OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Universitat París 13

La Universitat Sorbonne Paris Nord és una universitat situada al nord de París. Compta amb cinc campus, repartits pels dos departaments de Seine-Saint-Denis i Val-d'Oise: Villetaneuse, Bobigny, Saint-Denis, Plaine Saint-Denis i Argenteuil. La Universitat Sorbonne Paris Nord acull més de 24.000 estudiants en formació inicial o continuada, en tots els camps: salut, medicina i biologia humana, literatura, idiomes, ciències humanes i socials, dret, ciències polítiques i socials, ciències socials, comunicació, economia i gestió.

## Referències

* ↑ (francès)L'université Paris 13 change de nom pour développer son attractivité internationale

## Enllaços externs

* Universitat París 13 - Lloc web oficial
# Judy Dempsey

Judy Dempsey (Dublín, 1956) és periodista, investigadora sènior de Carnegie Europe i cap de redacció de l'influent blog de relacions internacionals Strategic Europe. Va estudiar història i ciències polítiques al Trinity College de Dublín, abans d'iniciar la seva trajectòria periodística als anys vuitanta amb nombrosos reportatges sobre el centre i l'est d'Europa publicats a The Financial Times, The Irish Times i The Economist. Des del 2001, ha treballat com a corresponsal diplomàtica a Brussel·les de The Financial Times i com a columnista i corresponsal a Alemanya i Europa de l'est de The International Herald Tribune.

## Enllaços externs

* Rússia és europa?, conferència al CCCB el 2017
# Campionat Europeu de Salts de 2015 – 1 metre trampolí masculí

Campionat Europeu de Salts de 2015 :
| 1 m trampolí | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma sincronitzat | Homes | | Dones |
| Equips | | Equips | |
La prova d'1 metre trampolí masculí del Campionat Europeu de Salts de 2015 es va disputar a Rostock el dia 10 de juny.

## Resultats

* Finalista
| # | Saltador | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| # | Saltador | País | Puntuació | Posició | Puntuació | Posició |
| 01 | Matthieu Rosset | França | 404,75 | 1 | 433,80 | 1 |
| 02 | Jevgenyij Novoszelov | Rússia | 368,75 | 4 | 396,05 | 2 |
| 03 | Oleg Kologyij | Ucraïna | 373,45 | 3 | 391,10 | 3 |
| 4 | Illja Kvasa | Ucraïna | 386,55 | 2 | 390,15 | 4 |
| 5 | Giovanni Tocci | Itàlia | 342,00 | 10 | 385,60 | 5 |
| 6 | Jevgenyij Kuznyecov | Rússia | 350,25 | 8 | 381,75 | 6 |
| 7 | Constantin Blaha | Àustria | 351,35 | 7 | 377,55 | 7 |
| 8 | Andrzej Rzeszutek | Polònia | 338,85 | 11 | 365,10 | 8 |
| 9 | Oliver Homuth | Alemanya | 350,15 | 9 | 353,40 | 9 |
| 10 | Espen Bergslien | Noruega | 329,90 | 12 | 335,45 | 10 |
| 11 | Andrea Chiarabini | Itàlia | 356,85 | 6 | 327,90 | 11 |
| 12 | Freddie Woodward | Regne Unit | 367,45 | 5 | 300,50 | 12 |
| 13 | Daniel Jensen | Noruega | 318,80 | 13 | | |
| 14 | Nicolás García | Espanya | 314,00 | 14 | | |
| 15 | Benjamin Auffret | França | 311,15 | 15 | | |
| 16 | Jack Haslam | Regne Unit | 305,10 | 16 | | |
| 17 | Joey van Etten | Països Baixos | 303,50 | 17 | | |
| 18 | Kacper Lesiak | Polònia | 302,70 | 18 | | |
| 19 | Héctor García | Espanya | 295,60 | 19 | | |
| 20 | Guillaume Dutoit | Suïssa | 280,45 | 20 | | |
| 21 | Bóta Botond | Hongria | 264,20 | 21 | | |
| 22 | Jouni Kallunki | Finlàndia | 263,90 | 22 | | |
| 23 | Andrei Pavluk | Belarús | 259,45 | 23 | | |
| 24 | Vinko Paradzik | Suècia | 253,00 | 24 | | |
| 25 | Timo Barthel | Alemanya | DNS | 25 | | |

## Referències

* ↑ «1m Springboard – Men. Preliminary» (en anglès). emrostock2015.com. [Consulta: 21 juny 2015].
* ↑ «1m Springboard – Men. Final» (en anglès). emrostock2015.com. [Consulta: 21 juny 2015].
# Ret

Un ret és un complement de la indumentària femenina consistent en una bossa de malla, sovint de color negre, que hom es posa al cap per a adornar i retenir els cabells. El ret recull els cabells i cobreix d'una manera flonja la meitat posterior del cap. Sol coronar-se amb un llacet del mateix color a sobre del cap. Des del segle xviii pertany al vestit popular català.
Cal no confondre'l amb la gandalla, una altra peça tradicional per a lligar els cabells.

## Vegeu també

* Mitenes, una altra peça de roba de malla negra que duen les pubilles i són al vestit tradicional de catalana.

## Enllaços externs

* Foto d'una nena amb el ret tradicional als cabells

## Referències

* ↑ «Ret». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Molí del Puig

El Molí del Puig és un mas amb molí al terme municipal de Castell de l'Areny (Berguedà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El molí fariner de cal Joan o Cal Tena es va construir a finals del s. XVII o principis del s. XVIII; es mantingué actiu fins després de la Guerra Civil Espanyola (1936 - 1939). Construcció d'estructura clàssica coberta a dues aigües amb el carener perpendicular a la façana de migdia. A banda i banda del molí hi ha cossos rectangulars adossats que foren construïts posteriorment però que es comuniquen amb el molí. La façana, tot i la construcció d'una escala moderna que permet accedir directament al primer pis, conserva la balconada de fusta aixoplugada pel ràfec de la teulada. les llindes de finestres i portes són de fusta. Prop de la masia hi ha moles, però arran de la construcció s'ha fet una nova pista forestal de Vilada a Castell de l'Areny es va perdre el rec i la bassa, situats a tramuntana de la casa.

## Notes

* ↑ «Molí del Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Reyong

El reyong, també anomenat réong, riong, riyong, és un instrument musical de percussió que pertany a la família dels idiòfons, que s'associa principalment amb l'orquestra gamelan típica de Bali i de Lombok a Indonèsia.

## Descripció

L'instrument és una espècie de carilló compost per un número d'entre 4 i 12 gongs de bronze amb forma de cassoles de diverses mides afinats amb diferents tons. Els gongs se solen col·locar en una filera suspesos horitzontalment damunt un marc de fusta, encara que de vegades es poden extreure del marc per ser tocats per separat. Generalment, aquests idòfons s'empren per tocar figures melòdiques amb ritmes entrellaçats tipus kotekan.
Una forma arcaica del gamelan angklung inclou dos reyong, cadascú dels quals consta de dos petits gongs amb relleu units sense apretar a cada extrem d'una barra de fusta que descansa damunt la falda de l'intèrpret. Al Temple de Penataran del segle XIV situat a Java Oriental apareix representat un reyong format per quatre petits gongs de diferents afinacions. El gamelan angklung contemporani generalment compta amb un reyong de vuit peces, i, en canvi, el gamelan gong gede en té entre quatre i sis. El reyong de més gran, que sol tenir dotze peces, el trobem al gamelán gong kebyar. Per a la interpretació musical són necessaris quatre intèrprets a la vegada, cadascú d'ells amb dos malls o baquetes tocant amb el característic estil entrellaçat.
Els gongs que conformen un reyong poden retirar-se del marc per a formar part del conjunt processional del gamelan beleganjur. Se sostenen per tocar-los de forma individual com bonang en estil hoquetus o kotekan.

## Referències

* 1 2 3 4 Ornstein, Ruby. «Reyong». A: Grove Music Online. Oxford University Press.
* 1 2 Tenzer, Michael. Gamelan Gong Kebyar: The Art of Twentieth-Century Balinese Music. University of Chicago Press, p. 46-47.

## Vegeu també

* Gamelan

## Bibliografia

* Tenzer, Michael. Gamelan Gong Kebyar: The Art of Twentieth-Century Balinese Music, 2000. ISBN 9780226792835.
# Universitat Politècnica de Cartagena

La Universitat Politècnica de Cartagena o UPCT, és una universitat pública situada a la ciutat murciana de Cartagena (Regió de Múrcia), amb escoles fonamentalment de tipus tecnològic i empresarial. Hi existeix oficialment des del 3 d'agost de 1998.

## Història

La creació de l'Escola Universitària Politècnica de Cartagena es va iniciar el 1975 a conseqüència de la integració dels estudis a la Universitat de Múrcia, amb el propòsit d'integrar-hi les Escoles Universitàries d'Enginyeria Tècnica Minera i la d'Enginyeria Tècnica Industrial i poder agregar al nou centre altres estudis.
El 1998, partint de la base dels centres i titulacions impartides al Campus de Cartagena es crea la Universitat Politècnica de Cartagena.
La primera escola va ser la de mineria (actual Escola d'Enginyeria de Camins, Canales i Ports i d'Enginyeria de Mines, EICM) amb creació l'any 1883, a aquesta li van seguir la d'indústria (actual ETSII) el 1901, la d'empresarials (FCCE) el 1921, la d'Enginyeria Tècnica Naval (ETSINO) el 1977, la d'Enginyeria Tècnica Agrícola (ETSIA) el 1983, Enginyeria de Telecomunicació (ETSIT) el 1998 i, finalment, el 2008 es crea l'escola d'Arquitectura i Enginyeria de l'Edificació (ETSAE).
Els estudis de la UPCT es complementen amb els de la Universitat de Múrcia, amb la qual conforma el Campus d'Excel·lència MareNostrum i forma part de l'associació UP4 al costat de les Politècniques de Madrid, Catalunya i València.

## Campus i centres docents

* Campus d'Alfonso XIII :Campus originari al centre de la ciutat. En ell tenen les seves seu les escoles d'Enginyeria Agronómica (ETSIA), Arquitectura i Edificació (ETSAE), Enginyeria Naval (ETSINO) i Enginyeria de Camins i Mines (EICM).
* Campus Muralla del Mar: compost per l'antic Hospital de Marina, seu de l'Escola d'Industrials (ETSII), i l'antiga caserna de Antiguones, en la qual s'hi troba l'Escola de Telecomunicació (ETSIT). En aquest campus se situa també l'edifici de R+D+i, que hi allotja al Servei de Suport a la Recerca Tecnològica (SAIT), l'Institut de Biotecnologia Vegetal (IBV) i el Centre de Tecnologia i Sistemes d'Informació (CTSI); a més de l'Edifici de Laboratoris de Recerca (ELDI) al qual es troba la Xarxa de Càtedres, i la Casa de l'Estudiant.
* Campus CIM: antiga caserna d'Instrucció de Marineria. Alberga la Facultat de Ciències de l'Empresa (FCCE).

## Referències

* 1 2 «Historia de la Universidad Politécnica de Cartagena» (en castellà). [Consulta: 4 gener 2018].
* ↑ «Campus Mare Nostrum». [Consulta: 4 gener 2018].
* ↑ «Histórico de Noticias: UP4, la asociación de las cuatro universidades politécnicas españolas» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
* ↑ «Ubicación de la Universidad Politécnica de Cartagena.» (en castellà). [Consulta: 4 gener 2018].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Sailly (Alt Marne)

Sailly és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 49 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sailly era de 49 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 27 habitatges, 24 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 27 habitatges eren cases. Dels 24 habitatges principals, 20 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 15 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sailly el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 28 persones, 21 eren actives i 7 eren inactives. De les 21 persones actives 17 estaven ocupades (12 homes i 5 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 7 persones inactives 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sailly a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sailly a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Kimzeyita

La kimzeyita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la schorlomita. Va ser descoberta l'any 1961 a la pedrera de calcita Kimzey, Arkansas, als Estats Units; de la qual rep el nom.

## Característiques

La kimzeyita és un nesosilicat de fórmula química Ca₃Zr₂(SiAl₂)O₁₂ segons l'IMA. Cristal·litza en el sistema isomètric en dodecaedres modificats per trapezoedres de fins a 5 mm; també en grans arrodonits. És de color marró obscur i la seva duresa a l'escala de Mohs és 7.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kimzeyita pertany a «9.AD - Nesosilicats sense anions addicionals; cations en [6] i/o major coordinació» juntament amb els següents minerals: larnita, calcio-olivina, merwinita, bredigita, andradita, almandina, calderita, grossulària, henritermierita, hibschita, hidroandradita, katoïta, goldmanita, knorringita, majorita, morimotoïta, vogesita, schorlomita, spessartina, uvarovita, wadalita, holtstamita, kerimasita, toturita, momoiïta, eltyubyuïta, coffinita, hafnó, torita, thorogummita, zircó, stetindita, tombarthita-(Y), huttonita, eulitina i reidita.

## Jaciments

La kimzeyita ha estat trobada a la vall del Radau, Baixa Saxònia, Alemanya; Barreiro, Minas Gerais, Brasil; badia Ailik, Terranova i Labrador, i Ablovia fjord i Oka, Quebec, Canadà; diferents lloc del Comtat de Hot Spring, Arkansas, Estats Units; a Stromboli, Sicília i al llac Bracciano, Laci, Itàlia; Flekkeren, Telemark, Noruega; caldera volcànica Chegem, Caucas Nord i vall del riu Vilyui, Sibèria de l'Est, Rússia; Timrå i Sundsvall, Medelpad, Suècia; i al volcà Kerimasi, Arusha, Tanzània.
Les mostres trobades a la cova Magnet estaven associades amb altres minerals com: apatita, calcita, monticel·lita, magnetita, perovskita, anhidrita, vesuvianita, biotita i pirita.

## Referències

* ↑ «Kimzeyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: July 2016» (en anglès). IMA-CNMNC. Arxivat de l'original el 9 de setembre 2016. [Consulta: 17 octubre 2016].
* 1 2 «Kimzeyita» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 17 octubre 2016].
# Campionat Europeu de Salts de 2015 – 3 metres trampolí sincronitzat femení

Campionat Europeu de Salts de 2015 :
| 1 m trampolí | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma sincronitzat | Homes | | Dones |
| Equips | | Equips | |
La prova de 3 metres trampolí sincronitzat femení del Campionat Europeu de Salts de 2015 es va disputar a Rostock el dia 13 de juny.

## Resultats

* Finalista
| # | Saltador | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| # | Saltador | País | Puntuació | Posició | Puntuació | Posició |
| 01 | Tania Cagnotto Francesca Dallapé | Itàlia | 308,49 | 1 | 313,08 | 1 |
| 02 | Tina Punzel Nora Subschinski | Alemanya | 297,30 | 3 | 302,70 | 2 |
| 03 | Nadeschda Baschina Kristina Iljinych | Rússia | 300,30 | 2 | 298,50 | 3 |
| 4 | Hanna Pysmenska Olena Fedorowa | Ucraïna | 280,20 | 4 | 290,10 | 4 |
| 5 | Inge Jansen Uschi Freitag | Països Baixos | 279,00 | 5 | 282,00 | 5 |
| 6 | Iira Laatunen Taina Karvonen | Finlàndia | 239,94 | 7 | 265,32 | 6 |
| 7 | Villő Kormos Flóra Gondos | Hongria | 269,94 | 6 | 255,93 | 7 |

## Referències

* ↑ http://emrostock2015.microplustiming.com/index_web.php?s=Q2hlY2tKc29uVG9Mb2FkKCdBU0YnLCAnMDA0JywgJzAwMScsICcwMDEnLCAnJywgJycsICdXb21lbsKgLcKgM20gU2luY3JvwqAtwqBFbGltaW5hdG9yaWUnLCAnV29tZW7CoC3CoFN5bmNocm9uaXNlZCAzbcKgLcKgUHJlbGltaW5hcnknLCAnV29tZW7CoC3CoDNtIFN5bmNocm9uaXPDqMKgLcKgRWxpbWluYXRvaXJlcycpOw==&cat=&page=&spec=&bat=&td=CAL_CIS_DAY&hg=&descIT=V29tZW7CoC3CoDNtIFNpbmNyb8KgLcKgRWxpbWluYXRvcmll&descEN=V29tZW7CoC3CoFN5bmNocm9uaXNlZCAzbcKgLcKgUHJlbGltaW5hcnk=&descFR=V29tZW7CoC3CoDNtIFN5bmNocm9uaXPDqMKgLcKgRWxpbWluYXRvaXJlcw
* ↑ http://emrostock2015.microplustiming.com/index_web.php?s=Q2hlY2tKc29uVG9Mb2FkKCdBU0YnLCAnMDA0JywgJzAwNScsICcwMDEnLCAnJywgJycsICdXb21lbiAtIDNtIFNpbmNybyAtIEZpbmFsZScsICdXb21lbiAtIFN5bmNocm9uaXNlZCAzbSAtIEZpbmFsJywgJ1dvbWVuIC0gM20gU3luY2hyb25pc8OoIC0gRmluYWxlJyk7&cat=ASM&page=003&spec=001&bat=001&td=CGR1&hg=&descIT=V29tZW4gLSAzbSBTaW5jcm8gLSBGaW5hbGU=&descEN=V29tZW4gLSBTeW5jaHJvbmlzZWQgM20gLSBGaW5hbA==&descFR=V29tZW4gLSAzbSBTeW5jaHJvbmlzw6ggLSBGaW5hbGU
# Resígaros

Els resígaros són un poble indígena del Perú que habitaven inicialment en la zona compresa entre els rius Caquetá i Putumayo en territori actualment colombià. Amb el pas del temps van migrar a territori peruà, i avui viuen principalment al departament de Loreto. Segons l'INEI, l'any 2007, una comunitat nativa de la Província de Mariscal Ramón Castilla es va identificar com resígaro.
La seva llengua ètnica pertany al grup de Llengües arawak de l'Alt Amazones, l'última parlant del qual, Rosa Andrade Ocagane (67 anys), fou assassinada el novembre de 2016 a Nueva Esperanza, a l'interior de l'Amazònia peruana. Tanmateix, culturalment han estat vinculats amb els pobles bora, murui-muinane i ocaina, per la seva història i la seva ubicació. A més, es coneix que moltes famílies resígaro s'han integrat en comunitats del poble ocaina. Segons dades obtingudes pel Ministeri de Cultura, la població de la comunitat resígaro s'estima en 37 persones.

## Història

D'acord amb l'INEI en el seu II Cens de Comunitats Indígenes de l'Amazònia del Perú, aquest poble hauria estat esmentat per primera vegada en 1910, en l'enumeració de poblacions de la família lingüística witoto que va fer Walter Hardenburg (INEI 2007).
La poca informació etnogràfica sobre el poble resígaro es deu, probablement, al fet que la seva població va ser enormement disminuïda durant l'època d'auge de l'extracció del cautxú. Segons Darcy Ribeiro i Mary Wise (1978), els resígaro constitueixen un dels pobles que més va sofrir per la incursió dels caucheros i pel contacte amb noves malalties.
En el I Cens de Comunitats Indígenes de la Amazonía realitzat l'any 1993, el poble resígaro va formar part dels pobles indígenes no censats, possiblement pel fet que els seus membres es trobaven vivint en comunitats pertanyents a altres pobles, o en comunitats de molt difícil accés. Tanmateix, en el següent cens realitzat l'any 2007, l'INEI va identificar una comunitat resígaro al departament de Loreto (INEI 2007).
A conseqüència de la integració de famílies resígaro en comunitats ocaina, ha estat possible trobar alguns ocaina-parlants que, malgrat no parlar l'idioma resígaro, es reconeixen com a part d'aquest poble (Allin 2008).
Per part seva, l'Institut Lingüístic d'Estiu (2006) i Gustavo Solís (2009), han sostingut que els membres d'aquest poble estarien bastant integrats en comunitats mestisses de la zona.

## Referències

* ↑ El asesinato de la última hablante de resígaro revela la fragilidad de las lenguas indígenas
* ↑ Asesinada en Perú la última mujer hablante de resígaro, El País, 20 de desembre de 2016
* ↑ Resígaro a l'Atlas de los Pueblos Indígenas
# Molí del Pont (Olius)

Molí del Pont és una masia del municipi d'Olius inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un antic molí en estat ruïnós, de planta rectangular i orientat nord-sud. Té una teulada a doble vessant. La part millor conservada és la cara oest, on hi resta el forn de forma circular i sobrealçat per arribar al primer pis. A la cara nord, porta d'entrada d'arc de mig punt adovellada, en la que només hi resta un tros de paret.
Parament de pedres irregulars, a la paret del costat del forn estan col·locades en filades.
En l'interior està restaurat, ja que s'utilitza per una institució pública, un restaurant.

## Història

Correspon amb el molí de Rodamilans, de la casa de Rodamilans; l'any 1092, Mir Miró i la seva muller Enna, vengueren a Arnal, fill d'Oromir, el seu alou que consistia en terres basses i molins que rebé dels seus pares en el lloc de Rodamilans. El molí es deia Uixaler i pel lloc de situació es creu que correspon a l'actual molí del Pont. D'aquest lloc en procedí una família, els Rodamilans, dels quals es parla des del segle xii fins al XVII, com a propietaris i industrials d'Olius. Als primers temps la família que vivia aquí no portava encara el nom de la casa. Eren propietaris d'aquest lloc el 1114 Raimon Arna't i sa muller Raimunda, com feudataris de Guillem i Ermessendis. Eren tres els molins que portaven, dels quals en donaven el terç de la moltura. Altra dada per localitzar-los són les notícies que ens parlen del pont de Rodamilans i el pont d'Anzalicames. Un d'ells és el pont vell que hi ha prop del molí del pont.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 3 «Molí del Pont». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Reynoldsonia reynoldsonia

Reynoldsonia reynoldsonia és una espècie de triclàdide dugèsid que habita l'aigua dolça d'Austràlia. És l'única espècie coneguda pertanyent al gènere Reynoldsonia.

## Referències

* ↑ Ball, I. R. (1974). "A new genus and species of freshwater planarian from Australia (Platyhelminthes: Turbellaria)". Journal of Zoology 174 (2): 149–158.
# Dona amb flors al cap

Dona amb flors al cap és una escultura de Ramon Cuello i Riera situada al vestíbul de l'àrea materno infantil de l'Hospital Universitari Vall d'Hebron, al barri de Montbau de Barcelona.
L'obra, de pedra tallada, inaugurada el 18 de novembre de 1977, va ser donada per l'autor dins del programa Cultura i Salut de la Vall d'Hebron. Representa una noia nua asseguda amb les cames creuades damunt una base. Una garlanda de flors li lliga els cabells al clatell, motiu que dona títol a la peça.

## Referències

* ↑ «Art públic». Ajuntament de Barcelona.