OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Moviment Momentum

El Moviment Momentum (en hongarès Momentum Mozgalom, escurçat com a Momentum) és un partit polític liberal d'Hongria fundat el 2017.

## Història

El partit va néixer al 2015, sent registrat inicialment com a associació el 3 de novembre de 2016 per a demanar un referèndum per a una candidatura a Budapest per als Jocs Olímpics d'Estiu de 2024. Al 2017, un cop van aconseguir cert ressò mediàtic, van esdevenir partit polític amb un centenar de membres inicials, amb l'objectiu de presentar-se a les següents eleccions legislatives. Momentum va aconseguir llavors 175,229 vots, el 3.06%, lluny d'arribar al llindar per aconseguir representació.
Malgrat aquests resultats, a les eleccions europees de 2019 van aconseguir la tercera posició amb 2 representants al Parlament Europeu, facilitant així competir amb millors condicions per a les eleccions al Parlament de 2022, que ho faria dins de la coalició Units per Hongria, amb deu diputats per al partit.
Més recentment, a les eleccions europees de 2024 van perdre tota la seva representació, amb menys de la meitat del suport que van aconseguir el 2019.

## Resultats electorals
### Assemblea Nacional

| Any | Líder | Circumscripció | Circumscripció | Llista de partit | Llista de partit | Escons | +/– | Govern |
| Any | Líder | Vots | % | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 2018 | András Fekete-Győr | 75,033 | 1.36% (#6) | 175,229 | 3.06% (#6) | 0 / 199 | Nou | Extraparlamentari |
| 2022 | Anna Donáth | Dins la coalició Units per Hongria | Dins la coalició Units per Hongria | Dins la coalició Units per Hongria | Dins la coalició Units per Hongria | 10 / 199 | 10 | Oposició |

### Parlament Europeu

| Any | Parlament Europeu | Parlament Europeu | Parlament Europeu | Parlament Europeu | Grup PE |
| Any | Vots | % | Escons | +/– | Grup PE |
| 2019 | 344,512 | 9.93% (#3) | 2 / 21 | 2 | Renew Europe |
| 2024 | 169,082 | 3.7% (#5) | 0 / 21 | 2 | |

## Referències

* ↑ Tamás, Dull Szabolcs, Német. «Sínen a népszavazás: 266 151 aláírást adott le a Momentum» (en hongarès), 17-02-2017. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «Párttá alakul a Momentum, Fekete-Győr az új elnök» (en hongarès), 05-03-2017. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ Márk, Herczeg. «A Momentum első nagy tüntetésével bemutatta, hogy komoly ellenzéki erő lehet» (en hongarès), 01-05-2017. [Consulta: 6 agost 2024].
# Ahmad IV Vira Shah

Ahmad IV Vira Shah fou sultà bahmànida. Va regnar del 1518 al 1521 sense cap autoritat que estava en mans del seu wakil Amir Barid I. El 1497 es va prometre amb la filla de Yusuf Adil Shah, tarafdar de Bijapur i fundador de la dinastia dels adilxàhides de Bijapur. A la mort del seu pare Shihab al-Din Mahmud va ser posat al tron, però deposat per Amir Barid al cap de menys de tres anys i substituït per Ala al-Din Shah.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, edició, francesa, volum VI, pàg.61

## Bibliografia

* Cambridge History of India, volum III, 1937.
* Dinastia Bahmànida Arxivat 2006-10-19 a Wayback Machine. (anglès)
# Ahmad I Paixà Karamanli

Ahmad I Paixà Karamanli (vers 1685-1745) fou el fundador de la dinastia Karamanli de la Regència de Trípoli. Els seus antecedents són poc coneguts. Era d'origen anatòlic, segurament de Karaman, i va servir com a militar a Líbia. L'historiador Ibn Ghalbun l'esmenta com Ahmed ibn Yússuf ibn Muhàmmad ibn Mustafà i apareix també anomenat com Sidi Hamid Karamanli Kuluglu.
El 1710 era amil (governador militar) de les regions de Manshiya i Sahil, quan la província era objecte de lluites polítiques entre els geníssers, els kulughlis i els notables àrabs; Ahmed va retornar l'orde a finals de l'any i va instal·lar un nou governador, Ismail Hodja (23 de novembre) en lloc d'Ibrahim Alayali, obtenint popularitat entre la població local; el 20 de gener de 1711 durant unes hores Hadji Reçeb es va apoderar de Trípoli, però no va obtenir suport i va agafar el poder Mehmed Hüseyin Çavush que va durar fins al 4 de juliol de 1711, en què el kulughli Abu Umays Mahmud va obtenir el poder; llavors amb el suport dels àrabs, i es va apoderar de Trípoli de Líbia (29 de juliol de 1711) agafant el títol de bey o cap de les tropes, que de fet implicava el poder efectiu a la província.
El governador enviat pel sultà, Khalil Pasha (que havia estat governador del 1706 a 1709 i havia estat enderrocat però la Porta l'havia ratificat el 1710 i va retornar a Trípoli amb el nomanement del sultà el 1711), fou executat; també foren assassinat molts oficials i funcionaris turcs; va enviar una delegació al sultà per justificar els seus actes al·legant l'anarquia de la província, i finalment el sultà el va nomenar beglerbegi. Va crear un exèrcit indígena que afavoria la corsa; entre 1713 i 1723 va fer front a revoltes al sud-est de la província, i a la Cirenaica i a Fezzan, però les va combatre i derrotar; el títol de pasha li fou concedit el 1722 i el 1723, ja pacificat el país, va iniciar una era de terror, fent matar notables, opositors o persones de les que desconfiava; entre els assassinats l'historiador Ibn Ghalbun, que li era favorable però havia estat calumniat.
Encara que afavoria la corsa va signar o renovar tractats amb les potències europees especialment Anglaterra i França. Va restaurar les fortificacions de Trípoli i va construir una mesquita i una madrassa.
Es creu que es va suïcidar la nit del 3 al 4 de novembre de 1745. El va succeir el seu fill Muhàmmad o Mehmed I Pasha Karamanli.

## Bibliografia

* E. Rossi. Storia di Tripoli e della Tripolitania dalla conquesta araba el 1911, Roma 1968
# Ahmad Jassim

Ahmad Jassim (àrab: أحمد جاسم) (Iraq, 4 de maig de 1960) fou un futbolista iraquià de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol de l'Iraq amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 1986.
Pel que fa a clubs, destacà a Al-Rasheed Club.

## Referències

* ↑ 1986 FIFA World Cup Mexico Arxivat 2011-10-03 a Wayback Machine.
* ↑ Hassanin Mubarak. «Player Database». iraqsport.com. Arxivat de l'original el 18 juny 2001.
# Expresso

Expresso és un diari portuguès que es publica tots els dissabtes.
L'Expresso començà la publicació el 6 de gener de 1973 i va ser fundat per Francisco Pinto Balsemão. El diari té la seu a Lisboa i forma part de la companyia portuguesa Impresa, que controla diverses altres revistes, incloent Caras i Visão.
L'Expresso es publicà en format broadsheet fins a setembre de 2006, quan passa al format berlinès. És el primer diari portuguès a adoptar aquest format.
El diari setmanal incorpora diversos suplements d'actualitat, negocis, esports, política internacional, entreteniment i societat. És conegut per la seva independència editorial i per informes polítics en profunditat, convertint-lo en un diari de referència del país.
Des del 1987 Expresso i la companyia Unisys lliuren el Premi Pessoa, un dels premis més prestigiosos del país, batejat amb el nom del poeta Fernando Pessoa.

## Referències

* ↑ Douglas L. Wheeler e Walter C. Opello. «Historical Dictionary of Portugal». Scarecrow Press. [Consulta: 21 desembre 2019].
* ↑ «Top 10 Daily Newspapers in Portugal by Circulation». top-ten-10.com. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2021. [Consulta: 21 desembre 2019].
* ↑ Greenslade, Roy «Top Portuguese paper chooses Berliner format». theguardian.com, 11-09-2006 [Consulta: 21 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Expresso - Lloc web oficial
# Expulsió

Expulsió o expulsat pot referir-se a:

## General

* Expulsió (educació), extracció d'un estudiant d'una escola o universitat per severes o repetitives violacions de polítiques.
* Expulsió del Congrés dels Estats Units, la més greu de les mesures disciplinàries que es poden prendre contra un membre del Congrés
* Expulsió fetal, resultant en un part o avortament involuntari

## Mitjans

* Expelled (pel·lícula), 2014
* Expelled: No Intelligence Allowed, documental de 2008
* The Expelled, grup anglès de punk/rock
* L'Expulsió, pel·lícula alemanya de 1923
* Expulsion, grup suec de doom/death metal

## Vegeu també

    Categoria:Migració forçada per expulsions específiques.
* Deportació, expulsió d'algú d'un país
** Expulsió dels jueus.
** Expulsió dels moriscos.
* Expulsió (esport), quan un jugador d'un equip és expulsat del joc per la violació de les normes o mala conducta
* Exili o desterrament
* Persona non grata terme per l'expulsió política d'un diplomàtic o funcionari estranger
# Modesto Soruco

Modesto Soruco (12 de febrer de 1966) és un exfutbolista bolivià.

## Selecció de Bolívia

Va formar part de l'equip bolivià a la Copa del Món de 1994.

## Referències

* ↑ Perfil a playerhistory
* ↑ Modesto Soruco a National-Football-Teams.com (anglès)
# Modiano

Modiano (fundada abans de 1884) és una marca italiana de cartes. L'empresa va ser fundada per Saul Modiano a Trieste i inicialment es dedicava a la fabricació de paper de fumar. En 1884 es diversifica cap a la impressió litogràfica, incloent els jocs de cartes. L'any 1987 l'empresa va ser adquirida pel Grup Grafad, la marca Modiano encara s'usa per a cartes i material de jocs.
En la dècada de 1930, els cartells publicitaris de Modiano foren creats per artistes com Sándor Bortnyik i ara es reprodueixen per a la venda.

## Referències

* ↑ «Mario Modiani (obituary)». The Telegraph, 07-02-2013 [Consulta: 18 febrer 2019].
* ↑ «The Company: History». Modiano. Arxivat de l'original el 15 de maig 2021. [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «Modiano cigarette papers: Giclee print». AllPosters. [Consulta: 10 octubre 2014].
* ↑ «Modiano Cigarette Papers, Art Deco Advert, 1920s (30x40cm Art Print)». Amazon.co.uk. [Consulta: 10 octubre 2014].
# Modesto Nolla Estrada

Modesto Nolla Estrada (Barcelona, 10 de desembre de 1956) és un funcionari i polític espanyol del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), diputat a la Assemblea de Madrid des de 1995.

## Biografia

Nascut a Barcelona el 10 de desembre de 1956, es va afiliar al Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) el 1976 i a la Unió General de Treballadors (UGT) el 1990.
Candidat nombre 22 de la llista del PSOE encapçalada per Joaquín Leguina per a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de 1995, va resultar escollit per primera vegada diputat autonòmic en la quarta legislatura del Parlament regional. Va renovar la seva acta de diputat per les següents sis legislatures en les eleccions de 1999, maig i octubre de 2003, 2007, 2011 i 2015.
Dins el grup parlamentari socialista es va especialitzar en assumptes d'Urbanisme.
En la desena legislatura va ser elegit vicepresident segon de la Mesa de l'Assemblea.

## Referències

* ↑ «Ilmo. Sr. D. Modesto Nolla Estrada». Assemblea de Madrid. Arxivat de l'original el 2018-07-12. [Consulta: 12 juliol 2018].
* 1 2 «Modesto Nolla». El País, 11-10-2003.
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «Elecciones a la Asamblea de Madrid 1995. Candidaturas proclamadas». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 103, 02-05-1995, pàg. 16-25. ISSN: 1989-4791.
* ↑ Marcos, José «Paloma Adrados, nueva presidenta de la Asamblea de Madrid». El País, 09-06-2015.
# Almonacid de Toledo

Almonacid de Toledo és un municipi de la província de Toledo a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb Toledo, Aranjuez, Yepes, Villasequilla, Mascaraque, Villaminaya, i Nambroca.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 786 | 785 | 795 | 797 | 801 | 806 | 793 | 824 | 796 | 813 |

## Història

En diverses ocasions Almonacid de Toledo passaria d'unes mans a unes altres. En 1086, el rei Alfons VI va donar aquesta vila a l'església de Toledo. Un segle més tard, en 1132, Alfons VII la donaría al Comte Ponç de Cabrera. En el 1176, Alfons VIII, l'hi donaria a l'Orde de Calatrava.
En la guerra de la Independència, seria famosa per la batalla d'Almonacid, en la qual el Mariscal Sebastiani, reforçat amb l'arribada del rei Josep, va aconseguir que les tropes espanyoles es retiressin cap al Guadiana. En la batalla van perir prop de 4.000 espanyols i 2.000 francesos. A l'Arc de Triomf de París apareix el nom d'Almonacid com a record d'aquesta victòria.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Eusebio Segovia Martín | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Eusebio Segovia Martín | AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Eusebio Segovia Martín | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Eusebio Segovia Martín | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Eusebio Segovia Martín | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Eusebio Segovia Martín | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | José Martín Fernández | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | José Martín Fernández | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Enllaços externs

* Fotos d'Almonacid de Toledo Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Albert Lamorisse

Albert Lamorisse (París, 13 de gener de 1922 - Teheran, 2 de juny de 1970) va ser un guionista, productor i director de cinema francès, conegut pels seus premiats curtmetratges que va començar des de 1947. També va ser el creador del joc de guerra Risk, que en la seva primera edició del 1957 es va anomenar La Conquête du monde.

## Biografia

La seva primera pel·lícula, el documental Djerba, li permet realitzar la seva primera obra de ficció, Bim le Petit âne (Bim el petit ruc), un conte oriental, per al que el gran poeta Jacques Prévert va escriure el guió. Aquest film el va portar a un estil mig documentalista mig de ficció poètica que ja no abandonaria. Seguiren Crin-Blanc (Crinera Blanca), Le ballon rouge (El globus roig), Fifi la plume (Fifi la ploma), pel·lícules mal considerades com a cinema infantil, perquè apropiades per a qualsevol edat sempre que es tingui certa sensibilitat poètica. Més endavant va posar a to un sistema de filmació aèria, l'Hélivision, amb el que va realitzar dos documentals amb l'ajut d'André Malraux, Paris jamais vu (París mai vist) i Versailles, i posteriorment dos films de ficció, Le Voyage en Ballon (Viatge en globus) i Le Vent des Amoureux (El vent dels enamorats). Precisament a la fi del rodatge d'aquest film, va morir en estavellar-se l'helicòpter des del que rodava, sobre el llac Karadj, a l'Iran. La seva vídua va acabar la pel·lícula, basant-se en les seves notes de producció, i la pel·lícula es va estrenar vuit anys més tard el 1978. Va ser nominat per a un Oscar pòstum al millor documental.
Molts d'aquests films van ser multipremiats (Prix Jean Vigo i Grand Prix del millor curt-metratge per Crin Blanc, Palme d'or i Oscar per Le Ballon rouge), en canvi, en el seu moment, no van tenir l'èxit comercial que s'hagués pogut esperar.
Gran afeccionat als escacs, va ser el creador del popular joc de societat La conquête du Monde (La conquesta del món), comercialitzat el 1960 com a Risk.
Lamorisse i la seva dona van tenir dos fills, Pascal i Sabine, i ambdós apareixen a Le ballon rouge.

## Filmografia

* 1947: Djerba
* 1950: Bim le petit âne
* 1953: Crin-Blanc
* 1956: Le Ballon rouge
* 1960: Le Voyage en ballon
* 1965: Fifi-la-plume
* 1967: Versailles
* 1968: Paris jamais vu
* 1970: Le Vent des amoureux

## Premis i nominacions

* 1953: Prix Jean-Vigo per Crin-Blanc.
* 1953: Grand Prix del curt-metratge al festival de Cannes.
* 1956: Prix Louis-Delluc per Le Ballon rouge.
* 1956: Palma d'Or al millor curtmetratge per Le Ballon rouge.
* 1956: Oscar al millor guió original per Le Ballon rouge.
* 1957: Premis BAFTA: Premi especial, França.
* 1957: National Board of Review: Millor film estranger.

## Ludografia

* 1957: “La Conquête du monde” redefinit com a “Risk” (Miro)

## Enllaços externs

* Albert Lamorisse a Cinema Encyclopedie (francès)
# Momhil Sar

El Momhil Sar és una muntanya de l'Hispar Muztagh, una serralada secundària del gran massís del Karakoram, al Pakistan. Amb els seus 7.414 metres és la 64a muntanya més alta de la Terra. Es troba a pocs més de 5 km al sud-est del Trivor.
Sols hi ha documentada una ascensió d'aquest cim, la que protagonitzaren els austríacs Hanns Schell, Rudolph Pischinger, Horst Schindelbacher, Leo Schlommer i Rudolf Widerhofer el juny de 1964.

## Referències

* ↑ «Momhil Sar, Pakistan». peakbagger.com [Consulta: 10 novembre 2016].
* ↑ «Asia, Pakistan, Momhil Sar». American Alpine Journal, 1965, vol. 14.
# Altiplà de Malwa

Malwa és un altiplà de l'Índia amb una superfície de 19.788 km² a la part occidental de l'Índia central o estat de Madhya Pradesh. És un territori fèrtil i habitable. Forma part de la regió de Malwa. L'altura mitjana de l'altiplà és de 500 metres, i el relleu s'orienta generalment cap al nord. Hi passa el riu Chambal i alguns dels seus tributaris i a la part més occidental el riu Mahi. La ciutat principal és Ujjain i la ciutat més comercial és Indore. Antigament s'hi produïa molt d'opi.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Albert S. Johnston

Albert Sidney Johnston (Washington, Kentucky, 1803 – Shiloh, Tennessee, 1862). Militar al servei dels Estats Confederats d'Amèrica. Graduat a l'Acadèmia Militar dels Estats Units el 1826, va lluitar en la Guerra de Black Hawk (1832), amb Mèxic (1846-1848) i en l'expedició contra els mormons de Utah el 1857. Adoptat per Texas, el 1861 fou nomenat segon general en rangle confederat. S'encarregà de la línia del Mississipi i les Alleghany. Morí de les ferides provocades a la batalla de Shiloh.

## Bibliografia

* Eicher, John H., & Eicher, David J.: Civil War High Commands, Stanford University Press, 2001, ISBN 0-8047-3641-3
# Eurocopter EC635

El Eurocopter EC365 és un helicòpter militar lleuger fabricat pel Grup Eurocopter a partir de l'helicòpter civil Eurocopter EC135. És un helicòpter bimotor capaç de transportar fins a vuit persones, incloent-hi els pilots, així com diferents tipus d'equipament militar i armament. El EC635 es comercialitza com a helicòpter per a transport de tropes, evacuació mèdica, transport de càrregues i suport.

## Variants
### EC635 T1

    Certificat el 2001, amb el mateix disseny que l'EC135 T1, però amb reforços estructurals a la cabina i equipat amb dos motors Turbomeca Arrius 2B2.

### EC635 P2

    Equipat amb dos motors Pratt & Whitney Canada PW206B2.

### EC635 T2

    Equipat amb dos motors Turbomeca Arrius 2B2.

### EC635 P2+

    certificat el 2006, amb el mateix disseny que el EC135 T2+, però amb reforços estructurals a la cabina i equipat amb dos motors PW206B2.

### EC635 T2+

    Certificat el 2006, amb el mateix disseny que el EC135 P2+, però amb reforços estructurals a la cabina i equipat amb dos motors Arrius 2B2.

## Usuaris
### Iraq

* Força Aèria Iraquiana: Està previst que incorporin un total de 24 EC635.

### Jordània

* Reial Força Aèria Jordana: opera un total de 14× EC635 T2s.

### Suïssa

* Forces Aèries de Suïssa: opera un total de 18 EC635 P2+ i 2 EC635 P2+(VIP) des de març del 2008, reemplaçant els Aérospatiale Alouette III.

## Referències

* ↑ General Nasier Abadi's Press Conference transcript
* ↑ «EADS N.V. - Royal Jordanian Air Force Places Order For An Additional Four EC635s». Arxivat de l'original el 2007-09-26. [Consulta: 21 agost 2019].
* ↑ «Eurocopter EC635» (en anglès). Forces Aèries de Suïssa, 15-12-2010. Arxivat de l'original el 20 juny 2015. [Consulta: 27 febrer 2011].
* ↑ «Eurocopter Press Release - First Eurocopter EC635 For Swiss Air Force Takes To The Air». Arxivat de l'original el 2007-09-26. [Consulta: 21 agost 2019].
# Moneda local

En economia, una moneda local, és una moneda que es pot gastar en una àrea en particular en les organitzacions participants. En general, actuarà com una moneda complementària, a utilitzar sense substituir la moneda nacional. El propòsit és fomentar la despesa dins de la comunitat local, especialment amb empreses de propietat local. Això també pot ajudar a reduir la petjada mediambiental.$^{:1}$
La moneda no pot ser recolzada per un govern nacional o tenir un curs legal. Com a eina de localisme fiscal, la moneda local pot augmentar la consciència sobre l'estat de l'economia local. Són útils per a les persones que no estan familiaritzades o incòmodes amb la barata tradicional.
Abasten una àmplia gamma de formes, tant física com econòmicament, i sovint s'associen amb un discurs econòmic en particular.

## Beneficis

Les monedes locals, amb una taxa d'interès negativa, tendeixen a circular molt més ràpidament que les monedes nacionals. La mateixa quantitat de moneda en circulació s'empra més vegades, comportant una major activitat econòmica en general. Es produeix un major benefici per unitat. Aquesta més alta velocitat de diners és el resultat de la taxa d'interès negativa que anima la gent a gastar els diners més ràpidament.
Les monedes locals permeten a la comunitat utilitzar més plenament els seus recursos productius existents, especialment la mà d'obra desocupada, que té un efecte potenciador sobre la resta de l'economia local. Es basa en la premissa que la comunitat no està utilitzant plenament les seves capacitats productives, a causa de la manca de poder adquisitiu local. La moneda alternativa s'utilitza per augmentar la demanda, el que es tradueix en una major explotació dels recursos productius. En tant que l'economia local està funcionant a ple rendiment, la introducció de la moneda local no té per què ser inflacionària, fins i tot quan es tradueix en un augment significatiu de la massa monetària total i de l'activitat econòmica total.
Atès que les monedes locals només s'accepten dins de la comunitat, el seu ús estimula la compra de béns i serveis produïts localment i disponibles localment. Per tant, per a qualsevol nivell d'activitat econòmica, la majoria de les prestacions s'atorguen a la comunitat local i menys a d'altres parts del país o del món. Per exemple, els treballs de construcció dutes a terme amb monedes locals empren mà d'obra local i utilitzen, en la mesura del possible, materials locals. L'efecte local millorat esdevé un incentiu perquè la població local accepti i utilitzi els vals.

## Vegeu també

* Recurs Econòmic Ciutadà

## Referències

* ↑ «People Powered Money: designing, developing and delivering community currencies». Community Currencies in Action. Arxivat de l'original el 17 de juny 2015. [Consulta: 17 juny 2015].
* 1 2 Naqvi, Mona. «Banknotes, local currencies and central bank objectives». bankofengland.co.uk, 2013. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 10 febrer 2017].
# Mozilla Application Suite

La Mozilla Application Suite (originalment Mozilla, Mozilla Suite, i actualment SeaMonkey) és una suite d'Internet lliure, gratuïta, i multiplataforma que consta d'un navegador web, un client de correu electrònic, un editor HTML i un client IRC. El seu desenvolupament el va iniciar Netscape Communications Corporation, abans de la seva adquisició per AOL. Està basada en el codi font de Netscape Communicator. El desenvolupament va ser organitzat per Organització Mozilla des de l'any 1998 fins al 2003, i per la Fundació Mozilla des del 2003 fins al 2006.

## Vegeu també

* SeaMonkey
* Firefox
* Thunderbird
* Mozilla

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Mozilla Application Suite
* Mozilla Suite
* SeaMonkey
Mozilla :
Projectes :
Organització :
# Alfredo Ottaviani

Alfredo Ottaviani (nascut en Roma, el 29 d'octubre de 1890 i mort a la Ciutat del Vaticà, el 3 d'agost de 1979) fou un cardenal italià i un Prefecte emèrit de la Congregació per a la Doctrina de la Fe. Va servir com a secretari del Sant Ofici en la Cúria Romana des de 1959 a 1966 que eixe dicasteri va ser reorganitzat com la Congregació per a la Doctrina de la Fe, de la qual ell era Pro-Prefecte fins a 1968.
Ottaviani fou una figura prominent en l'església del seu temps i va ser la principal veu conservadora en el Concili Vaticà II.

## Referències

* ↑ «Murió el cardenal Ottaviani». El País, 04-08-1979 [Consulta: 4 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Ottaviani a la base Catholic Hierarchy (anglès)