OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peñaranda

«Peñaranda» té aquests significats:
* Toponímia:
** Peñaranda de Bracamonte, municipi a la província de Salamanca (comunitat autònoma de Castella i Lleó, Espanya)
** Peñaranda de Duero, municipi a la comarca de Ribera del Duero (província de Burgos, Castella i Lleó, Espanya)
** Partit judicial de Peñaranda de Bracamonte, partit judicial a la província de Salamanca
** Tierra de Peñaranda, comarca a la província de Salamanca (Castella i Lleó)
* Biografies:
** Enrique Peñaranda del Castillo (La Paz, Bolívia, 1892 - Madrid, Espanya, 1969), militar i President de Bolívia
** Lluís Peñaranda i Pons (Barcelona, 1947 - Figueres, 2010), pintor, il·lustrador, dissenyador gràfic i format en artteràpia
# País d'imposició

Els països d'imposició van ser, a l'època de l'antic règim francès, a l'edat moderna, uns territoris conquerits pels reis borbons francesos on van imposar durs impostos abans i tot de desplegar una estructura política. En principi era una expressió fiscal i financera per a designar aquells territoris que pagaven impostos directes al rei, que en tenia lliure disposició. La versió oficialista divulgada per l'Estat francès remet aquesta qüestió a una simple explicació fiscal. En contrast, existien els països lliures d'imposició, "països d'elecció" i "països d'Estat". Els d'Estat eren més antics que els d'imposició, mentre que els d'elecció ja eren francesos des de molt abans dels reis capets.
Per tal d'evitar que aquests territoris recentment adquirits es revoltessin, el rei francès va decidir asfixiar-los, no donant-los l'elecció de tenir les seves pròpies institucions financeres o d'una altra mena.
Els països d'imposició eren Còrsega, Alsàcia, Lorena, els Tres Bisbats, el Ducat de Bar i el Rosselló.

## Vegeu també

* País d'elecció
* País d'estat

## Referències

* 1 2 Larousse, Éditions. «Encyclopédie Larousse en ligne - généralité» (en francès). [Consulta: 29 desembre 2018].
# País de 's-Hertogenrade

El país de 's-Hertogenrade era una senyoria als entorns de la ciutat del mateix nom (en alemany: Herzogenrath) fins al 1288. El castell fortificat de Rode, al marge esquerre del riu Worm i l'abadia de Kloosterrade o Rolduc i el nucli de Kerkrade en formaven el centre. Des del 1288 va fer part dels països enllà del Mosa del ducat de Brabant, al qual va mantenir certes institucions pròpies.
El 1661, el Tractat de partició entre Espanya i república de les Set Províncies Unides va atorgar el territori a la República. Després del Tractat de París (1815), el país s'esquinçarà entre el Regne Unit dels Països Baixos i Prússia.

## Geografia

El mot rade o rode (i les variacions roth, raedt, rath…) que hom troba en molts topónims significa terres que provenen de selves arrabassades.
Els pobles n'eren
** avui a Alemanya: Herzogenrath, Merkstein, Übach i Welz
** avui als Països Baixos: Gulpen, Kerkrade, Margraten, Simpelveld, Ubach over Worms i Vaals.

## Vegeu també

Per a la història després del 1288, vegeu també països enllà del Mosa.
# País d'elecció

Un país d'elecció va ser un sistema que van imposar els reis Borbons a França durant l'Antic Règim a aquells territoris recentment conquistats. Per tal d'evitar que es revoltessin, la monarquia va ofegar-los amb impostos. El país d'elecció, també anomenat de "no elecció", són aquells territoris més vells en comparació als "països d'imposició" de recent adquisició. Els d'elecció recollien l'impost mitjançant polítics locals, mentre que el d'imposició simplement no podia tenir institucions fiscals. La versió oficialista divulgada per l'Estat francès remet aquesta qüestió a una simple explicació fiscal. En contrast, existien els"països d'Estat", que eren més antics que els d'imposició, i com a tals, no havien de fer front a aquestes mesures, tot i haver de pagar igualment impostos.

## Vegeu també

* País d'imposició
* País d'estat
# Clerita

La clerita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la berthierita. Rep el nom en honor d'Onisim Yegorovitch (Egorovich) Kler (Онисим Егорович Клер) (Suïssa, 25 de febrer de 1845 - Rússia, 18 de gener de 1920), naturalista i membre honorari de la Societat Mineralògica Russa.

## Característiques

La clerita és una sulfosal de fórmula química MnSb₂S₄. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1996. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la clerita pertany a «02.HA: Sulfosals de l'arquetip SnS, amb Cu, Ag, Fe (sense Pb)» juntament amb els següents minerals: calcostibita, emplectita, miargirita, berthierita, garavel·lita, aramayoïta i baumstarkita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu mineralògic dels Urals, a Iekaterinburg, Rússia.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit d'or de Vorontsovskoe, a la localitat de Turinsk, dins el raion de Serov (óblast de Sverdlovsk, Rússia). També ha estat descrita al dipòsit d'or d'Hemlo, a Ontario (Canadà), i a les mines japoneses de Hohka i Tokoya, totes dues a la prefectura de Shimane. Aquests indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Clerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r desembre 2020].
# Colònia penitenciària de Mettray

La colònia penitenciària de Mettray, destinada a rehabilitar joves delinqüents i situat a Mettray, petita localitat d'Indre i Loira (França), va ser creada el 1840 i tancada el 1939. Una reobertura s'efectua el 1957 per Marcel Tomeno per a menors retardats mitjans i lleugers (14-18 anys).

## Missió

Concebut i dirigit per Frédéric-Auguste Demetz, aquest establiment privat (sense muralles) implicava, a més a més del refectori i els dormitoris comuns, una capella, tallers, estables, vastos camps conreats i fins i tot una pedrera de pedres. Es tractava de regenerar, amb el contacte amb la natura, pel treball manual i l'oració, els adolescents que la presó hauria pervertit segurament. La divisa de Demetz -que havia estudiat els sistemes penitenciaris d'altres països- era: «Millorar l'home per la terra i la terra per l'home».

## Estructura

La colònia penitenciària de Mettray estava dividida en famílies, amb un adult cap de família per a cadascuna. Els pensionats tenien el cap afaitat i portaven un uniforme. La instrucció (una hora al dia amb una mica de càlcul, de lectura i d'escriptura) semblava poc. El treball era penós, els aliments mediocres i les faltes pesadament sancionades. Aquesta disciplina no va poder impedir els vicis engendrats per la promiscuïtat. I la institució, portada al començament per l'entusiasme dels seus promotors, coneixerà aleshores problemes financers, periclitar, i acabà sent tancada el 1939.

## Vegeu també

L'escriptor francès Jean Genet ha evocat al seu llibre El Miracle de la Rosa l'experiència que va viure a Mettray.
* Eduquer et punir. La colonie agricole et pénitentiaire de Mettray (1859-1937), per Luc Forlivesi, Georges-François Pottier et Sophie Chassat, Presses universitaires de Rennes, octobre 2005, 256 p.
* El filòsof francès Michel Foucault en parla llargament a la tercera part (III Le carcéral - pàg. 343) del quart capítol (IV Prison) de l'obra vigilar i castigar.
# Pieve di Cento

Pieve di Cento (en dialecte bolonyès: Pîv d Zent) és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Bolonya (antiga província de Bolonya), a la regió italiana d'Emilia-Romagna, situat uns 25 km al nord de Bolonya.
L'1 de gener de 2018 tenia 7.068 habitants.

## Danys sísmics

Dos terratrèmols importants van impactar a la regió l'any 2012, matant més de vint persones i deixant-ne milers sense llar. El primer tremolor es va produir d'hora al matí del 20 de maig; dues rèpliques més greus es van produir unes hores més tard, i una altra vegada nou dies després, causant un dany generalitzat, especialment als edificis ja debilitats pels anteriors terratrèmols.
A Pieve di Cento, la sacsejada va enfonsar la cúpula de l'església de Santa Maria Maggiore i va destruir la nau, i va amenaçar obres mestres del segle xvii de Guercino, Guido Reni i Lavinia Fontana, exposant-les als elements.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 12 febrer 2019].
* ↑ "Quakes Deal Irreparable Blow to an Italian Region's Cultural Heritage", New York Times, 3 juny 2012; consulta 24 gener 2016.

## Enllaços externs

* Pieve di Cento - Lloc web oficial (italià)
# Pic de la Pez

El Pic de la Pez és una muntanya de 3.024 m d'altitud, amb una prominència de 66 m, que es troba al massís de Bachimala, a la província d'Osca (Aragó).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Armengaud, André; Jolis, Agustí. Posets-Maladeta. 3a. ed.. Barcelona: Centre Excursionista de Catalunya, 1968 (Guies). DL B-29033-1968.
# Pic de la Mosquetosa

El Pic de la Mosquetosa és una muntanya de 1.454,4 metres d'altitud del límit dels termes de les comunes de Noedes i Orbanyà, totes dues de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a la zona sud-oest del terme d'Orbanyà i a la nord-est de la de Noedes. És bastant a prop a ponent del poble d'Orbanyà, i a llevant del lloc de Coma Pregona, del terme de Noedes, al nord-oest del Pic del Lloset i del Coll de Marsac i a prop al sud-est del Coll de la Mosquetosa.
És en una de zona molt concorreguda pels excursionistes de la Catalunya del Nord.

## Referències

* ↑ El Pic de la Mosquetosa en els ortofotomapes de l'IGN
# Pilar Pifarré i Matas

Pilar Pifarré i Matas (Barcelona, 1955) és una política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la VIII legislatura i secretària general del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Llicenciada en Filosofia i Ciències de l'Educació per la Universitat de Barcelona i màster en Funció Gerencial a les Administracions Públiques per ESADE. Ha ocupat diversos càrrecs al Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya el 1981-1996, Subdirectora general d'Administració i Directora General de Serveis del Departament de Cultura (1999-2004) i directora de Recursos Humans de l'Ajuntament de Sant Cugat del Vallès (2005-2006). Membre de CDC, ha estat elegida diputada per CiU a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2006.

## Referències

* ↑ «Pilar Pifarré serà la secretària general de Cultura en substitució de Xavier Solà». Diari Ara [Barcelona], 22-01-2013, p.. ISSN: 2014-010X.

## Enllaços externs

* Bloc personal de Pilar Pifarré Arxivat 2008-04-10 a Wayback Machine.
# Pilar Perea Moreno

María Pilar Perea Moreno (Madrid, 1969) és una pintora, pianista i política espanyola, regidora de l'Ajuntament de Madrid des de 2019.
Va llicenciar-se en Belles Arts i va obtenir un títol de Piano al Conservatori de Madrid. Docent de música durant dues dècades, ha treballat a l'Aula de Música d'Alcalá d'Henares, a l'Escola Waldorf i a La Casa Encendida.
Experta en cultura i coordinadora del projecte municipal «Madrid en crudo», va ser vocal/assessora de l'Ajuntament de Madrid entre 2017 i 2019. Inclosa al número 16 de la llista de Més Madrid de cara a les eleccions municipals de 2019 a Madrid, va resultar electa regidora de l'Ajuntament de Madrid.

## Premis

* XXIV Premi BMW de Pintura (2009; primer premi per Menorca. Luis pensando)

## Referències

* ↑ «Pieza del mes marzo 2012» (en castellà). Ateneo de Madrid. [Consulta: 25 febrer 2020].
* 1 2 «Una física, un médico o el coportavoz de Equo Madrid acompañan a Carmena en su candidatura a las primarias de Más Madrid» (en castellà). La Vanguardia, 01-03-2019. [Consulta: 25 febrer 2020].
* ↑ «El 97% de los electores de Más Madrid apoya la lista de Carmena» (en castellà). Crónica Madrid, 19-03-2019. [Consulta: 25 febrer 2020].
* ↑ «Pilar Perea ganadora del XXIV Premio BMW de pintura» (en castellà). El Imparcial, 02-11-2009 [Consulta: 25 febrer 2020].
# Pinseque

Pinseque és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de la Ribera Alta de l'Ebre.
# Clytocerus zonzae

Clytocerus zonzae és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: l'illa de Còrsega.

## Referències

* ↑ Eaton, 1904. Ent. mon. Mag., 40, 59. Vol. 1, pàg. 773. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wagner, Rüdiger, 1993. Einige neue europäische Psychodiden (Diptera, Nematocera, Psychodidae). Entomofauna, vol. 14, pàgs. 401-415. «PDF».
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Club de Regatas Vasco da Gama (basquetbol)

El Club de Regatas Vasco da Gama Basquete és la secció de basquetbol del club Club de Regatas Vasco da Gama de la ciutat de Rio de Janeiro.

## Història

La secció de basquetbol va ser creada el dia 11 de maig de 1920. Entre els anys 1998 i 2001 visqué els seus millors anys, guanyant dos campionats brasilers, dos campionats sud-americans i dues lligues sud-americanes. El 1999 disputà l'Open McDonald's, perdent davant San Antonio Spurs. Fou el primer club brasiler en jugar un partit amb un equip de la NBA.

## Palmarès
### Basquetbol masculí

* Campionat brasiler de bàsquet:
** 2000, 2001
* Campionat sud-americà de clubs de bàsquet:
** 1998, 1999
* Lliga sud-americana de bàsquet:
** 1999, 2000
* Liga Ouro de Basquete (segona divisió):
** 2016
* Campionat de Rio de Janeiro:
** 1946, 1963, 1965, 1969, 1976, 1978, 1979, 1980, 1981, 1983, 1987, 1989, 1992, 1997, 2000, 2001

### Basquetbol femení

* 1 Lliga sud-americana de bàsquet:
** 2002
* 1 Campionat brasiler de bàsquet:
** 2001

## Referències

* ↑ «Perfil». lnb.com.br. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Perfil». latinbasket.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «95 anos de bola na cesta» (en portuguès). Club de Regatas Vasco da Gama, 11-05-2015. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ «História do Vasco da Gama» (en portuguès). vasco.com.br. Arxivat de l'original el 5 de març 2016. [Consulta: 18 gener 2016].
* ↑ «Sempre Vasco da Gama» (en portuguès). www.semprevasco.com. [Consulta: 29 setembre 2015].
* ↑ «Atrás de uma vaga no NBB, Vasco e Sport são confirmados na Liga Ouro» (en portuguès). globoesporte.com. [Consulta: 18 gener 2016].
* ↑ «Vasco vence Campo Mourão, fatura a Liga Ouro e volta à elite após 13 anos» (en portuguès). globoesporte.com, 10-06-2016. [Consulta: 11 juny 2016].
# Piedita

Piedita és una obra escultòrica del 1896 de Miquel Blay i Fàbrega. Està feta de guix i es troba al Museu de la Garrotxa. També se'n coneix un exemplar de marbre que al 1902 se'n feren sis exemplars amb bescuit de porcellana.

## Tema

És el retrat de la senyoreta Pietat d'Iturbe, filla de Trinitat Von Sholtz Helmensdorff, vídua d'Iturbe i Duquessa de Parcent. De gran, Piedita d'Hohenlohe, serà la mare d'Alfons d'Hohenlohe. Miquel Blay modelarà també un retrat de l amare de Piedita i un curiós grup d'ambdues.

## Descripció

Bust d'una nena fins al pit. Té les espatlles nues i es representen els volants de la part superior del vestit. Porta un graciós pentinat amb monyets als costats i tirabuixó al cap.
Presenta un modelat delicat i minuciós, artesanal en la vestimenta.

## Exposicions

* Un exemplar es va exposar a la Exposición General de Bellas Artes e Indústrias Artísticas de Madrid, 1899

## Bibliografia

* Miquel Blay i Fàbrega : 1866-1936 : l'escultura del sentiment. Girona: Fundació Caixa de Girona, DL 2000. ISBN 84-931615-0-0.
# Piedipartino

Piedipartino (en cors Pedipartinu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 19 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 20 | 36 | 27 | 9 | 12 | 19 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Pierre-Jean Stefani | PNC | |
# Piedimonte Etneo

Piedimonte Etneo (sicilià Piemunti) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Catània. L'any 2006 tenia 3.857 habitants. Limita amb els municipis de Calatabiano, Castiglione di Sicilia, Fiumefreddo di Sicilia, Linguaglossa, Mascali i Sant'Alfio.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Giuseppe Pidoto | Llista cívica |
# Piedimonte San Germano

Piedimonte San Germano és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 110 km al sud-est de Roma i a uns 35 km al sud-est de Frosinone.
Piedimonte San Germano limita amb els municipis d'Aquino, Colle San Magno, Terelle, Villa Santa Lucia, Castrocielo i Pignataro Interamna.
A 1 de gener de 2019 tenia 6.486 habitants.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# Clàssic de les lleis

El Fajing o Clàssic de les lleis o Cànon de les lleis (xinès tradicional: 法经, xinès simplificat: 法经, pinyin: 'Fǎ Jīng') és un treball atribuït a Li Kui, un erudit legalista que va viure a l'Estat de Wei durant el període dels Regnes Combatents de la història xinesa (475-220 aC). És el primer cànon jurídic definitiu de l'antiga Xina i va esdevenir la base de totes les obres legals posteriors.

## Referències

* ↑ “History of the Chinese Legal System”, Pu Jian, Central Radio & TV University Press octubre 2006 ISBN 7-304-02441-0/D•209, capítol quart, secció segona.
# Cocolitòfors

Els Cocolitòfors (coccolithophoridae) són algues unicel·lulars, protists i fitoplanctòniques pertanyents a diverses divisions botàniques d'haptòfits. Es caracteritzen per tenir plaques o escates de carbonat de calci de funcionalitat incerta que s'anomenen cocòlits (nanoplàncton calcari), importants com a microfòssils en micropaleontologia. Els cocolitòfors són pràcticament exclusius d'hàbitats marins i es troben en grans quantitats en la zona il·luminada (zona eufòtica). Un exemple de cocolitòfor global i dominant és Emiliania huxleyi.
La forma dels cocolitòfors és en cèl·lules esfèriques d'uns 15–100 micròmetres de diàmetre, tancades en plaques calacàries, cocòlits, d'uns 2–25 micròmetres de diàmetre.

## Enllaços externs

* University of California, Berkeley. Museum of Paleontology: "Introduction to the Prymnesiophyta".
* The Paleontology Portal: Calcareous Nanoplankton Arxivat 2021-01-23 a Wayback Machine.
# Plaine Commune

La Plaine Commune és una de les divisions o Établissement public territorial de la Metròpoli del Gran París creada al 2016.
Està formada per 9 municipis que pertanyen al districte de Saint-Denis del departament del Sena Saint-Denis.

## Municipis

* Aubervilliers
* La Courneuve
* Épinay-sur-Seine
* L'Île-Saint-Denis
* Pierrefitte-sur-Seine
* Saint-Denis
* Saint-Ouen
* Stains
* Villetaneuse

## Enllaços externs

* Pàgina oficial

## Referències

* ↑ Plaine Commune
# Colombiana

La colombiana és un tipus de cant flamenc que va ser creat pel cantaor Pepe Marchena el 1931. Hom el considera un dels estils més recents dins d'aquest art musical. El 1932, el mateix Pepe Marchena va gravar una versió de colombiana acompanyat pel guitarrista Ramón Montoya. El text conté sis versos de vuit síl·labes i el ritme aquesta influït per la música cubana, igual com ocorre amb altres pals flamencs d'influència hispanoamericana, com la guajira, la milonga i la rumba flamenca.
A partir de la seva creació, aquest estil es va divulgar ràpidament i va ser ben acollit pel públic, encara que els puristes el consideren allunyat dels cants autèntics. Ha estat interpretada per diversos artistes, destacant la versió ballada per Carmen Amaya, la instrumental interpretada per Paco de Lucía o les cantades per Pepe el Molinero, Rocío Jurado o Ana Reverte, que li afegeix una sèrie de matisos personals. També és cèlebre la colombiana Serranía del Brasil, que interpretava La Niña de la Puebla formant un duo amb el seu marit Luquitas de Marchena.

## Referències

* ↑ Antonio Hita Maldonado: El flamenco en la discografía antigua'. Universitat de Sevilla, 2002, ISBN 84-472-0725-0. Consultat l'1-11-2010
* ↑ Luis López Ruiz: Guía del flamenco, 2a edició, 2007, Akal edidiones S.A. ISBN 978-84-460-2670-9. Consultat l'1-11-2010
* ↑ «Radiolé: Flamenc de l'A a la Z, colombianes.». Arxivat de l'original el 2010-06-29. [Consulta: 12 abril 2012].
# Columbia University Press

Columbia University Press és una editorial universitària amb seu a la ciutat de Nova York i afiliada a la Universitat de Colúmbia. Actualment està dirigida per Jennifer Crewe (2014-present) i publica títols en humanitats i ciències, incloent els àmbits dels estudis literaris i culturals, història, treball social, sociologia, religió, pel·lícules i estudis internacionals.
Fundada el 1893, Columbia University Press és coneguda per publicar treballs de referència, com ara The Columbia Encyclopedia (1935–present), The Columbia Granger's Index to Poetry (en línia com a The Columbia World of Poetry Online) i The Columbia Gazetteer of the World (també en línia) i per la publicació de música.
El 2011, Columbia University Press va comprar l'editorial britànica Wallflower Press.

## Referències

* ↑ Camhi, Jeff. A Dam in the River: Releasing the Flow of University Ideas. Algora Publishing, 15 d'abril del 2013, p. 149 ss.. ISBN 978-0-87586-989-6.
* ↑ «Columbia University Press Acquires Wallflower Press». Publishers Weekly, 14-06-2011. [Consulta: 26 juny 2014].

## Enllaços externs

* (anglès) Web oficial
* (anglès) Columbia Earthscape
* (anglès) Columbia International Affairs en línia
* (anglès) Columbia Granger's World of Poetry
* (anglès) Columbia Gazetteer of the World Arxivat 2009-06-18 a Wayback Machine.