OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Boguslau Leszczyński

Boguslau Leszczyński (en polonès Bogusław Leszczyński) va néixer a Wiślica (Polònia) el 1614 i va morir a Varsòvia el 23 de setembre de 1659. Era fill del comte Rafael Leszczyński (1579-1636) i d'Anna Radzimińska (1586-1636).
Comte de Leszno pertanyia a una noble família polonesa del Sacre Imperi Romanogermànic, de tradició calvinista es convertí al catolicisme el 1642. Després de la mort del seu pare el 1636 va heretar Leszno, Radzymin i part de Warsawian (Praga).
Diputat del Parlament polonès i excel·lent orador, va exercir diversos càrrecs polítics. Va ser Governador de la Gran Polònia a partir del 1642.El 12 de gener de 1650 va ser nomenat Tresorer de la Corona pel rei Joan Casimir Vasa, càrrec que ocupà fins a 1658 quan va ser ascendit a vice-canceller de la Corona. Era un rival polític de Krzysztof Opaliński, i sovint també oposat a la política del rei Ladislau IV Waza.
Durant la invasió sueca de 1655 ell va optar per negociar amb els suecs i amb l'elector de Prússia. I d'altra banda també va ser durament acusat de desfalc i de suborn, fins al punt que després de la seva mort es va crear una comissió per a recuperar els beneficis il·lícits que havia obtingut.

## Matrimoni i fills

Bogusław es va casar dues vegades, primer el 25 d'abril de 1638 amb la comtessa Anna Dönhoff (1621-1655), filla de Gaspar de Dönhoff (1587-1645) i d'Alexandra Koniecpolska (1590-1651). I després, havent enviudat, es casà el 1658 amb la princesa Joana Caterina Radziwill (1637-1665), filla d'Alexandre Lluís Radziwill (1594-1654) i de Tecla Anna Wollowiczówna (1608-1638). Fruit del primer matrimoni en nasqueren:
* Bugoslau (1640-1691)
* Joan Przeclaw (1643-1688)
* Rafael (1650-1703), casat amb Anna Jablonowska (1660-1727), pares del qui seria rei de Polònia Estanislau I
* Alexandra Cecília, nascuda el 1652.

## Referències

* 1 2 Bem, Kazimierz. Calvinism in the Polish Lithuanian Commonwealth 1548–1648: The Churches and the Faithful (en anglès). BRILL, 2020-05-11. ISBN 978-90-04-42482-1.
* ↑ Bajer, Peter Paul. Scots in the Polish-Lithuanian Commonwealth, 16th to 18th Centuries: The Formation and Disappearance of an Ethnic Group (en anglès). Brill, 2012-03-02. ISBN 978-90-04-21247-3.
* 1 2 Frost, Robert I. After the Deluge: Poland-Lithuania and the Second Northern War, 1655-1660 (en anglès). Cambridge University Press, 2004-03-11. ISBN 978-0-521-54402-3.

## Enllaços externs

* awt.ancestrylibrary.com
# Jacana cua de faisà

La jacana de cua de faisà (Hydrophasianus chirurgus) és un ocell aquàtic de la família dels jacànids (Jacanidae) adaptat, com la resta de les espècies de la família, a caminar per sobre de la vegetació flotant. És l'únic membre del gènere Hydrophasianus.

## Hàbitat i distribució

Viu en aiguamolls i pantans amb vegetació emergent o flotant, al Pakistan i l'Índia, incloent les zones altes properes a l'Himàlaia, sud de la Xina, Hainan, Taiwan, sud-est asiàtic, Sri Lanka i les illes Filipines.
# International Relations and Security Network

La Xarxa de Relacions Internacionals i de Seguretat (ISN) (en anglès International Relations and Security Network) és un organisme públic suís fundat el 1994 amb base a Zúric (i una subseu a Nova York) que forma part del Centre d'Estudis per a la Seguretat (Center for Security Studies) de l'Escola Politècnica Federal de Zuric i sosté una àmplia varietat de recursos per fomentar l'intercanvi d'informació en les relacions internacionals i de seguretat entre Estats i professionals a tot el món. El seu director general a 2008 era Henrik Gudat.
L'ISN manté estretes relacions amb els principals instituts internacionals associats-instituts de recerca, grups de reflexió (Think tank), governs i organitzacions no governamentals. Organitza conferències i seminaris amb els seus socis, que reuneixen experts i responsables de formular polítiques, i fomentar l'intercanvi electrònic d'informació entre les parts.
Entre les seves aportacions més notables destaquen les publicacions en línia, continguts d'aprenentatge interactiu, enllaços, esdeveniments i informació i documentació de qualsevol servei relacionat amb els seus fins al qual es té accés de franc.

## Referències

* Pàgina oficial (anglès)
# Boophis picturatus

Boophis picturatus és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.

## Referències

* Fordham et al (2006). Boophis picturatus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Blancas

Blancas és un municipi d'Aragó, situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de Jiloca. Està situat a 32 quilòmetres de Calamocha, cap comarcal i de partit judicial.

## Vegeu també

* Mare de Déu de la Misericòrdia (Bonanat Zaortiga), obra al MNAC provinent d'aquest municipi.

## Referències

Viccionari
# Mas Roqueta (Argentona)

El Mas Roqueta és una masia d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia fruit de la unió de dues construccions de diferents èpoques. A tramuntana una masia amb teulada a dues vessants. Tan sols es conserva el baixant d'una teulada, amb dos cossos perpendiculars a la façana, i un pis. Destaca molt el portal d'arc de mig punt amb 11 dovelles, i una llinda incorporada a la paret amb la data 1687. A l'interior tan sols es conserven dos portals de pedra, un en la planta baixa i l'altre al pis. Aquesta masia està unida a una construcció del segle xix de planta baixa i dos pisos.
El subsòl també està protegit amb la fitxa Q2-08 del Catàleg de patrimoni arquitectònic, arqueològic, paisatgístic i ambiental.

## Referències

* 1 2 «Mas Roqueta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Lethrinops furcifer

Lethrinops furcifer és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Lethrinops. p. 233-240. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París (França). Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mary's Land

Mary's Land (en castellà Tierra de María) és una pel·lícula documental del 2013 dirigida i protagonitzada per Juan Manuel Cotelo. La cinta mostra el testimoniatge de diferents persones que han viscut una experiència bona amb la Mare de Déu.

## Sinopsi

L'advocat del Diable (Juan Manuel Cotelo) és enviat per la seva cap (Carmen Losa) a entrevistar diverses persones que asseguren haver experimentat una relació sobrenatural amb la Mare de Déu i donen el seu testimoniatge al món, entre ells famosos com John Rick Miller, Amada Rosa Pérez i Lola Falana. La missió de l'advocat del Diable serà descobrir si ells estan al·lucinant o si diuen la veritat, portant-lo per un viatge, no sols al voltant del món, sinó també de descobriment personal.

## Repartiment
### Actors

* Juan Manuel Cotelo: L'advocat del Diable
* Carmen Losa: La cap

### Testimoniatges

* John Rick Miller
* Amada Rosa Pérez
* Salvador Iñiguez
* Francisco Verar
* Dr. John Bruchalski
* Lola Falana
* Filka Mihalj
* Silvia Buso

### Cameos

* Dylan O'Brien: noi a la presentació de Bòsnia

## Estrena i distribució

A Espanya fou estrenada el 5 de desembre de 2013 amb 11 còpies de llançament, i es va convertir en un de les estrenes més rendibles. Després de quatre dies d'exhibició, es va colar en la llista de les Top 20 amb major recaptació, 59.289 espectadors i 377.139,76 euros, el documental més vist. A l'Equador va ser una de les deu pel·lícules més taquilleres de tot 2014. Als Estats Units va passar de tres sales a 25, a Itàlia la pel·lícula va romandre més de sis mesos en cartell, aconseguint els 80.000 espectadors i a Polònia va assolir 130.000 espectadors en les seves primeres deu setmanes en cartell.

## Referències

* ↑ El director de cine, Juan Manuel Cotelo, consulta a Dios el tema de sus películas, teinteresa.es, 13 de gener de 2014
* ↑ La película española ‘Tierra de María’ alcanza los 25 territorios y se convierte en un fenómeno en Brasil con más de 54.000 espectadores, audiovisual451.com, 5 de novembre de 2015
* ↑ «Tierra de María entre las 10 películas más taquilleras en Ecuador» (en espanyol europeu). [Consulta: 24 abril 2016].
* ↑ «Cinema, 'Terra di Maria' batte Bayern Monaco-Roma: quando la fede è più forte del calcio». Arxivat de l'original el 13 de maig de 2016. [Consulta: 24 abril 2016].
* ↑ «O tym filmie mówi już cała Polska. W kinach brakuje miejsc. Fenomen „Ziemi Maryi”». Arxivat de l'original el 2020-03-15. [Consulta: 24 abril 2016].
# Premi Especial (Premis Feroz)

El Premi Especial era un premi que s'entrega anualment com a part dels Premis Feroz, creats per l'Associació d'Informadors Cinematogràfics d'Espanya, a aquella pel·lícula que es considerava que havia merescut una millor carrera comercial. Fins a l'any 2019 aquests premis no tenien nominats, sinó que simplement s'entregaven a la pel·lícula guanyadora.

## Guanyadors

| Edició | Any | Guanyadora |
| I | 2014 | Ilusión |
| II | 2015 | Costa da Morte |
| III | 2016 | B, la película |
| IV | 2017 | La mort de Louis XIV |
| V | 2018 | Life and Nothing More |
| VI | 2019 | Entre dos aguas |
| VII| | 2020 | Sordo |
| VII| | 2021 | My Mexican Bretzel |

## Referències

* 1 2 Themes, Studio. «Informadores de Cine. - Finalistas al Premio Especial y mejor documental de los Premios Feroz 2019» (en espanyol europeu). [Consulta: 19 gener 2019].
* ↑ «José Sacristán, premio Feroz® de Honor 2014», 14-01-2014. [Consulta: 12 desembre 2017].
* ↑ «Carlos Saura y ‘Costa da morte’, premios honoríficos de los FEROZ 2015». https://www.informadoresdecine.es, 16-01-2015. [Consulta: 12 desembre 2017].
* ↑ «Rosa María Sardà, premio Feroz de Honor 2016», 27-11-2015. [Consulta: 12 desembre 2017].
* ↑ 'La muerte de Luis XIV', Premio Feroz Especial, Diario Información, 30 de gener de 2017
* ↑ «La lista completa de ganadores de los premios Feroz 2018» (en castellà), 23-01-2018. [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ «10 películas compiten por el Premio Especial y Mejor Documental de los Feroz 2020» (en espanyol europeu). [Consulta: 17 gener 2020].
* ↑ 'Las niñas' y 'Antidisturbios' se imponen en los Premios Feroz de "las cosas de Victoria Abril", El Mundo, 2 de març de 2021
# Faisà d'esperons de Rostchild

El Faisà d'esperons de Rostchild (Polyplectron inopinatum) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita la selva de muntanya de Malaia.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 54. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Antonio del Moral García

Antonio del Moral García (1959) és un magistrat espanyol. És magistrat del Tribunal Suprem des d'abril de 2012. De perfil conservador i fe cristiana, és membre de l'Opus Dei.

## Biografia

Es va doctorar en Dret per la Universitat Complutense de Madrid. Fiscal per oposició des de 1983, va exercir aquestes funcions en el Gabinet Tècnic de la Fiscalia General de l'Estat i al Tribunal Suprem, entre altres destinacions.

### Tribunal Suprem

El febrer de 2012 va ser nomenat magistrat del Tribunal Suprem pel torn corresponent a juristes de reconeguda competència.
Professor de l'Institut d'Empresa entre 1985 i 2012, ha estat també professor de Dret Processal a la Universitat Complutense de Madrid. És autor de nombroses publicacions sobre temes i penals i ha col·laborat amb mitjans com La Razón.
Va formar part per designació del Govern de la comissió d'experts encarregada d'elaborar un esborrany de text articulat de nou Codi Processal Penal el 2012 i 2013. És un dels magistrats en el judici al procés independentista català de 2019.
Està en possessió de la Gran Creu de Sant Ramon de Penyafort.

## Referències

* 1 2 «Un juez del Opus exculpa a la exalcaldesa de Jerez del PP en el caso Gürtel» (en castellà). El Plural.
* ↑ País, Ediciones El «Están en manos de jueces conservadores» (en castellà). El País [Madrid], 28-02-2010. ISSN: 1134-6582.
* ↑ C.G.P.J. «C.G.P.J - Biografías» (en castellà). [Consulta: 3 novembre 2018].
# Aresta

«Aresta» té aquests significats:
* Aresta (geometria), segment de dimensió 1 que uneix dos vèrtexs
* Aresta (teoria de grafs), relació entre dos vèrtexs d'un graf
* Volta d'aresta, tipus de volta arquitectònica
* Aresta (geologia), línia divisòria aguda dels aiguavessos d'una muntanya o d'una serralada, vegeu divisòria d'aigües
* Aresta Mittellegi, aresta nord-est de la muntanya Eiger
* Aresta (botànica), extrem allargat en forma de pèl típic de l'espiga del blat i la d'altres plantes gramínies
* S'Aresta, possessió de Llucmajor, a Mallorca
* Conjunt prehistòric de s'Aresta, jaciment arqueològic a Mallorca
Viccionari
# Aresches

Aresches és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 44 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Aresches era de 44 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 24 habitatges, 21 eren l'habitatge principal de la família i 3 eren segones residències. 23 eren cases i 1 era un apartament. Dels 21 habitatges principals, 17 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 8 tenien tres cambres, 4 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 15 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Aresches el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 25 persones, 21 eren actives i 4 eren inactives. De les 21 persones actives 20 estaven ocupades (13 homes i 7 dones) i 1 aturada (1 home). De les 4 persones inactives 2 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Aresches hi havia 9 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Aresches a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Aresches a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Mapei

Mapei S.p.A és una companyia italiana fundada el 12 de febrer de 1937 per Rodolfo Squinzi a Milà, Itàlia, dedicada al sector de materials per a la construcció com ara morter, revestiments o adhesiu entre d'altres.
El nom Mapei correspon a les sigles en italià de Materiali Ausiliari Per l'Edilizia e l'Indústria ("Materials auxiliars per a la construcció i la indústria"). Des de la seva fundació l'empresa va anar creixent i diversificant la seva producció.

## Història

Fundada el 1937 com una petita empresa amb tres empleats dedicada a la producció de productes per a parets -pintures, materials d'exteriors i interiors-, va passar a convertir-se en una multinacional dedicada als materials de construcció líder en el mercat italià i amb presència activa a Europa.
Als anys setanta s'incorpora a la companyia el fill del fundador, Giorgio Squinzi, graduat en química industrial. A causa de l'impuls que aquest va donar a la companyia aplicant avenços tecnològics als materials, Mapei va obtenir uns beneficis majors i va poder introduir-se en nous mercats com el nord-americà -Estats Units i el Canadà-. L'any 1984 l'empresa passa a ser dirigida oficialment per Giorgio Squinzi, prenent el relleu al seu pare i fundador de la companyia, Rodolfo Squinzi.

## Equip ciclista

L'administrador de Mapei, Giorgio Squinzi, és afeccionat al ciclisme i des de 1993 fins al 2002 va patrocinar un equip ciclista, el Mapei, que va ser al llarg d'aquestes deu temporades un dels equips més potents del pelotó. En aquest equip van córrer ciclistes com ara els espanyols Fernando Escartín, Óscar Freire o Abraham Olano i d'altres com el suís Tony Rominger. L'equip va desaparèixer el 2002 després de cessar el seu patrocini per part de l'empresa, i actualment és l'Omega Pharma-Quick Step.
La companyia va fundar també el Mapei Sport, que és un centre d'entrenament per a esports de resistència i que continua en actiu. El doctor Aldo Sassi va ser el seu principal responsable fins a la seva defunció.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de l'empresa
* Pàgina web del Mapei Sport Center
# MSH

MSH té els següents significats:
* Mont Saint Helens, volcà actiu dels Estats Units
* Maison des Sciences de l'Homme, fundació de recerca amb seu a París, a França
* Management Sciences for Health, organització assessora de l'OMS en temes de gestió sanitària
* Mathématiques et sciences humaines, revista científica dedicada a les relacions entre matemàtiques i humanitats
* Microsoft Surface Hub, pissarra digital desenvolupada per Microsoft
* Hormona estimulant dels melanòcits (del seu nom en anglès Melanocyte-Stimulating Hormone), hormona de la família de les melanocortines
* Msh també és l'abreviatura de la marshita, mineral de la classe dels halurs
# MSE

MSE té els següents significats:
* Microsoft Security Essentials, programari antivirus gratuït creat per Microsoft
* Movimiento Social Español, partit polític d'Espanya desaparegut
* Mercury Surface Element, sonda dissenyada per a aterrar a Mercuri dins de la missió BepiColombo
* Error quadràtic mig (del seu nom en anglès Mean Squared Error), mesura de la mitjana d'errors, en estadística
* Micro i petita empresa (del seu nom en anglès Micro and Small Enterprise), classificació d'empreses, vegeu petita i mitjana empresa
* mse, codi ISO 639-3 del mussei, llengua parlada al Txad
# Arthur Cohn

Arthur Cohn (Basilea, 4 de febrer de 1927) és productor de cinema i guanyador de múltiples premis de l'Acadèmia.

## Biografia

Cohn va néixer en una família jueva, el fill de Marcus Cohn, advocat i líder del moviment sionista suís que es va traslladar a Israel el 1949 on va ajudar a escriure moltes de les lleis bàsiques del nou estat i va exercir com a fiscal adjunt general d'Israel. La mare de Cohn, Rose Cohn-Galewski, era una poeta jueva-alemanya de Berlín. L'avi de Cohn, Arthur Cohn, va ser el primer rabí cap de Basilea. Després de completar el batxillerat, Cohn es va convertir en periodista i reporter de Swiss Radio, que va cobrir l'Orient Mitjà, així com els jocs de futbol i hoquei sobre gel. Va passar de l'escriptura periodística a l'escriptura de guions, però aviat va trobar la seva passió en la producció cinematogràfica.
Sis de les seves pel·lícules han guanyat l'Oscar, tres en la categoria de millor pel·lícula en llengua estrangera i tres en la categoria de millor llargmetratge documental. Cohn va ser guardonat amb una Estrella al Passeig de la Fama de Hollywood el 1992, l'Ordre de les Arts i les Lletres pel ministre de Cultura francès el 1995, el Premi Humanitari pel National Board of Review el 2001, el Guardian of Sion el 2004 així com el Premi UNESCO el 2005. Ha obtingut diversos títols honoris causa per la Universitat de Boston (1998), la Universitat de Yeshiva (2001) i la Universitat de Basilea (2006). Cohn ha rebut els premis Lifetime Achievement Awards del Festival Internacional de Cinema de Chicago (1992), el Festival Internacional de Cinema de Xangai (1999), així com dels Festivals Internacionals de Cinema de Jerusalem (1995) i Haifa (2016).
Cohn divideix el seu temps entre Basilea i Los Angeles i es considera un productor pràctic que està fortament involucrat en el desenvolupament del guió fins als darrers retocs del procés d'edició. Durant dècades va ser ajudat per Lillian Birnbaum (París) i Pierre Rothschild (Zuric). Les pel·lícules d'Arthur Cohn s'han mostrat en moltes retrospectives a tot el món.
La seva pel·lícula de ficció més coneguda és The Garden of the Finzi-Continis (1970, dirigida per Vittorio De Sica). També va produir pel·lícules de Kevin Macdonald (One Day in September) i Walter Salles (Central Station, Behind the Sun).

## Referències

* ↑ «Movies» (en anglès). The New York Times. ISSN: 0362-4331.
* 1 2 «Swiss Jewish Film Producer Behind Oscar Winning Movies» (en anglès americà), 27-11-1996. [Consulta: 2 abril 2021].
* 1 2 «Arthur Cohn». [Consulta: 2 abril 2021].
# Marcel Pagnol

Marcel Pagnol (Aubanha, Boques del Roine, 1895 - Montecarlo, 1974) fou un director de cinema i escriptor occità d'expressió francesa.

## Obra dramàtica

* Les Marchands de gloire. Escrita en col·laboració de Paul Nivoix. 1926
* Jazz. 1926.
* Topaze. Pièce en 4 actes. Estrenada al Théâtre des Variétés de París el 9 d'octubre de 1928.
* Fanny. Pièce en 3 actes et 4 tableaux. Estrenada al Théâtre de Paris de París el 5 de desembre de 1931.
* Marius.
* César. 1937.

## Estrenes en català

* Màrius. Traducció de Josep Maria de Sagarra. Estrenada al Teatre Novetats de Barcelona.
* Fanny. Traducció de Melcior Font. Estrenada al Teatre Poliorama de Barcelona (1935).

## Referències

* ↑ Dictionnaire de la litterature francaise du XXe siecle.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-147-9.

## Enllaços externs

* Pàgina web «Marcel Pagnol Films, histoire - livres et DVD de Marcel Pagnol».