OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lee Radziwill

Lee Radziwill (Southampton, Nova York, 3 de març de 1933 – Nova York, 15 de febrer de 2019) fou una actriu i escriptora estatunidenca. La seva germana gran va ser Jacqueline Kennedy Onasis, que va des de 1961 a 1963 la primera dama dels Estats Units. El nom complet de Lee Radziwill és Caroline Lee Bouvier Canfield Radziwiłł Ross.
Els seus pares foren John Vernou Bouvier III (1891-1957), un banquer novaiorquès amb arrels irlandeses i franceses, i Janet Norton Lee (1907-1989), que s'havie ncasat el 1928. La seva germana Jacqueline va néixer l'any 1929, i era quatre anys més gran que Lee. El nom de soltera de Lee Radziwill va ser Caroline Lee Bouvier. Els seus pares li van posar el nom de Lee pel seu avi, James T. Lee, pare de Janet.
El 1953 es va casar amb Michael T. Canfield (oficialment, fill de Cass Canfield, un important editor estatunidenc i, probablement, fill de Jordi de Kent, fill petit de Jordi V del Regne Unit, i de Kiki Preston, també anomenada Alice Gwynne) i es van divorciar sis anys després.
El 19 de març de 1959, Lee va contreure matrimoni amb Stanisław Albrecht Radziwiłł, un príncep polonès que va néixer el 21 de juliol de 1914 a Szpanów (Polònia). Stanisław s'havia separat de la seva segona esposa Grace Kolin per poder casar-se amb ella. Van tenir dos fills: Anthony Radziwiłł (nascut el 4 d'agost de 1959 a Lausana) i Anna Christina Radziwiłł (nascuda el 18 d'agost de 1960 a Nova York). La parella va viure principalment a Anglaterra, a dos carrers del palau de Buckingham.
Stanisław i Lee es van divorciar el 1974 i ell va morir el 27 de juliol de 1976 a Londres. Cinc anys després, Lee es va comprometre amb Newton Copi, però el matrimoni es va cancel·lar cinc minuts abans de l'inici de la cerimònia. El 23 de setembre de 1988, Lee es va casar amb Herbert Ross, escenògraf que havia conegut treballant per Armani. Es van separar el 1999 i es van divorciar el 2001.
En els anys 60, Lee va treballar en diverses pel·lícules com a actriu sense gaire èxit, malgrat la publicitat internacional que atorgaven les seves participacions. Posteriorment, es va dedicar a la fotografia, però tampoc va tenir èxit en aquest camp. El seu fill Anthony va morir el 10 d'agost de 1999 de càncer, menys d'un mes després que el seu nebot John F. Kennedy, Jr. El 2003 Lee va publicar el seu llibre Happy Times.

## Enllaços externs

* Fitxa a la NNDB (anglès)
# Lakeshore Gardens-Hidden Acres

Lakeshore Gardens-Hidden Acres és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 720 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lakeshore Gardens-Hidden Acres tenia 720 habitants, 303 habitatges, i 212 famílies. La densitat de població era de 142,6 habitants/km².
Dels 303 habitatges en un 24,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,8% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 24,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,8% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 22,9% entre 25 i 44, un 30,3% de 45 a 60 i un 19,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.682 $ i la renda mediana per família de 42.778 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.500 $ mentre que les dones 21.389 $. La renda per capita de la població era de 52.512 $. Aproximadament el 9,3% de les famílies i el 16,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lakeshore Gardens-Hidden Acres». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lakeshore Gardens-Hidden Acres». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Claude Massé

Claude Massé (Ceret, Vallespir, 21 de març de 1934 - Perpinyà, 31 de gener de 2017) és un artista nord-català i promotor de l'art brut de Jean Dubuffet.
Va viure a Barcelona en 1950 i a París en 1953, on va treballar per a una agència de premsa i s'interessa per l'Art Autre. El 1963 comença a treballar a la Mediateca de Perpinyà i al Museu d'Art Jacint Rigau. De 1967 a 1972 va dirigir el Museu d'Art Modern de Ceret i en 1974 fou documentalista a l'Escola de Belles Arts de Perpinyà. El seu treball es distingeix per la utilització del suro. Va inventar els patots, escultures de suro, i collages també realitzats amb suro. És fill de l'escriptor Ludovic Massé, de qui n'ha difós l'obra. És enterrat al cementeri de Ceret.

## Publicacions

* Claude Massé (amb il·lustracions de Pierre Sentenac). le Bien vivre. Bribes de souveni, entretiens avec Michelle Serre (en francès), 1996, p. 67. BNF 35815045t.
* Claude Delmas, Toromania, avec des collages de Claude Massé, Edicions El Trabucaire, 2008
* Pierre Manuel; Claude Massé; Claire Viallat-Patonnier. François et Jean Pous (en francès). Ceysson, 2008, p. 60. ISBN 978-2-916373-14-0. BNF 41305380n.
* Henri Lhéritier (amb inl·lustracions de Claude Massé). Figures et territoires (en francès). Canet-en-Roussillon: Éditions Trabucaire, 2013. ISBN 978-2-84974-184-9.
* Claude Massé. Claude Massé, l'homme liège, conversations avec Serge Bonnery (en francès). Canet-en-Roussillon: Éditions Trabucaire, 2016, p. 168. ISBN 978-2-84974-236-5. BNF 450588846.
* Christophe Massé, Claude Massé En liberté (conditionnelle). Les Cent Regards 2010, ISBN 978-2-9536994-3-2

## Bibliografia

* Jean Dubuffet. Lettres à Claude Massé (en francès). Reims: Éd. A l'écart, 1991, p. 13. BNF 37682856b.
* Didier Manyach. Claude Massé, collages en Têt (en francès). Ille-sur-Têt: Éd. K'A, 2012, p. 45. ISBN 978-2-910791-95-7. BNF 42722655s.

## Referències

* ↑ S. B. «P.-O.: l'artiste Claude Massé est décédé» (en francès). L'Indépendant, 04-01-2016 [Consulta: 4 gener 2017].
* ↑ Philippe Becker «Céret : décès de l'artiste Claude Massé» (en francès). La Semaine du Roussillon, 04-01-2017. Arxivat de l'original el 4 de gener 2017 [Consulta: 4 gener 2017].
* ↑ S'ha mort Claude Massé Arxivat 2018-11-12 a Wayback Machine., vilaweb, 5 de gener de 2017

## Enllaços externs

* «Claude Massé - Eléments biographiques» (en francès). mediterranees.net, 10-04-2016. [Consulta: 4 gener 2017].
# Claude Meisch

Claude Meisch (Pétange, 27 de novembre de 1971) és un polític i economista luxemburguès.
Nascut a Pétange, al sud-oest del país, Meisch assistir Lycée Technique Mathias Adam, abans d'estudiar a la Universitat de Trier, a Alemanya, on es graduà en matemàtiques i econòmiques el 1998. Després de graduar-se, des del 1999 fins a 2013, va treballar per al privat Banc de Luxemburg. Entre 2005 i 2013 va ser president del sindicat intercomunal del Hospital Princesa Marie-Astrid en Niederkorn i membre de la junta de l'Hospital Mayrisch Émile Complex a partir de 2008.
Pel que fa a la seva activitat en la política, Meish va començar, sent membre del Partit Democràtic luxemburguès des de 1994; va ser vicepresident de la Joventut Demòcrata i Liberal, ala juvenil de la DP, des de 1995 fins a 2000. i va esdevenir-ne el president del Partit Democràtic luxemburgués des de 2004 fins a 2013. En l'àmbit local, va esdevenir regidor de Differdange des de 2000 a 2002 i es convertí en l'alcalde d'aquesta població des de 2002 fins a 2013, abans de convertir-se en ministre. Després de la celebració de les Eleccions legislatives luxemburgueses de 1999, accedeix a la Cambra de Diputats de Luxemburg, per primera vegada. És reelegit a les eleccions de 2004, les de 2009 i les de 2013. Després de les eleccions luxemburgueses del 20 d'octubre de 2013, Meisch és nomenat Ministre d'Educació en el govern de Xavier Bettel.

## Referències

* 1 2 3 «Claude Meisch». Le Gouvernement du Gran-Duché Luxembourg, 01-03-2014 [Consulta: 3 desembre 2015].
* ↑ Gaudron, Jean-Michel «La marque "jeune"». PaperJam. Bussines zu Lëtzebuerg, 25-11-2004. Arxivat de l'original el 8 de desembre 2015 [Consulta: 4 desembre 2015].
* ↑ «Assermentation des membres du nouveau gouvernement». Govern de Luxemburg, 04-12-2013. [Consulta: 4 desembre 2015].
# Lema de Zorn

El lema de Zorn o axioma de Zorn és un enunciat en teoria de conjunts, equivalent a l'axioma de l'elecció, que sovint s'usa per demostrar l'existència d'un objecte matemàtic que no es pot obtenir explícitament. El seu nom prové del matemàtic Max Zorn.
La formulació més curta és que cada conjunt ordenat inductivament té un element maximal o, cosa que és el mateix, cada conjunt parcialment ordenat en el que cada cadena (i.e. un subconjunt totalment ordenat) té una cota superior, conté com a mínim un element maximal.
A continuació concretarem la definició d'aquests termes. Suposem que (P,≤) és un conjunt parcialment ordenat. Un subconjunt seu T és totalment ordenat si per a qualssevol s, t elements de T es dona alguna de les comparacions s ≤ t o bé t ≤ s. Aquest conjunt T té una cota superior u de P si t ≤ u per a tot t dins de T. Observeu que u és un element de P però no cal que sigui element de la cadena T. Finalment, un element maximal de P és un element m dins de P tal que no hi ha cap altre element x de P que sigui diferent de m i faci m ≤ x.

## Referències

* ↑ «Lema de Zorn». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Campbell, Paul J «The origin of “Zorn's Lemma”» (en anglès). Historia Mathematica, 5, 1, 01-02-1978, pàg. 77–89. DOI: 10.1016/0315-0860(78)90136-2.
# Christiane Lanzke

Christiane Lanzke (Potsdam, 15 de març de 1947 - 2005) fou una saltadora i actriu alemanya.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en la prova del salt de trampolí de 3 metres del Campionat d'Europa de natació de 1962. El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on disputà dues proves del programa de salts. Fou cinquena en la prova de palanca i desena en la del trampolí de 3 metres.
Una lesió a l'espatlla la va obligar a retirar-se de les competicions el 1966. El mateix any va començar la seva carrera com a actriu interpretant el paper principal d'una saltadora a la pel·lícula Das Mädchen auf dem Brett. Malgrat la lesió, va realitzar tots els salts de la pel·lícula. Més tard va estudiar interpretació a l'Escola Alemanya de Cinema de Potsdam i va treballar a l'escenari a Halle i Greifswald. També va fer petits papers a les pel·lícules Unterwegs zu Lenin (1970), Tscheljuskin (1970), Du und ich und Klein-Paris (1970), Mein lieber Robinson (1971) i Der Mann, der nach der Oma kam (1971).
Lanzke va morir ofegada al mar Bàltic prop de Rostock el 2005.

## Referències

* ↑ «European Swimming Championships (Women)». [Consulta: 5 febrer 2022].
* 1 2 «Olympedia – Christiane Lanzke». [Consulta: 5 gener 2022].
* ↑ Peter Rabenalt "Film-wissenschaftliche Mitteilungen", Nr. 2, 1967, zit. nach Das Mädchen auf dem Brett. In: F.-B. Habel: Das große Lexikon der DEFA-Spielfilme. Schwarzkopf & Schwarzkopf, Berlin 2000, ISBN 3-89602-349-7, p. 377.
* ↑ Christiane Lanzke. filmportal.de
* ↑ Christiane Lanzke. imdb.com
# Cobdícia i por

Cobdícia i por es refereix a dos estats emocionals oposats teoritzats com a factors que causen la imprevisibilitat i la volatilitat del mercat de valors, i el comportament irracional del mercat inconsistent amb la hipòtesi dels mercats eficients. La cobdícia i la por tenen a veure amb un vell adagi de Wall Street que diu: "Els mercats financers estan impulsats per dues emocions poderoses: la cobdícia i la por".
La cobdícia i la por són un dels esperits animals que Keynes va identificar que afectaven profundament les economies i els mercats.

## Vegeu també

* Economia del comportament
# Clodoald

Clodoald, conegut en francès com a Cloud (Regne d'Orleans, 524 - Novientum, actual Saint-Cloud, Illa de França, 7 de setembre de 560) fou un príncep merovingi, fill del rei Clodomir. Privat de la successió, es va fer religiós. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Clodoald era el tercer fill del rei d'Orleans Clodomir i de la seva esposa Gunteuca. El 524 el seu pare fou mort en batalla pel rei Gondomar dels burgundis, que volia venjar la mort del seu germà Segimon de Borgonya, que Clodomir havia fet llençar en un pou. Els tres fills del rei, Teobald, Guntari i Clodoald, foren posats sota la cura de la seva àvia Clotilde, esperant que en fer la majoria d'edat recuperessin el poder del seu pare.
Els germans de Clodomir, Khilperic I (regent del regne) i Clotari I, idearen un complot per a apoderar-se dels territoris, partint-se'ls, i deixar de banda els hereus legítims. Teobald i Guntari foren morts, mentre que Clodoald, amb l'ajut d'alguns servents fedels, pogué fugir i romandre amagat fins a fer-se adult. No reclamà el seu regne, sinó que es retirà a un ermitori prop de París.
Una llegenda explica que, sense diners, es tragué el seu hàbit, quedant nu, per donar-lo a un pobre: la roba s'il·luminà miraculosament, fent palesa la santedat de Clodoald. Fou ordenat sacerdot pel bisbe Eusebi de París i visqué fins a la mort al monestir de Novientum, que prengué el nom de Saint-Cloud).
Immediatament després de la seva mort, en llaor de santedat, començà a ésser venerat. Canonitzat, la seva festa és el 7 de setembre.
* Talla del sant
* Església de Saint-Clodoald, a Saint-Cloud
* Altar major de l'església
* Reliquiari del sant

## Referències

* ↑ Lebeuf, Jean. Histoire de la ville et de tout le diocèse de Paris (en francès). 7, 1757, p. 29-30.
# Clodia de provinciis

Clodia de provinciis va ser una llei romana establerta a proposta del tribú de la plebs Publi Clodi Pulcre l'any 696 de la fundació de Roma (58 aC) quan eren cònsols Luci Calpurni Pisó Cesoní i Aule Gabini, que donava als dos cònsols, que l'havien ajudat amb eficàcia en les seves conspiracions, l'imperium (poder) a les províncies de Macedònia, Acaia, Tessàlia, Grècia i Beòcia a Pisó, i Síria, Mesopotàmia i les terres a prop del Tigris a Gabini. Cadascun amb un exèrcit que seria costejat per l'erari públic.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 34 [Consulta: 16 abril 2022].
# Christmas Lights

«Christmas Lights» és una cançó de la banda britànica Coldplay llançada l'1 de desembre de 2010 com a descàrrega digital però no fou inclosa en cap àlbum. Una setmana abans de la seva publicació, fou anunciada en el lloc web oficial de la banda mitjançant una animació sobre la portada del senzill, dissenyada per l'artista Yu Matsuoka Pol.
Posteriorment van publicar en la seva pàgina d'iTunes Ping tres vídeos making-of sobre el procés de creació del videoclip del senzill. També van penjar un vídeo de mostra sobre el videoclip en el seu lloc web.
Un mes abans del llançament del senzill, el grup ja discutia sobre com realitzar el videoclip. El pla original era una filmació senzilla a Oxford Street de Londres, un lloc mencionat en la lletra de la cançó, però després de treballar en diverses en noves idees, van decidir contactar amb el dissenyador Misty Buckley per donar-los un nou punt de vista. En la primera trobada a l'estudi "The Bakery" tots es van posar d'acord excepte en la localització final, que fou finalment a South Bank perquè es trobaven el mar i la ciutat, i que van decidir tot just cinc dies abans de començar el rodatge. El director del videoclip fou Mat Whitecross, vell amic de la banda i director de diversos videoclips de Coldplay com "Bigger Stronger" o "Lovers in Japan". Un centenar de seguidors de la banda apareixen en el videoclip llançant globus de colors des d'un vaixell en el riu Tàmesi. A la part superior de l'escenari que apareix en el vídeo hi ha la inscripció llatina "Credo Elvem Etiam Vivere", que significa "Crec que l'Elvis encara viu".

## Llista de cançons

* "Christmas Lights" − 4:02

## Referències

* ↑ «Coldplay - Christmas Lights release» (en anglès). Coldplay.com, 24-11-2010. Arxivat de l'original el 2012-08-28. [Consulta: 23 febrer 2012].
* ↑ «Coldplay Oracle» (en anglès). Coldplay.com, 08-12-2010. Arxivat de l'original el 2012-08-28. [Consulta: 23 febrer 2012].
* ↑ «Interview with Mat Whitecross (Christmas Lights video director) - pt 1» (en anglès). coldplay.com, 02-12-2010. Arxivat de l'original el 2010-12-15. [Consulta: 27 febrer 2012].
* ↑ «Latin Mottos, Latin Phrases, Latin Quotes and Latin Sayings» (en anglès). Yuni.com. [Consulta: 2 març 2012].

## Enllaços externs

* Christmas Lights Arxivat 2019-05-31 a Wayback Machine. a WikiColdplay (anglès)
# Christmas Race de Palamós

La Christmas Race de Palamós és una competició de vela lleugera que es disputa a la badia de Palamós cada any durant el mes de desembre. És organitzada pel Club de Vela Palamós y Club Nàutic Costa Brava.

## Història

La idea de crear una competició de vela a Palamós al desembre sorgí del fet que ja s'estava realitzant a la localitat entrenaments de la classe Flying Dutchman. L'any 1975 es donà el pas cap a la creació de la prova amb la celebració de la primera edició.
Les seves primeres dues edicions, la prova estigué reservada únicament a la classe Flying Dutchman, que fou olímpica fins a l'any 1992. Posteriorment s'amplià la participació en les classes Finn, 470 masculina i 470 femenina. L'any 1986, la prova s'amplià definitivament a totes les classes olímpiques, esdevingué puntuable pel desaparegut circuit Eurolymp en 2006 i des de 2019 de EUROSAF 420 Race Circuit. També és puntuable per rànquing europeu i mundial que publica periòdicament la ISAF.

## Referències

* ↑ «El CV Palamós ja pensa en la 40 edició de la Gaes Christmas Race.». Ràdio Palamós, 17-02-2015. [Consulta: 23 febrer 2020].
* ↑ «300 TRIPULACIONES SE CITAN EN LA CHRISTMAS RACE» (en castellà). Expansion, 19-12-2019. Arxivat de l'original el 23 de febrer 2020. [Consulta: 23 febrer 2020].
# Christmas with Weezer

Christmas with Weezer és un EP nadalenc de la banda estatunidenca Weezer, publicat el 16 de desembre de 2008.
Les cançons es van gravar originalment pel llançament del videojoc Christmas with Weezer, exclusivament per iPhone OS. Les cançons del videojoc no tenen lletra i són versions diferents a les de l'àlbum.

## Referències

* ↑ «Christmas With Weezer» (en anglès). Amazon. [Consulta: 8 març 2010].
* ↑ «Weezer to release six holiday songs» (en anglès). NME, 16-12-2008. [Consulta: 8 març 2010].
# Lantic

Lantic (en bretó Lannidig) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 1.117 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 710 | 725 | 722 | 940 | 1.075 | 1.117 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-1983 | Philippe Bouliou | RPR |
| 1983-1989 | François Richomme | Unió de la Dreta |
| 1989-2008 | Pierre Gauffeny | Centre |
| 2008- | Christian Le Maître | |
# Lantsch/Lenz

Lantsch/Lenz és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte d'Albula.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Coelorinchus macrorhynchus

Coelorinchus macrorhynchus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 329-759 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines i a les costes contigües de Borneo.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus macrorhynchus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* 1 2 Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.