OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ampache

Ampache és un programari de tipus lliure basat en pàgines Web amb funcionalitat de gestió de fitxers i servidor de dades àudio/vídeo (streaming : flux de dades multimèdia). El nom Ampache és una combinació del mots Amplificador i Apache. La mascota d'Ampache és un esquirol anomenat Fraz.

## Característiques

* L'objectiu d'Ampache és de permetre l'accés remot a arxius i material multimèdia.
* Permet l'accés privat però també habilita el mode administrador per a relaitzar registres.
* Funcionalitat simple, segura i ràpida.
* Compatible amb qualsevol arquitectura que suporti el llenguatge PHP.

## Programari compatible

Altres aplicacions que es poden connectar (plug-ins) amb Ampache :
* Amarok (2.x)
* Coherence (UPNP A/V MediaServer)
* Rhythmbox Plugin
* Terratec Noxon iRadio
* Just Player (aplicació Android)
* Traxstar (Traxstar Radio Automation basat en Ampache (beta))
* Ampache Mobile (client WebOS)
* AmpachPre (client WebOS)
* AmpacheX (aplicació iPod Touch/iPhone)
* iAmpache (aplicació iPod Touch/iPhone)
* Lullaby (Native Android Application - basat en Amdroid)
* Ampacheberry (client Ampache per a BlackBerry)
* Ampache HTML5 Player (Aplicació Google Chrome)
* Des de la versió 3.7.0, Ampache és compatible amb clients Subsonic i Plex.
Sistemes operatius amb Ampache :
* Arch Linux
* FreeBSD
* Gentoo
* Mandriva
* SUSE
* Ubuntu

## Referències

* ↑ Ampache. «Ampache - Music Streaming Server» (en anglès). http://ampache.org/.+[Consulta: 26 setembre 2017].
* ↑ «Setting Up Your Own Personal Music Cloud with Ampache | thejimmahknows» (en anglès). http://thejimmahknows.com. Arxivat de l'original el 2017-09-26. [Consulta: 26 setembre 2017].
* ↑ «Ampache» (en anglès). https://github.com.+[Consulta: 26 setembre 2017].
# Lairac (Cruesa)

Lairac (en francès Leyrat) és una localitat i comuna de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 175 habitants. Està integrada a la Communauté de communes du Pays de Boussac.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 304 | 243 | 215 | 193 | 175 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Rosine Romaine | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Lenz

Lenz és un fragment de novel·la breu escrit per Georg Büchner a Estrasburg a començaments del 1836. Es tracta de l'única narració en prosa de l'autor. La història està basada en documents del diari de Jean Frédéric Oberlin. Jakob Michael Reinhold Lenz, un poeta pertanyent al moviment Sturm und Drang i amic de Goethe, n'és el protagonista. El març de 1776 Lenz coneix a Goethe a la ciutat de Weimar; més endavant comença a patir una malaltia mental i és enviat a la vicaria d'Oberlin al Steintal, incident que ocupa la major part del relat, escrit en forma de document clínic, però així mateix deixant lloc per a un to poètic i visionari. Tot i que Büchner va deixar inacabat aquesta novel·la al morir per malaltia a l'exili el 1837, la crítica literària el considera un precursor del modernisme literari i el teatre contemporani. La seva influència en escriptors posteriors ha estat immensa. La història va ser adaptada en forma d'òpera de cambra per Wolfgang Rihm el 1978 sota el títol de Jakob Lenz.

## Edicions en català

* Georg Büchner, Lenz, Adesiara, Martorell, 2009, ISBN 9788492405190

## Versions cinematogràfiques

* LENZ, dirigida per George Moorse, Alemanya 1971, 130 Minuten
* Lenz, dirigida per Alexandre Rockwell, EUA 1981
* Lenz, dirigida per Oliver Hockenhull, Alemanya 1985, curtmetratge
* Lenz, dirigida per András Szirtes, Hongria 1987, 100 minuts
* Im Steintal dirigida per Jürgen Lodemann, Alemanya 1988, SWR, 43 minuts
* Lenz - Ich aber werde dunkel sein, dirigida per Egon Günther, Alemanya 1992, 90 minuts
* Lenz échapé, dirigida per Dominique Marchais, França 2003
* Lenz dirigida per Marco Franchini, Itàlia 2004
* LENZ, dirigida per Thomas Imbach, actors: Milan Peschel, Barbara Maurer, Noah Gsell, Barbara Heynen, Suïssa 2006, 95 minuts
* LENZ. dirigida per Andreas Morell, actors: Barnaby Metschurat, Karoline Teska, Deutschland 2009, 89 minuts

## Vegeu també

* Woyzeck

## Referències

* ↑ Ricarda Hirte, Büchners Kunstanschauung und anthropologische Menschenauffassung, Revista de Filología Alemana
* ↑ «Lenz». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Els Quadros

Els Quadros és una masia situada al municipi de Llobera, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Catàleg de masies i cases rurals». Ajuntament de Llobera. [Consulta: 26 desembre 2021].
# Quadrats

Quadrats és un joc abstracte que es juga amb paper i llapis entre dos jugadors. L'objectiu és sumar punts creant quadrats. Es parteix d'un full quadriculat (o blanc però amb punts marcats). Cada jugador al seu torn ha de dibuixar una línia que uneixi dos punts, és a dir, ha de resseguir una línia d'una quadrícula horitzontal o vertical. Pot triar fer línies separades o seguir el dibuix de quadrats ja començats. Qui dibuixa la quarta línia de la quadrícula, tancant el quadrat, el reclama, guanya un punt i torna a tirar. L'estratègia consisteix a formar combinacions perquè l'altre es vegi obligat a fer la tercera línia d'un quadrat, de mode que un pugui tancat i repetir torn.
El joc va ser creat per Édouard Lucas el 1889 i es pot jugar amb un tauler (paper) de qualsevol mida: com més quadrícules més llarga és una partida. Han aparegut versions per a més jugadors o taulers amb formes especials que limiten els quadrats als extrems. Igualment, s'han desenvolupat versions electròniques del joc per fer partides a l'ordinador o en xarxa. Aquest joc desenvolupa la competència matemàtica.

## Referències

* ↑ «Dots and Boxes» (en anglès). [Consulta: 9 setembre 2011].
Viccionari
# Principat de Sèrbia

El Principat de Sèrbia (en serbi:: Kneževina Srbija, escrit en alfabet ciríl·lic: Кнежевина Србија) va ser un estat que va existir entre els anys 1815 i 1882. Va ser fundat després del Segon Aixecament Serbi el 1815 i va existir fins al 1882, quan va ser proclamat el regne de Sèrbia.

## La Revolució Sèrbia

La resistència sèrbia a la dominació otomana, que va ser durant molt de temps latent, va esclatar als principis del segle xix, amb l'esclat de les dues insurreccions, la Primera l'any 1804, i la Segona l'any 1815. L'Imperi Otomà ja estava en una crisi molt profunda, el que es reflectia en la posició extremadament difícil de la població cristiana dins de l'imperi.
L'aixecament serbi no va ser només una rebel·lió nacional, sinó també una revolució social, després de la qual Sèrbia va experimentar un progrés perquè va acceptar els valors de la societat burgesa. Com a resultat d'aquests aixecaments i les guerres contra l'Imperi Otomà, va sorgir el Principat de Sèrbia que va rebre autonomia amb la Convenció d'Akkerman de 1826 i va ser internacionalment reconegut l'any 1878.

## Governants

El Principat va ser governat per la dinastia Obrenović, excepte el període del príncep Aleksandar (Alexandre), de la dinastia Karađorđević. Els prínceps Milos i Mihailo Obrenović van regnar dues vegades cadascun.
* Miloš Obrenović (1815-1839), primer regnat.
* Milan Obrenović II (1839), va regnar 26 dies i va morir.
* Miquel Obrenović III (1839-1842), primer regnat.
* Alexandre Karađorđević (1842-1858)
* Miloš Obrenović (1858-1860), segon regnat.
* Miquel Obrenović III (1860-1868), segon regnat.
* Milan IV (1868-1882)

## Evolució territorial

Durant la seva existència, el principat de Sèrbia va creixent cap al Sud, annexionant-se territoris anteriorment sota domini otomà.
* Principat de Sèrbia el 1817
* Principat de Sèrbia el 1833
* El Principat i després Regne de Sèrbia entre 1878 i 1912
* El Principat de Sèrbia dins l'Imperi Otomà, i el Voivodat de Sèrbia i Banat de Temeschwar dins de l'Imperi Austríac

## Referències

* ↑ Kingsbury, Damien. Separatism and the State (en anglès). Taylor & Francis, 2021, p. 25. ISBN 9781000368703.
* ↑ Stavrianos, L.S.. The Balkans since 1453 (en anglès). C. Hurst & Co. Publishers, 2000, p. 288–289 (Age of Nationalism 1815–1878). ISBN 1-85065-551-0.

## Vegeu també

* Congrés de Berlín de 1878
# Cal Coix (Argentona)

Cal Coix és una masia d'Argentona (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de tipus basilical, de teulada a dues vessants, aprofitant el cos central amb un pis més elevat destinat a golfes. Aquestes darreres ostenten a la finestra central un matacà de defensa, situat entre dues finestres. La casa té, a més de les golfes, planta baixa dividida en tres cossos perpendiculars a la façana, pis amb les cambres repartides entre els tres cossos de la façana principal i el central de la part posterior. A la façana, damunt el gran portal rodó dovellat, hi ha un gran finestral i un rellotge de sol a l'esquerra. La part de les obertures és treballada en pedra amb cornises senzilles, arrebossat i lliscat de calç.

## Referències

* ↑ «Cal Coix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2016].
# República Soviètica de Stàvropol

La república Soviètica de Stàvropol fou un efímer estat bolxevic proclamat a Stàvropol el 1918.
El bolxevics es van revoltar a Stàvropol i van prendre el poder l'1 de gener de 1918 proclamant la república sota el cap executiu Grigori Ivanovitx Msxeriakov. El març naixia la República Soviètica de la Mar Negra a Tuapsé i Novorossisk i l'abril la república Soviètica del Kuban a Ekaterinodar. El 14 de maig amb els blancs a les portes de la capital, I. K. Dejneko va agafar la direcció executiva. El 21 de maig de 1918 la ciutat de Stàvropol era ocupada pels blancs i el govern bolxevic es va traslladar a Nevinnomissk. Els blancs van completar el control de tota l'antiga república el desembre.
El 30 de maig l'avanç de les tropes alemanyes va forçar la unió dels soviets de Kuban i la Mar Negra. La fusió de les dues repúbliques soviètiques fou ratificada el 6 de juliol i ja el dia 7 la república fusionada (República Soviètica del Kuban - Mar Negra) acordava la unió amb la república Soviètica de Stàvropol (o el que en quedava) per formar la República Soviètica del Nord del Caucas (21 de juny de 1918). Stravropol fou reconquerida pels bolxevics el 29 de febrer de 1920.
# Clarington

Clarington és una vila dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 444 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clarington tenia 444 habitants, 182 habitatges, i 125 famílies. La densitat de població era de 153,1 habitants per km².
Dels 182 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,6% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 23,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.281 $ i la renda mediana per família de 31.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.750 $ mentre que les dones 20.938 $. La renda per capita de la població era de 13.730 $. Aproximadament el 21,4% de les famílies i el 25,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clarington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clarington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Colección de Documentos Inéditos para la Historia de España

La Colección de Documentos Inéditos para la Historia de España (Sigla biogràfica: CODOIN) és una sèrie documental que consta de 113 volums, publicat entre el 1842 i el 1895, més 2 d'índexs, nomenats Catálogo de la Colección de documentos inéditos de Julian Paz, apareguts en 1930-31. El CODOIN fou dirigit, en el seu inici, per Martín Fernández de Navarrete, Miquel Salvà i Pedro Sáinz de Baranda, i posteriorment, els marquesos de Pidal i de Miraflores, José Sancho Rayón, Francisco de Zabálburu i el marquès de Fuensanta del Valle.
En la col·lecció s'hi apleguen documents, en general dels segles xvi i xvii (com la versió castellana de l'anomenada Crònica de Miquel Parets o la correspondència d'Hug de Montcada i de Lluís de Requesens i del seu germà Joan de Zúñiga amb la cort), transcrits en ortografia moderna, escollits sense gaire criteri, especialment els darrers volums.

## Volums i editors

* Volums 1-5: M.F. Navarrete, Miquel Salvà i Pedro Sáinz de Baranda.
* Volums 6-22: Miquel Salvà i Pedro Sáinz de Baranda.
* Volum 23: Miquel Salvà.
* Volums 24-31: Marquès de Pidal i Miquel Salvà.
* Volums 32-47: Marquès de Pidal, Marquès de Miraflores i Miquel Salvà.
* Volums 48-56: Marquès de Miraflores i Miquel Salvà.
* Volums 57-59: Miquel Salvà i Marquès de La Fuensanta del Valle.
* Volums 60-67: Marquès de La Fuensanta del Valle i José Sancho Rayón.
* Volums 68-102: Marquès de La Fuensanta del Valle, José Sancho Rayón i Francisco de Zabalburu.
* Volums 103-112: Marquès de La Fuensanta del Valle.

## Referències

* ↑ «Colección de Documentos Inéditos para la Historia de España». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* http://revistas.um.es/analesdoc/article/viewFile/70271/67741 Arxivat 2010-03-03 a Wayback Machine.
# Leucofosfita

La leucofosfita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany i dona nom al grup de la leucofosfita.

## Característiques

La leucofosfita és un fosfat de fórmula química KFe$^{3+}$₂(PO₄)₂(OH)·2H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1932. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades al Museu d'Austràlia Occidental, a Perth, amb els números de referència: m.69.1991 i mdc6129.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta als monts Ninghanboun, al llac Weelhamby, dins el comtat de Perenjori (Austràlia Occidental, Austràlia). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta, inclos l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Leucophosphite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 novembre 2021].
# Leucofanita

La leucofanita és un mineral de la classe dels silicats.

## Característiques

La leucofanita és un inosilicat de fórmula química NaCaBeSi₂O₆F. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la leucofanita pertany a «09.DH - Inosilicats amb 4 cadenes senzilles periòdiques, Si₄O₁₂» juntament amb els següents minerals: ohmilita, haradaïta, suzukiïta, batisita, shcherbakovita, taikanita, krauskopfita, balangeroïta, gageïta, enigmatita, dorrita, høgtuvaïta, krinovita, makarochkinita, rhönita, serendibita, welshita, wilkinsonita, safirina, khmaralita, surinamita, deerita, howieïta, taneyamalita, johninnesita i agrel·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1840 a Låven, a Langesundsfjorden, Larvik (Vestfold, Noruega). Sol trobar-se associada a altres minerals com: albita, ortoclasa, natrolita, analcima, serandita, aegirina, polilitionita, ancylita, astrofil·lita, catapleiïta, epididimita, rodocrosita i fluorita.

## Referències

* ↑ «Leucophanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 octubre 2016].
* ↑ «Leucophanite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 8 octubre 2016].
# Colibrí de cua metàl·lica ventregrís

El colibrí de cua metàl·lica ventregrís(Taphrolesbia griseiventris) és una espècie d'ocell de la subfamília dels lesbins (Lesbiinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae) i única espècie del gènere Taphrolesbia (Simon, 1918). Aquest colibrí habita zones andines del Perú nord-occidental.

## Referències

* ↑ «Colibrí de cua metàl·lica ventregrís». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Concentració de població designada pel cens

Una concentració de població designada pel cens o en anglès un Census-designated Place (CDP) és un tipus d'entitat de població identificada per l'Oficina del Cens dels Estats Units per a finalitats estadístiques. Els CDP s'assignen en cada cens decennal com a contrapartida dels Incorporated Places com ciutats, pobles i viles. Són comunitats que manquen de govern local, però que físicament s'assemblen al les altres. Els CDP es designen per a proveir informació dels assentaments que estan localitzats. Els límits dels CPD no tenen cap estatus legal.

## Referències

* ↑ Definició al glossari del Cens

## Vegeu també

* Àrea no incorporada
* Valley View (Comtat de York)
* U.S. Census Bureau, Geography Division, "Cartographic Boundary Files", Census-designated place. Cartographic Operations Branch, July 18, 2001.
* U.S. Census Bureau, "Census 2000 Statistical Areas Boundary Criteria", Census Designated Places (CDPs) - Census 2000 Criteria.
* U.S. Census Bureau, Geographic Areas Reference Manual, United States Department of Commerce.
# Clàssica de Sant Sebastià 2016

La Clàssica de Sant Sebastià 2016 va ser la 36a edició de la Clàssica de Sant Sebastià i es disputà el dissabte 30 de juliol de 2016 a Euskadi sobre un recorregut de 220,2 quilòmetres. La cursa començà i acabà a Sant Sebastià i fou la dinovena prova de l'UCI World Tour 2016.
El vencedor fou Bauke Mollema (Trek-Segafredo), seguit a pocs segons per Tony Gallopin (Lotto Soudal) i Alejandro Valverde (Movistar Team). El català Joaquim Rodríguez (Team Katusha) acabà en quarta posició després que un atac seu dinamités la cursa en la darrera ascensió. En els darrers metres de l'ascensió fou agafat per Mollema, Gallopin i Valverde. Mollema aprofità un moment d'indecisió per atacar en els primers metres de descens i guanyar la cursa en solitari.

## Equips

20 equips participen en aquesta edició de la Clàssica de Sant Sebastià, els 18 equips World Tour i dos equips continentals professionals: Caja Rural-Seguros RGA i Cofidis.
| Núm. | Codi | Equip |
| 1-8 | OBE | Orica-BikeExchange |
| 11-18 | TNK | Team Tinkoff |
| 21-28 | MOV | Movistar Team |
| 31-38 | BMC | BMC Racing Team |
| 41-48 | SKY | Team Sky |
| 51-58 | EQS | Etixx-Quick Step |
| 61-68 | KAT | Team Katusha |
| 71-78 | FDJ | FDJ |
| 81-88 | AST | Astana Qazaqstan Team |
| 91-98 | TLJ | Team LottoNL-Jumbo |
| Núm. | Codi | Equip |
| 101-108 | LAM | Lampre-Merida |
| 111-118 | TFS | Trek-Segafredo |
| 121-128 | TGA | Team Giant-Alpecin |
| 131-138 | CDT | Cannondale-Drapac Pro Cycling Team |
| 141-148 | LTS | Lotto Soudal |
| 151-158 | ALM | AG2R La Mondiale |
| 161-168 | IAM | IAM Cycling |
| 171-178 | DDD | Dimension Data |
| 181-188 | CJR | Caja Rural-Seguros RGA |
| 191-198 | COF | Cofidis |

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Mollema aprofita l'atac de Purito i s'endú la Clàssica». L'Esportiu, 31-07-2016 [Consulta: 31 juliol 2016].
* ↑ «2016 Clásica de San Sebastián Teams». Pro Cycling Stats. [Consulta: 28 juliol 2016].
# Francesc Baixauli i Mena

Francesc Baixauli i Mena (Silla, 1963) és un polític valencià, alcalde del seu poble natal (1991-1999 i 2007-2011) pel Partit Socialista del País Valencià (PSPV), partit en què va militar fins al 2012.
És regidor a l'Ajuntament de Silla des del 1983 i fou secretari general de l'agrupació local del PSPV entre 1988 i 1993. Ha estat diputat provincial i president de la Junta Rectora del Parc Natural de l'Albufera de València entre 1989 i 1999, ja que professionalment ha estat pescador al llac. Des del 2000 ha format part de l'executiva del PSPV i fins al 2012 va ser membre del comité nacional.
Francesc Baixauli també ha escrit quatre novel·les: L'ombra del tamariu (1999), Dama Girarda (2006), El viatge de Batuta (2010) i El llibre del tarquim (2014).

## Referències

* ↑ La decència de Baixauli article a El Punt Avui del 5 de juliol de 2012
* ↑ Francesc Baixauli presenta en societat "El viatge de Batuta", a HortaNoticies.com del 30/08/2010

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2011-07-07 a Wayback Machine.
# Nepal Standard Time

Nepal Standard Time (NST) és la zona horària del Nepal. Amb una relació amb el Temps universal coordinat (UTC) de +5:45, el Nepal Standard Time és una de les dues úniques zones horàries del món amb un increment de 45 minuts respecte al UTC. Les Illes Chatham, que fan servir el Chatham Island Standard Time també tenen un increment de 45 minuts, en aquest cas de UTC+12:45. Aquest temps és una aproximació a l'horari mitjà local de Kathmandu, que és 5:41:16 en relació a l'UTC.

## Referències

* ↑ Gurung, Trishna. «15 minutes of fame». Nepali Times. Arxivat de l'original el 25 de juliol 2011. [Consulta: 3 setembre 2012].

## Vegeu també

* UTC+5:45

## Enllaços externs

* Nepali Time
# Nepas

Nepas és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Francesc II de les Dues Sicílies

Francesc II de les Dues Sicílies (Caserta, 1836 - Arco, Trento, 1894) fou l'últim monarca del Regne independent de les Dues Sicílies, així com l'últim representant de la branca cadet dels Borbó-Dues Sicílies al tron de Nàpols i Sicília.

## Naixement i Família

Fill del rei Ferran II de les Dues Sicílies i de la princesa Maria Cristina de Savoia. Era net per via paterna del rei Francesc I de les Dues Sicílies i de la princesa Maria Isabel d'Espanya; per via materna, ho era del rei Víctor Manuel I de Sardenya i de l'arxiduquessa Maria Teresa d'Àustria-Este.
Casat l'any 1859 amb la duquessa Maria Sofia de Baviera, filla del duc Maximilià de Baviera i de la princesa Lluïsa de Baviera, la parella tingué una única filla, Cristina, que tan sols visqué tres mesos i sobre l'autèntica paternitat de la qual hi ha seriosos dubtes.

## El regnat

Ascendí al tron l'any 1859 després de la mort del seu pare, el rei Ferran II de les Dues Sicílies. Francesc rebé importants ofertes de Cavour, en què s'oferia a Francesc la meitat dels Estats Vaticans a canvi que col·laborés i acceptés l'engrandiment del Piemont. L'oferta fou rebutjada per Francesc.
El mes de maig de l'any 1860, Giusseppe Garibaldi i mil camises roges desembarcaren a la badia de Marsala i ocuparen en pocs dies l'illa de Sicília sense trobar gaire resistència militar dels reialistes. Garibaldi i els seus soldats passaren a Nàpols i ocuparen la capital del regne. La família reial es refugià a Gaeta, on resistiren gairebé un any. L'any 1861, la totalitat de l'antic Regne de les Dues Sicílies era incorporat a la nova Itàlia.

## L'exili

Francesc i la seva muller s'instal·laren a Roma, on reberen el suport papal. Amb l'ocupació italiana del Laci i de Roma, Francesc i Maria Sofia hagueren de marxar de Roma. La parella se separà de facto i seguiren camins diferents. Francesc s'instal·là al Tirol fins a la seva mort.
Malgrat que, durant el breu regnat de Francesc, es portaren a terme dures repressions contra els liberals i qualsevol moviment democràtic, la valentia de la seva resistència durant el setge de Gaeta li atorgà una certa aura heroica.

## Referències

* ↑ «Francesc II de les Dues Sicílies». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Davis, Paul K. Besieged: 100 Great Sieges from Jericho to Sarajevo (en anglès). Oxford University Press, 2003, p. 233. ISBN 0195219309.