OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Part song

Part song (també partsong) és un terme anglès sense equivalència exacte en català (una traducció seria "cançó amb parts"). Fa referència a una forma de música coral secular a dues o més veus a cappella. En general es tracta de música homofònica amb la primera veu portant la melodia i les altres fent un acompanyant harmònic. Els arranjaments són habitualment per a cor SATB o per a grups corals femenins o masculins.
Particularment es refereix a una forma de cançó anglesa del segle XVI composta per a veus solistes, amb melodies i textos originats en temes tradicionals folklòrics, com obres de John Dowland o William Byrd. Però el terme ha estat utilitzat amb un sentit més ampli i accepcions diverses.

## Segles XIX i XX

Al segle xix la forma es va utilitzar a Suïssa i Alemanya, on compositors com Franz Schubert, Robert Schumann, Felix Mendelssohn, Johannes Brahms i Carl Maria von Weber van crear obres corals. La tradició va continuar al segle xx amb obres de Paul Hindemith i Arnold Schönberg, tot i que dirigides en aquest cas a una audiència mes elitista.
Classificar una obra com a part song té sentit especialment quan prové de la cultura musical anglesa; en altres contextos, potser més freqüent referir-se a lied, forma musical emparentada pròpia de la cultura germànica. Aquesta diversitat conceptual reflecteix l'amplitud i la imprecisió en l'ús del terme.
La part song va gaudir de popularitat en el Regne Unit als segles XIX i XX amb el creixement de les societats corals. Exemples típics d'aquest tipus de repertori són algunes composicions de Ralph Vaughan Williams, Gustav Holst, Edward Elgar, Benjamin Britten, Arnold Bax i Peter Warlock.

## Exemples

* Lay a garland - Robert Lucas de Pearsall
* Three Shakespeare Songs - lletra de William Shakespeare, música de Vaughan Williams
* Greensleeves - tradicional anglesa, arraj. Vaughan Williams

### Partitures a Choral wiki

* Abendlied (Felix Mendelssohn)
* Gaudeamus igitur (anònim)
* Abenständchen Op 42 Núm.1 (Johannes Brahms)
* Abschied von Walde (Felix Mendelsohn)

## Referències

* ↑ «Choral wiki» (en anglès). [Consulta: 28 abril 2009].
* ↑ Baker. A Dictionary of Musical Terms. Read Books, 2007. ISBN 140676292X [Consulta: 13 setembre 2008].
* ↑ Russell, Dave. Popular Music in England, 1840-1914. McGill-Queen's Press, 1987, p. 217-8. ISBN 0773505415 [Consulta: 13 setembre 2008].

## Enllaços externs

* Romance and part song (anglès)
# Partabgad

Partabgad, Partabgarh o Pratabgarh és una antiga fortalesa de Maharashtra al districte de Satara a uns 12 km al sud-oest de Mahabaleshwar en un cim de les muntanyes Ghats Occidentals que dominaven el Par Ghat i dividien les fornt del Savitri del riu Koina, afluent del Kistna. La fortalesa estava a 1.098 metres d'altura; al nord i oest estava defensada per penys-segats i la resta per muralles i bastions de 10 a 12 metres; part de la muntanya era de roca despullada difícil d'escalar.
El 1656 Sivaji, el fundador del poder maratha, va seleccionar Partabgad com una de les seves principals fortaleses. A Partabgad fou assassinat a traïció el general musulmà Afzul Khan, enviat contra Sivaji pel sultà de Bijapur, que fou convidat pel cap maratha a una entrevista personal (1659); forces de Sivaji, amagades, van matar el general que només anava escortat per un home. Les forces musulmanes al saber la mort del seu cap, foren derrotades. A la tercera Guerra Maratha o Anglo-maratha de 1818 la fortalesa es va rendir als britànics per negociació, tot i que tenia una important guarnició.

## Galeria d'imatges

* Entrada principal

## Nota

* ↑ Un relat esplèndid d'aquest fets el dona Grant Duffs a History of the Marathas, vol. I. pp. 124-126, Bombay, 1863

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Parada de Arriba

Parada de Arriba és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb El Pino de Tormes i Florida de Liébana, a l'Est amb Carrascal de Barregas, al Sud amb Galindo y Perahuy i a l'Oest amb Porteros (Carrascal de Barregas)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 244 | 248 | 229 | 243 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2009-07-20 a Wayback Machine.
# Parietaria debilis

Parietaria debilis és una espècie de planta herbàcia anual de 7 a 40 cm d'alt que és planta nativa d'Austràlia i Nova Zelanda.

## Taxonomia

Aquesta espècie va ser descrita el 1786 per Georg Forster. Ha estat moguda a altres gèneres Urtica per Stephan Endlicher el 1833, i a Freirea per Alexander Viktorovich Jarmolenko el 1941—però cap d'aquests desplaçaments ha estat acceptat.

## Hàbitat

Creix en terrenys ben drenats especialment en sòls calcaris.

## Referències

* ↑ «Parietaria debilis». The Plant List. [Consulta: 2 novembre 2013].(anglès)
* 1 2 «Parietaria debilis». FloraBase. [Consulta: 20 gener 2021].(anglès)
* ↑ «Parietaria debilis». APNI. [Consulta: 20 gener 2021].(anglès)
* ↑ «NSW Flora Online - Parietaria debilis». Plantnet, 20-02-2021.(anglès)
# Josef Ressel

Joseph Ludwig Franz Ressel (en txec:Josef Ludvík František Ressel; 29 de juny de 1793 – 9 d'octubre de 1857) va ser un alemany bohemi que va dissenyar una de les primeres hèlixs per a vaixells.
El pare de Ressel era parlant nadiu alemany i la seva mare parlant de txec. Ressel va estudiar al Gymnassium de Linz, a l'escola d'artilleria de České Budějovice, a la Universitat de Viena i a l'acadèmia forestal de Mariabrunn prop de Viena.
Va patentar l'hèlix marina l'any 1827. Modificà la barca de vapor anomenada Civetta el 1829 i en va fer una prova al port de Trieste però el motor de vapor va acabar explotant, i la policia li prohibí seguir fent aquestes proves, encara que actualment se sap que l'explosió no la va produir l'hèlix que provava.

## Referències

* Erhard Marschner: "Josef Ressel. Erfinder der Schiffsschraube - Seine Vorfahren und Nachkommen" [Josef Ressel. One of the designers of a ship's propeller - its ancestors and descendants], 1979, ISBN 3-7686-6016-8.
* Václav Gutwirth: "Vynálezce Josef Ressel" [Inventor Josef Ressel], 1943, Prague.
* Jiří Charvát, Pavel Kobetič et al.: "Josef Ressel a Chrudim" [Josef Ressel and Chrudim], 1986, published by the Chrudim Regional Museum. The museum keeps collection of porpotions about Ressel.

## Enllaços externs

* Ressel Monument in Vienna, Austria a Video of his monument and his poor Austrian inventor colleagues.
* Short biography Arxivat 2005-05-28 a Wayback Machine.
* History of propeller inventions Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Josef Pröll

Josef Pröll (Stockerau, Baixa Àustria 1968) Fou president del Partit Popular d'Àustria (ÖVP), i Vice Canceller d'Àustria des del 2 de desembre de 2008 fins al 21 d'abril de 2011. Anteriorment també fou Ministre d'Agricultura (2003-2008).

## Biografia

Va néixer el 14 de setembre de 1968 a Stockerau a la regió de la Baixa Àustria. Va realitzar els seus estudis al Bundesrealgymnasium de la localitat de Hollabrunn entre 1978 i 1986, i més tard va estudiar economia agrícola a la Universitat de Viena. De jove s'afilià al conservador Partit Popular d'Àustria.
Va ésser Secretari d'estat d'Agricultura al govern de la Baixa Àustria, i un referent per a l'organització d'agricultors d'aquesta regió. Va treballar d'assistent per a l'eurodiputada Agnes Schierhuber. Va treballar com a cap de gabinet del Ministre Wilhelm Molterer.
El 28 de febrer de 2003, el Canceller Wolfgang Schüssel el nomenà Ministre d'Agricultura, convertint-se així en el ministre més jove del govern.
Després que el seu partit perdés les eleccions legislatives del 2006, Pröll va formar un grup crític al partit, d'una tendència més liberal, però sense abandonar les arrels conservadores del partit.

## Vicecanceller d'Àustria (2008-2011)

Després de les eleccions legislatives del 28 de setembre de 2008, en les que l'SPÖ tornà a guanyar, Pröll i el seu grup pressionaren a l'aleshores president del partit Wilhelm Molterer, perquè presentés la dimissió, aquest ja poc il·lusionat amb els resultats electorals dimití el 29 de setembre, i així Pröll es convertí en nou president del partit interinament. El 28 de novembre de 2008 al Congrés Nacional que va fer el seu partit va ser elegit president del seu partit amb el 89,6% dels vots dels delegats. Després negocià amb els socialdemòcrates una gran coalició entre els dos partits, les converses prosperaren, el 2 de desembre de 2008 es convertí en Vicecanceller i Ministre de Finances del govern presidit per Werner Faymann.
Al març de 2011 Pröll després de sofrir dues trombosis va sofrir una embòlia pulmonar. Unes setmanes després, el 13 d'abril va presentar la dimissió dels càrrecs de Vicecanceller, Ministre de Finances i també com a líder del Partit Popular, al·legant motius de salut. La seva substitució al capdavant de les institucions es feu efectiva el 21 d'abril de 2011.

## Referències

* ↑ orf.at: Pröll legt alle Ämter nieder (alemany)
# Josef Rampold

Josef Rampold (Sterzing, 1925 - Bozen, 2007) fou un periodista, escriptor i alpinista sudtirolès. Es llicencià en germanística a la Universitat d'Innsbruck i després tornà a Bozen, on va donar classes d'italià i llatí en un liceu alemany, alhora que col·laborava amb RAI Sender Bozen. Des del 1958 va començar a escriure a la secció d'alpinisme al diari Dolomiten, i el 1969 abandonà l'ensenyament per a dedicar-se plenament al periodisme.
Fou director de Dolomiten de 1981 a 1995. També va fer emissions de ràdio en alemany per la RAI des de 1972 sobre cultura popular, com An Eisack, Etsch und Rienz. EL 1972 fou nomenat membre honorari de la Universitat d'Innsbruck.
# Jordi de Mitilene

Jordi de Mitilene (en llatí Georgius Mytilenaeus), segurament nascut a Mitilene, fou un escriptor religiós grec autor d'una homilia anomenada In Salutiferam D. N. Jesu Christi Passioneem. Una obra sobre el mateix tema és atribuïda a un Jordi de Metimna i alguns suposen que és el mateix autor.
També apareix per la mateix època un bisbe metropolità de Mitilene de nom Jordi que probablement és el mateix personatge, i que és autor de les obres Davidis et Symeonis Confessorun et Martyrum Officium i Eorundem Vita ac Historia.

## Referències

* ↑ 35.Georgius Mytilenaeus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 252
# Prépotin

Prépotin és un municipi francès situat al departament de l'Orne i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 110 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Prépotin era de 110 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 24 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 90 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 41 eren segones residències i 1 estava desocupat. 89 eren cases i 1 era un apartament. Dels 48 habitatges principals, 41 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 7 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 27 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Prépotin el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 12 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 68 persones, 42 eren actives i 26 eren inactives. De les 42 persones actives 38 estaven ocupades (21 homes i 17 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 26 persones inactives 9 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa immobiliària.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Prépotin a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Prépotin a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Pretorius

Pretorius és el nom dels següents personatges:
* Andries Pretorius (1798 - 1853), líder dels bòers que contribuí decisivament a la creació de la República de Transvaal, així com de l'efímera República del Natal a l'actual Sud-àfrica
* An-Li Pretorius (Pretòria, 1987), ciclista professional sud-africana
* Jackie Pretorius, pilot de curses automobilístiques sud-africà que va arribar a disputar curses de Fórmula 1
* Marthinus Wessel Pretorius (1819 - 1901), polític bòer, fill d'Andries Pretorius, primer president de la República de Transvaal
# Pretin

Pretin és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 60 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Pretin era de 60 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 40 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 27 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 14 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Pretin el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 32 eren actives i 10 eren inactives. Les 32 persones actives estaven ocupades(17 homes i 15 dones).. De les 10 persones inactives 5 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa financera.
L'any 2000 a Pretin hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 228 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Pretin a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Pretin a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Josep Campllonch i Bosch

Josep Campllonch i Bosch (segle xvii-segle xviii) Doctor en medicina fill de Josep Campllonch i Puig i de Maria Bosch i Barba.
El 1694 morí el seu pare i la seva mare Maria Bosch es casà en segones núpcies el 1696 amb el doctor en dret Rafael Casanova i Comes. En celebrar-se les segones núpcies l'àvia de Josep Campllonch, Maria Puig, es negà a retornar el dot que la família Bosch els havia aportat pel seu primer matrimoni, fet que provocà l'enfrontament dels Puig amb el pare de Maria Bosch i Barba, l'adroguer Pau Bosch. Aquest desheretà el seu primer net, Josep Campllonch i Bosch, i nomenà hereus universals els fills que la seva filla Maria Bosch tingués amb Rafael Casanova i Comes. El 1708 morí Pau Bosch i actuaren com a marmessors del testament el mateix Josep Campllonch, aleshores encara estudiant de medicina, i Rafael Casanova. En el testament es deixaven 3.000 de la llegítima a Josep Campllonch, però amb la clàusula que en cas de discrepància d'interpretació «se dega estar al sentir i disposició de Rafael Casanova».
Aquest no feu efectiu el pagament de la llegítima recordant que la família Bosch ja havia aportat una dot de 4.750 lliures a la família Puig, una dot que aquests no havien retornat a Maria Bosch quan aquesta contragué segones núpcies, raó per la qual al·legà que les 3.000 lliures de la llegítima estaven més que saldades. Pocs mesos després Josep Campllonch inicià un plet contra Rafael Casanova i Comes reclamant el cobrament de la llegítima. L'abril de 1713 Josep Campllonch es casà amb Teresa Modolell del Puig i el juliol de 1713, després que la Junta de Braços proclamés la continuació de la guerra contra Felip V i contra França, Josep Campllonch fugí de Barcelona al·legant que la seva àvia Maria Puig era d'edat avançada i patia moltes xacres, raó per la qual no podria soportar una situació de setge, però que aquesta només accedia a fer-ho si el seu net l'acompanyava «per no tenir altra persona de qui se pogués prometrer la assistència».
Josep Campllonch retornà a Barcelona després de la caiguda de la ciutat a mans de les tropes borbòniques. Els béns de Rafael Casanova i Comes, que havia estat conseller en Cap de Barcelona, i el seu fill Rafael Casanova i Bosch, que havia estat cadet en les tropes de l'exèrcit de Catalunya, estigueren embargats per la Hisenda Reial borbònica fins al 1725. Aquell any e signà el Tractat de Viena entre Felip V i Carles d'Àustria que estipulà el retorn dels béns confiscats als austriacistes. Pocs anys després, el 1733, el fill de Josep Campllonch, el notari Fèlix Campllonch i Modolell del Puig, reobrí el plet reclamant el cobrament de les 3.000 lliures de la llegítima més els interessos de demora acumulats des del 1708, un plet que s'allargaria fins al 1744.

## Referències

* ↑ Garcia Espuche, Albert. Una societat assetjada. Barcelona 1713-1714. Empúries, 2014, p. 263, 345, 742-745, 828. ISBN 9788471401816.
# Josep Martí i Pedrell

Josep Martí i Pedrell (Barcelona, ca.1796 - Barcelona, 26 de maig de 1863) va ser un bibliotecari i professor d'educació secundària català.
El 1836 fou nomenat bibliotecari de la biblioteca pública que esdevingué més tard la Biblioteca de la Universitat de Barcelona. També fou catedràtic, i arribà a ocupar el càrrec de director, fins al 1859, de l'institut de segon ensenyament de Barcelona. A més, fou membre de l'Acadèmia de Ciències i Arts i de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Josep Martí i Pedrell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ González-Agàpito, 2004, p. 201.

## Bibliografia

* González-Agàpito, Josep. Aportació per a una bibliografia pedagògica catalana del segle xix. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2004. ISBN 8472837661.
# Joseph Philippe de Clairville

Joseph Philippe de Clairville (1742–31 de juliol de 1830) va ser un botànic i entomòleg francès que va ser especialment actiu a Suïssa. La col·lecció De Clairville de Coleoptera, de gran interès es troba al Museu d'Història Natural de Basilea. També es va interessar en els ordres Diptera i Odonata.
Després de la seva estada a Nyon i Bex es va traslladar a Winterthur el 1782, on va viure fins a la seva mort el 1830.
De Clairville va escriure Helvetische Entomologie publicada a Zúric el 1798 i traduïda Naturgeschichte der Hof- und Stubenvögel per Johann Matthäus Bechstein al francès com Manuel de l'amateur des oiseaux de volière (1825).

## Fonts

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* Duméril, C. A. M. C. 1823: [Biographien] - Paris; Strasbourg, F. G. Levrault 262
* Evenhuis, N. L. 1997: Litteratura taxonomica dipterorum (1758-1930). Volume 1 (A-K); Volume 2 (L-Z). - Leiden, Backhuys Publishers 1; 2 VII+1-426; 427-871
* Geilinger 1935: [Clairville, J. P. de] - Mitt. naturw. Ges. Winterthur 19
* Kiauta, B. 1978: [Clairville, J. P. de] - Odonatologica 7(3)
* Mitlheilungen der Nanturwissenschaftlichen Gesellschaft Winterthur, 19, 1932, p. 255-291.
# Josep Maria de Nadal i Vilardaga

Josep Maria de Nadal i Vilardaga (Barcelona, 30 d'abril de 1845 - Barcelona, 4 de febrer de 1908) fou un hisendat i polític català.

## Biografia

Fill de l'hisendat barceloní Joan Nadal i Pujolà i de Dorotea Vilardaga i Julià, natural de Tarragona.
Fou un dels administradors de la primera sucursal del Banc d'Espanya a Barcelona i membre del consell d'administració del Banc de Barcelona del 1892 fins a la seva mort.
Vinculat al Partit Liberal Conservador, el 1875 fou nomenat regidor de l'ajuntament de Barcelona, i fins i tot en fou alcalde de juny de 1896 a juliol de 1897. El 1877 representà els interessos dels pobles del Pla de Barcelona oposats a l'annexió. Renuncià al títol de marquès de La Unión del Llano, concedit per la muller d'Alfons XII, Maria Cristina d'Habsburg-Lorena, per haver signat el 1897 el decret d'agregació a Barcelona dels antics municipis del Pla de Barcelona,
Fou elegit diputat pel districte de Gràcia a les eleccions generals espanyoles de 1876 i 1879, i senador per la província de Barcelona el 1899-1900. Durant el seu mandat defensà les mesures proteccionistes i els interessos del Foment de la Producció Nacional.
El 1883 fundà el Cercle Liberal Conservador de Barcelona, president del Cercle del Liceu (1880-1882) i el 1884 va ser nomenat comissari d'agricultura i comerç de Barcelona.
Es va casar el desembre de 1869 amb Antònia Ferrer i Nin (1850-1903), barcelonina de família de Vilanova. Fou pare de Joaquim Maria de Nadal i Ferrer. Va morir el 4 de febrer de 1908.

## Referències

* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1845, llibre 2n, número de registre 519.
* ↑ José Varela Ortega. El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923), p.720.
* ↑ «José María Nadal y Vilardaga | Real Academia de la Historia». [Consulta: 28 juny 2024].
* ↑ Registre de Matrimonis de l'Ajuntament de Barcelona, any 1869, foli 454, número de registre 1815.
* ↑ Registre de Defuncions de l'Ajuntament de Barcelona, any 1908, número de registre 1347.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
* http://www.raco.cat/index.php/HistoriaIndustrial/article/viewArticle/63421/0
* http://books.google.cat/books?id=2P6eL8afCBUC&pg=PT240&lpg=PT239&ots=M0enOUSK5K&dq=nadal+vilardaga#v=onepage&q=apendix%204&f=false
* http://www.tesisenred.net/handle/10803/4785;jsessionid=4ABDC3E5141A436E68AEAB79FDFC8B61.tdx2#