OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kuvandik

Kuvandik - Кувандык (rus) és una ciutat de l'óblast d'Orenburg, a Rússia. Es troba al sud dels Urals, a la vora del Sakmara. És a 8 km al nord-oest de Mednogorsk, a 62 km al nord-oest d'Orsk, a 159 km al sud-est d'Orenburg i a 1.503 km al sud-est de Moscou.

## Història

A finals del segle xix tot d'emigrants vinguts de la part europea de Rússia i d'Ucraïna fundaren la vila de Pokrovka. El 1915 s'hi obrí una estació ferroviària anomenada Kuvandik. El 1935 Kuvandik esdevingué un centre administratiu de raion i rebé l'estatus de possiólok (poble) el 1939. Finalment aconseguí l'estatus de ciutat el 23 d'agost de 1953.
# Veientó

Veientó o Veientoni (Veiento o Veientonius) va ser un governador romà del segle i aC.
Va ser nomenat governador de Síria per Marc Calpurni Bíbul l'any 50 aC quan va deixar la província i encara que s'ha suposat que Veientó era el seu qüestor, se sap que aquest càrrec el tenia Sal·lusti, per la qual cosa sembla més probable que fos el seu legat. El seu nom no es menciona ni tampoc el gentilici que segurament seria Fabrici, ja que la gens Fabrícia portava el cognomen de Veiento. Va governar durant uns mesos i l'any 49 aC va ser substituït per Quint Cecili Metel Pius Escipió.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1244?rgn=full+text;view=image;q1=VeientoSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1236. ]

## Vegeu també

* Fabrici Veientó
# Comediògraf

Un comediògraf és un escriptor de comèdies. En llengua catalana, sobresurten els comediògrafs Francesc Fontanella (Barcelona, 1622 - Perpinyà, 1682 o 1683), autor de les obres Lo desengany i Amor, firmesa i porfia; Albert Llanas (Barcelona, 1841 - 1915); o Serafí Pitarra (Frederic Soler; Barcelona, 1839 - 1895).

## Referències

* ↑ «comediògraf | enciclopèdia.cat». [Consulta: 12 octubre 2018].
# Desert antàrtic de Maudlàndia

El desert antàrtic de Maudlàndia és una ecoregió limitada a una petita part de la superfície de l'Antàrtida Oriental que no està coberta de gel i a una altra part amb gel permanent però amb flora i fauna detectables. Aquestes parts de l'ecoregió són tant costaneres com interiors.

## Divisió biogeogràfica de L'Antàrtida.

L'Antàrtida es pot dividir aproximadament en dues regions biogeogràfiques: la Península Antàrtica, aquí anomenada Marielàndia, i la costa continental, o Maudlàndia. Les muntanyes transantàrtiques s'estenen al llarg de 3200 km dividint el continent en est (Maudlandia) i oest (Marielandia).

## Ecoregió de Maudlàndia

Les petites àrees que romanen lliures de gel (oasis antàrtics), inclouen les valls seques de McMurdo, que constitueixen una regió de biodiversitat de tipus tundra. La precipitació líquida (pluja) és força rara, amb un valor anual de poc més de 10-15 cm. Aquesta ecoregió es considera desert antàrtic i es concentra dins de tres valls paral·leles, Victòria, Wright i Taylor, a prop de la Fossa McMurdo.
L'única vida vegetal terrestre són els líquens, molses i algues que s'arrapen a les roques i s'adapten al fred i al vent. Hi ha una gamma limitada d'invertebrats, inclosos els nematodes, col·lèmbols, àcars i mosquits, que viuen entre les molses i líquens.
Les costes alberguen aus marines, pingüins i foques, que s'alimenten a l'oceà circumdant, inclòs el pingüí emperador, que es reprodueix en el fred i fosc hivern antàrtic. Entre les aus marines hom troben a més el fulmar austral, petrell gegant antàrtic, petrell del Cap, petrell de les neus, ocell de tempesta de Wilson, paràsit austral i el petrell antàrtic.
Entre les foques: foca lleopard, foca de Weddell, elefant marí, foca ros i la foca de Ross, que es reprodueixen a la capa de gel circumdant a l'estiu.

## Referències

* 1 2 «Antarctica: East of the Transantarctic Mountains» (en anglès). WWF. [Consulta: 16 juny 2020].
# Fréscano

Fréscano és un municipi de la província de Saragossa, situat a la comarca del Camp de Borja.

## Referències

* ↑ «Aragón (Spain): Municipalities in Provinces - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 27 gener 2024].
# Ricardo Verde Rubio

Ricardo Verde Rubio (23 de juliol de 1876 - 29 de març de 1954) va ser un pintor espanyol.
Va ser professor i acadèmic de l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles, vivint entre els encàrrecs de retrats i la pedagogia. En la seva etapa docent va ser mestre d'alguns altres pintors valencians com Ferran Hurtado Sanchis.

## Llibres

* Llibre sobre Ricardo Verde Rubio

## Referències a la web

* A ArtNet
* A Pintors Valencians
* A la web de les biografies
* A fallers.es
* A la Generalitat de València

## Referències

* ↑ Manuel Muñoz Ibáñez. La pintura contemporánea del País Valenciano (1900-1980) (en español). Editorial Prometeo. ISBN 84-7199-151-9.
# Veikko Asikainen

Veikko Asikainen (Turku, 18 d'abril de 1918 - Turku, 14 de juny de 2002) fou un futbolista finlandès de la dècada de 1940.
Fou 56 cops internacional amb la selecció finlandesa amb la qual participà en els Jocs Olímpics de 1952.
Pel que fa a clubs, destacà a TPS i Haka.

## Referències

* ↑ Finland – International Player Records
* ↑ «Legendat FC TPS». Arxivat de l'original el 2012-04-30. [Consulta: 12 abril 2014].
# Ricardo Vicente Canals Vila

Ricardo Vicente Canals Vila (Montevideo, 26 de setembre de 1970) és un futbolista uruguaià, que ocupa la posició de defensa.
Ha jugat en diferents clubs del seu país, com el CA Bella Vista, el Nacional o el CA Fénix. També ha militat al Rosario Central argentí i al CD Logroñés espanyol.
Ha estat 4 vegades internacional amb la selecció del seu país.

## Enllaços externs

* Fitxa de Canals Arxivat 2008-03-04 a Wayback Machine. (castellà)
* Estadístiques a rsssf.com (anglès)
# Neolamprologus walteri

Neolamprologus walteri és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Tanganyika (Àfrica oriental)

## Referències

* 1 2 «Neolamprologus walteri» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Neolamprologus. p. 274-294. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Resolució 545 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 545 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 20 de desembre de 1983 després d'escoltar la representació de la República Popular d'Angola, el Consell va recordar les resolucions 387 (1976), 428 (1978), 447 (1979), 454 (1979) i 475 (1980) i condemnà Sud-àfrica per les seves incursions contínues a través de l'ocupada Àfrica del Sud-Oest en violació directa de les resolucions anteriors.
El Consell va exigir Sud-àfrica respectar la integritat territorial d'Angola, i va fer una crida a Sud-àfrica a cessar l'ocupació del sud d'Angola i retirar les seves tropes altres, i demanà al Secretari General que segueix de prop la situació i n'informi novament al Consell si ho considera oportú.
La Resolució del Consell 447 va ser adoptada per 14 vots a favor i cap en contra; els Estats Units es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 501 a la 600 (1983 - 1987)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Casa Schröder

La casa Rietveld Schröder (en neerlandès: Rietveld Schröderhuis) està situada a Utrecht i va ser construïda l'any 1924 per l'arquitecte neerlandès Gerrit Rietveld per encàrrec de la senyora Truus Schröder-Schrader i els seus tres fills.

## Introducció

Es tracta d'un edifici catalogat com a monument des de 1976 i com a Patrimoni de la Humanitat des de l'any 2000. Truus Schröder-Schrader va encarregar que la casa es construís, preferiblement, sense parets. Rietveld va treballar juntament amb Schröder-Schrader per dissenyar la casa. Després del primer disseny, Schröder-Schrader no n'estava contenta, perquè s'havia imaginat una casa on es pogués fer una lliure associació i connexió entre l'interior i l'exterior.

## Estil arquitectònic

La casa és un dels exemples més coneguts de l'estil De Stijl i possiblement l'únic veritable edifici classificat com a "De Stijl". La sra. Schröder va viure a la casa fins a la seva mort, el 1985. La casa va ser restaurada per Bertus Mulder i ara és un museu habilitat per a visites.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Rietveld Schröderhuis (Rietveld Schröder House)» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2021].

## Vegeu també

* Llista de museus dels Països Baixos

## Enllaços externs

* Rietveld Schröder House
* Rietveld Schröder House at the UNESCO World Heritage Centre
* Video tour of Schroder House
* Galinsky page, with photos
# Tala

«Tala» té aquests significats:
* Tala (moneda), moneda oficial de Samoa
* Tala (Rússia)poble al districte de Batagai (Sakhà, Rússia)
* Tala (Uruguai), municipi al nord-est del departament de Canelones (Uruguai)
* Tala-Hady o Tala-alice, comuna del municipi de Cazenga, a la província de Luanda
* La Tala, municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
# Reopèxia

La reopèxia és una propietat d'alguns fluids no newtonians per a mostrar variacions dependents amb el temps de la seva viscositat, així, com més temps es troba el fluid en qüestió sota la influència d'esforços tallants, major és la seva viscositat. Els fluids reopèctics, com alguns lubricants, s'espesseixen o solidifiquen en ser agitats. El comportament oposat, pel qual els fluids es fan menys viscosos com més temps experimenten esforços tallants, es denomina tixotropia, i és molt més comú. Alguns exemples de fluids reopèctics inclouen les pastes de guix i alguns tipus de tinta d'impressora.

## Vegeu també

* Amortidor magneto-reològic
* Reologia
* Tixotropia

## Referències

* ↑ http://www.bbc.co.uk/science/0/22880407 Arxivat 2016-12-12 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Journal of Non-Newtonian Fluid Mechanics
# Monergisme

En la teologia protestant el monergisme és la teoria segons la qual l'Esperit Sant és l'únic agent eficient en la regeneració (l'acte pel qual Déu, a través de l'Esperit Sant, infon vitalitat espiritual en l'ànima d'una persona, que li prepara per a una nova creació), ja que la voluntat humana no té inclinació cap a la santedat fins que ha estat regenerada i, per tant, no pot cooperar en la regeneració.
La posició contrària seria la del sinergisme, segons la qual Déu i els individus cooperen per obtenir la salvació.

## Vegeu també

* Sola fide
# Kuvaevita

La kuvaevita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany i dona nom al grup de la kuvaevita

## Característiques

La kuvaevita és un sulfur de fórmula química Ir₅Ni$_{10}$S$_{16}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020, sent publicada a finals de 2022. Cristal·litza en el sistema trigonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu geològic de Sibèria Central, a Novosibirsk (Rússia), amb el número de catàleg: iii-102/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al placer de Sisim, dins el complex de dunita-peridotita-gabre de Lysanskiy (Krai de Krasnoiarsk, Rússia). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kuvaevite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ Barkov, A.Y.; Tolstykh, N.D.; Martin, R.F.; Tamura, N.; Ma, Chi; Nikiforov, A.A. «Kuvaevite, Ir5Ni10S16, a New Mineral Species, Its Associations and Genetic Features, from the Sisim River Placer Zone, Eastern Sayans». Russian Geology and Geophysics, 63, 12, 01-12-2022, pàg. 1373–1387. DOI: https://doi.org/10.2113/RGG20224455 [Consulta: 31 març 2023].
# Vieja argentea

Vieja argentea és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 27 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Amèrica Central: conca del riu Usumacinta.

## Referències

* ↑ Fernández-Yépez, A. 1969. Contribución al conocimiento de los cichlidos. Evencias Núm. 22: 7 unnum. pp., Pls. 1-10.
* ↑ BioLib
* ↑ «Vieja argentea» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ [FishBase] (anglès)

## Bibliografia

* Allgayer, R. 1991. Vieja argentea (Pisces, Teleostei, Cichlidaae) une espèce nouvelle d'Amérique centrale. Rev. Fr. Cichlido. 1991: 2-15.
* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Fernández-Yépez, A. 1969. Contribución al conocimiento de los cichlidos. Evencias Núm. 22: 7 unnum. pp., Pls. 1-10.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Resolució 549 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 549 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 19 d'abril de 1984, després de recordar les resolucions anteriors del Consell de Seguretat de les Nacions Unides sobre el tema, així com l'estudi de l'informe del Secretari General de les Nacions Unides sobre la Força Provisional de les Nacions Unides a Líban (FPNUL) aprovada a la 426 (1978), el Consell va decidir ampliar el mandat de la FPNUL durant sis mesos més fins al 19 d'octubre de 1984.
El Consell, després, va reafirmar el mandat de la Força i va demanar al Secretari General que informés sobre els progressos realitzats respecte a l'aplicació de la resolució.
La resolució 549 va ser aprovada per 13 vots a cap, amb dues abstencions de la República Socialista Soviètica d'Ucraïna i la Unió Soviètica.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 501 a la 600 (1982 - 1987)
* Línia Blava
* Conflicte Israel-Líban

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Can Munt

Can Munt és una obra al municipi de Teià (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici de planta rectangular amb planta baixa i pis i cobert amb una teulada de quatre vessants, encara que pel damunt de la cornisa envolta tota la casa una gran balustrada de tipus neoclàssic. Els elements de la façana es distribueixen respecte a un eix de simetria. En la part central hi ha un petit porxo, suportat per columnetes de ferro colat i emmarcat per pilastres gegants adossades a la paret i coronades amb capitells corintis. Encapçala la façana un frontó semicircular.
L'edifici també consta d'una capella, que exteriorment no sobresurt de la planta rectangular i que se situa en l'angle esquerre de la façana posterior. Es pot reconèixer des de l'exterior per les dues finestres d'arc apuntat amb vitralls.
La casa s'envolta d'una grandiosa quantitat de terreny que inclou un jardí de tipus neoclàssic, amb balustrades, pèrgoles, rotondes, terrasses, hídries, fonts i estanys artificials o una piscina en forma de ronyó construïda al segle xx. Hi ha també altres annexos, com és el cas de les cavallerisses.
L'any 1984 la casa estava en venda, restant mig buida quant a mobiliari.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Munt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Sant Miquel del Cinca

Sant Miquel del Cinca (català), Sant Miguel d'a Cinca (aragonès), San Miguel del Cinca (castellà) és un municipi aragonès a la província d'Osca i enquadrat a la comarca del Cinca Mitjà.
Comprèn les entitats de població següents: Pomar de Cinca, Estiche i Santalecina.

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Aragonesa, San Miguel del Cinca
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Pomar». Arxivat de l'original el 2016-09-19. [Consulta: 2 setembre 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Estiche». Arxivat de l'original el 2016-09-19. [Consulta: 2 setembre 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Santa Lecina». Arxivat de l'original el 2016-09-19. [Consulta: 2 setembre 2016].
# Tarumovka

Tarumovka (en rus: Тарумовка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 12 habitants. Pertany al districte municipal de Petrovsk.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el 2021-09-08.
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Repaix

Repaix és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 82 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Repaix era de 82 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 48 habitatges, 36 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 46 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 36 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 4 en tenien quatre i 30 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Repaix el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 52 persones, 35 eren actives i 17 eren inactives. De les 35 persones actives 34 estaven ocupades (21 homes i 13 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 17 persones inactives 6 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Repaix hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Repaix a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Repaix a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Kuwahara

Kuwahara és el nom dels següents personatges:
* Katsuyoshi Kuwahara (Prefectura de Shizuoka, 1944), futbolista japonès
* Yasuyuki Kuwahara (Prefectura d'Hiroshima, 1942), futbolista japonès
# Monesma de Benavarri

Monesma de Benavarri és un antic municipi de la Ribagorça, annexat el 1970 al de Queixigar (llevat de l'antic terme de Sant Esteve del Mall d'aquest darrer municipi, annexat al de la Pobla de Roda), que formen l'anomenat Monesma i Queixigar.
L'antic terme s'estén a la divisòria d'aigües de la Noguera Ribagorçana i del riu de Queixigar, i és accidentat principalment per les serres de Giró (1.105 m alt) i de Palleroa (1.129 m alt) —amb el santuari de Palleroa—, a l'extrem nord-occidental de la qual s'alça, a 1.229 m alt, el tossal de Monesma, on s'aixequen les ruïnes del castell de Monesma, que domina el poble de l'Abadia, antic cap del municipi.
L'antic terme comprenia, a més, les caseries de Noguero, Puiol i la Torre, i diversos despoblats: el de Sant Antoni, Colatxoa, Giró i Soliveta. L'economia tradicional ha estat basada en una magra agricultura (cereals, oliveres i algunes hortes) i ramaderia (especialment bestiar oví).
# Vieja guttulata

Vieja guttulata és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Amèrica Central: vessant pacífic de Guatemala.

## Referències

* ↑ Fernández-Yépez, A. 1969. Contribución al conocimiento de los cichlidos. Evencias Núm. 22: 7 unnum. pp., Pls. 1-10.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Vieja guttulata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Conkel, D., 1993. Cichlids of North and Central America. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units.
* Fernández-Yépez, A. 1969. Contribución al conocimiento de los cichlidos. Evencias Núm. 22: 7 unnum. pp., Pls. 1-10.
* Günther, A. 1864. Report of a collection of fishes made by Messrs. Dow, Godman, and Salvin in Guatemala. Proceedings of the Zoological Society of London. 1864 (pt 1): 144-154.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.