositor Benjamin Britten. La locomotora presentada a la pel·lícula és la Royal Scot Class 6115 Scots Guardsman.
Night Mail es va estrenar el 4 de febrer de 1936 al Cambridge Arts Theatre de Cambridge, Anglaterra en un programa de llançament per al local. El seu llançament general va obtenir elogis crítics i es va convertir en un clàssic molt imitat per anuncis i curtmetratges moderns. Night Mail és considerada àmpliament una obra mestra del British Documentary Film Movement. Una seqüela va ser llançada el 1987 amb el títol Night Mail 2.

## Referències

* ↑ "Verse commentary by W. H. Auden" is the standard phrase used by distributors of the film and by film historians; e.g.
* ↑ «Flying Scotsman Announcement», 16-03-2012. [Consulta: 25 febrer 2013]. «Flying Scotsman Announcement»
* ↑ McLane, Betsy. A new history of documentary film. Nova York: Bloomsbury Academic, 2012, p. 73–92.
# Canal Algerri-Balaguer

El Canal d'Algerri-Balaguer porta aigua des del riu Noguera Ribagorçana als termes municipals d'Algerri, Albesa, Castelló de Farfanya, Balaguer, Menàrguens i Torrelameu. Rega una superfície total de 8.000 hectàrees.

## Història

El canal de Balaguer fou un projecte de canal que va ser pensat a la dècada de 1950 per regar els secans d'Algerri, Castelló de Farfanya, Albesa, Torrelameu, Menàrguens i Balaguer i que no es va arribar a dur a la pràctica, tot i que el canal Algerri-Balaguer, construït mig segle després segueix aproximadament el mateix traçat i fa la mateixa funció, a partir de la construcció del Pantà de Santa Anna.
El primer tram del canal d'Algerri-Balaguer fou construït l'any 1992 per l'empresa Regsa. Els següents trams construïts varen ser al terme d'Algerri l'any 1995. El 1997 es va fer la concentració parcel·lària al terme d'Albesa, i seguidament al terme de Menàrguens. Posteriorment es feu la concentració parcel·lària a Torrelameu.
Les obres de l'estació de bombament a la Noguera Ribagorçana, sobre el pont d'Alfarràs, es van efectuar l'any 1997. Seguidament es van fer tres embassaments al terme d'Algerri i d'aquests, es deriven les canonades que porten l'aigua a cada parcel·la del terme d'Algerri.

## Característiques

La dotació d'aigua per hectàrea és de 6.000 metres cúbics a l'any. L'aigua arriba a cada parcel·la mitjançant les canonades amb una pressió d'entre 3,5 i 4,5 kg per cm² i un cabal d'1,5 litres d'aigua per segon i hectàrea. Al peu de cada parcel·la hi ha una bomba que controla la pressió i un comptador que registra els litres d'aigua que s'han consumit. Aquestes dades són trameses a un ordinador central situat a la casa canal, ubicada en el terme municipal d'Algerri.
Superfície regable
* Algerri 1.000 ha.
* Albesa 2.000 ha.
* Castelló de Farfanya 1.200 ha.
* Torrelameu 350 ha.
* Menàrguens. 1.200 ha.
* Balaguer 2.250 ha.
* Total. 8.000 ha.
La concentració de parcel·les al terme d'Albesa ha permès fer les explotacions agràries d'una mida més gran i concentrar les propietats. Abans, el terreny de cada propietari era molt petit i repartit. Ara cada propietari té les terres juntes. A la zona d'Albesa hi havia 948 finques amb una superfície mitjana de 2,12 ha. La major part dels propietaris tenien 2 o més parcel·les. En aquests moments hi ha 471 finques, amb una superfície mitjana de 4,19 ha, i el 80% dels propietaris només té una finca.

## Costos

El cost de les obres suposa als pagesos uns 3.000 euros per hectàrea, que és el 30% del cost total de l'obra. L'altre 70% és cobert pel Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca de la Generalitat de Catalunya.
El cost del metre cúbic d'aigua en el terme d'Algerri fou durant els dos primers anys de 0.3 cent €. Quan estigui tot el canal acabat, es calcula que el cost del metre cúbic serà de 0.2 cent€.

## Referències

* ↑ «Canal de Balaguer, opuscle, 1960, UdL». Arxivat de l'original el 2021-07-09. [Consulta: 4 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Regadius de Catalunya Arxivat 2008-06-15 a Wayback Machine.
* Canal de Balaguer, opuscle, 1960, UdL Arxivat 2021-07-09 a Wayback Machine.