OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nancy Campbell

Nancy Campbell (Exeter, 12 de febrer de 1978) és una poeta, assagista, divulgadora, artista i editora britànica.

## Biografia

Graduada en Literatura anglesa per la Universitat d'Oxford, va completar la seva formació com a gravadora tipogràfica als Estats Units i Canadà. Quan va estar el 2010 realitzant una estada al Museu Upernavik a Groenlàndia va quedar meravellada pels secrets del gel i d'aquí va sorgir el seu primer llibre de poesia, Disko Bay (Enitharmon Press, 2015).
Des de llavors ha viatjat per diferents països, realitzant estades per assistir al Doverodde Book Arts Center (Dinamarca) o al Herring Era Museum a Siglufjörður, Islàndia, per a conèixer els «llenguatges i paisatges de l'Àrtic» més amenaçats. Aquest recorregut n'ha marcat la creació literària posterior.
A més de Disko Bay, entre les seves publicacions també destaca How To Say 'I Love You' In Greenlandic: An Arctic Alphabet (Bird Editions, 2011), on explora la relació entre entorn natural i llenguatge. Al seu darrer llibre La biblioteca del gel. Reflexions des del fred (Àtico de Libros, 2020) mostra una història cultural del gel per evidenciar l'emergència climàtica des d'una mirada poètica. A totes les seves obres incorpora el seu treball gràfic i prepara edicions d'artista limitades. També escriu habitualment a Printmaking Today, el suplement literari de The Times, Financial Times i The Independent.
Va ser nominada al Forward Prize el 2016 i al Michael Murphy Memorial Prize en 2017 amb Disko Bay; va ser Birgit Skiöld Award el 2013 amb How To Say 'I Love You' ..., i amb La biblioteca del gel... va resultar guanyadora del Premi Ness de la Royal Geographical Society per «la tasca de divulgació de la geografia a través de la poesia i l'escriptura de no-ficció que l'autora ha fet».

## Referències

* 1 2 3 «Nancy Campbell» (en inglés). Poetry International Artchives, 05-03-2018. [Consulta: 6 novembre 2020].
* 1 2 «Nancy Campbell» (en inglés). Forward Arts Foundation, s/f. Arxivat de l'original el 2023-02-19. [Consulta: 6 novembre 2020].
* 1 2 3 4 5 «Nancy Campbell» (en inglés). Impact 8. Duncan of Jordanstone College of Art & Design, 01-03-2015.
* 1 2 3 «Una escritora que explora el frío». El Correo, 15-05-2020. [Consulta: 6 novembre 2020].
* 1 2 3 «“En el hielo podemos ver climas pasados y predecir a qué nos enfrentamos”». Agencia SINC, 20-05-2020. [Consulta: 6 novembre 2020].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Nancy Campbell». Centro de Cultura Contemporánea de Barcelona, 27 enero 2020. [Consulta: 6 novembre 2020].
# Paraliparis carlbondi

Paraliparis carlbondi és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* La femella fa 11 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batipelàgic que viu entre 1.830 i 1.930 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: el Perú.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., 2005. Descriptions of four new species, redescription of Paraliparis membranaceus, and additional data on species of the fish family Liparidae (Pisces, Scorpaeniformes) from the west coast of South America and the Indian Ocean. Zootaxa, 1019: 1-25.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cyril Jenkins

Cyril Jenkins (Swansea, 9 d'octubre de 1889 – Hove, Austràlia, 15 de març de 1978) fou un compositor anglès.
Hi havia estudiat composició amb Stanford i breument amb Ravel i sens dubte considerat a si mateix com un compositor "greu". Va compondre en efecte en totes les principals formes musicals excepte l'òpera.
Per orquestra va compondre:
* una simfonia,
* un Concert per a Oboè,
* 1 Keltic Rhapsody i el gal·lès Fantasia Op. 27 per a cordes;
* Pasqua cantata Calvari per a baríton, cor i piano;
* partsongs curts com Bancs de Deep Jordània, Faery Song, The Lee Shore.
La seva publicació música instrumental comprèn peces curtes, com el poema elegíac de 1922 per a quartet de cordes,
* una fantasia Mood per a violí i piano,
* una llegenda en re menor per a trombó i piano,
* una Serenata en sol menor per baríton i piano,
* Una gran obra per a piano sol fou una suite, les estacions, lopus 136.
Per orgue es van publicar una Fantasia sobre un vell himne gal·les, Himne Tune (1916) i una Sonata en re menor.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa volum nº. 28, segona part, pàg. 2642 (ISBN 84-239-4582-0)
# New York Botanical Garden

El New York Botanical Garden (en català Jardí botànic de Nova York), situat a New York, és un dels primers jardins botànics dels Estats Units d'Amèrica. Es troba a l'East 200th Street i Kazimiroff Boulevard i ocupa 97 hectàrees del Bronx Park al borough del Bronx. Acull diversos laboratoris botànics que són entre els més considerats al món. El complex és una barreja de 48 jardins i col·leccions de plantes diferents. Els turistes que visiten el jardí poden passar tota una jornada admirant els salts d'aigua, així com un parc de 200000 m² ple de roures, faigs, cirerers, bedolls i freixes blancs, dels quals alguns tenen més de 200 anys.
El jardí va ser fundat el 1891 a una part de la finca «Belmont», propietat del magnat del tabac Pierre Lorillard (1833-1901) gràcies a una col·lecta de fons organitzada pel botànic de la Universitat de Colúmbia Nathaniel Lord Britton (1859-1934) que volia seguir l'exemple dels Royal Botanic Gardens of Kews situats prop de Londres.
Entre els llocs importants del parc, s'hi troben un autèntic hivernacle de ferro forjat datant dels anys 1890, i realitzat per Lord & Burnham, el Peggy Rockefeller Memorial Rose Garden (creat per Beatrix Farrand el 1916), un jardí a la japonesa, i una exposició de coníferes de 150000 m². A més a més, el parc és proveït de complexos d'investigació, d'una biblioteca amb 50000 obres, així com de l'arxiu d'herbaris que inventaria més de set milions d'espècies vegetals, recollides durant els tres darrers segles. Al cor del Jardí, un bosc de 162000 m² que resta verge simbolitza l'antic bosc que recobria la ciutat de New York abans de l'arribada dels colons europeus al segle xvii. El bosc fins i tot és tallat en dos pel Bronx River, i comprèn un petit canyon així com ràpids, i el molí de tabac Lorillard situat a les seves ribes que es remunta als anys 1840.

## Enllaços externs

* (anglès) Web oficial
# Publi Eli Lígur

Publi Eli Lígur (en llatí Publius Aelius P.f. Ligus), va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Èlia, una gens romana d'origen plebeu.
Possiblement va ser pretor l'any 175 aC, i tres anys més tard, el 172 aC, va ser cònsol. Va obtenir Ligúria com a província, on va rebre segurament el seu cognomen. El seu consolat va ser notable, ja que tant ell com el seu col·lega Gai Popil·li Laenes eren d'origen plebeu, cosa que passava per primera vegada.
Tot l'any del seu consolat va estar marcat per les discussions amb el senat ja que Popil·li Laenes va oposar-se a una decisió del senat que condemnava el comportament del seu germà Marc Popil·li Laenes durant el seu mandat a Ligúria l'any anterior.
L'any 167 aC Publi Eli Lígur va formar part d'una comissió de cinc membres enviats a Il·líria per a acordar, amb el pretor Luci Anici Gal les condicions de pau amb els il·liris.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XII,10; XIII,9; XIV,17
* ↑ Broughton, T. R. S. The Magistrates Of The Roman Republic. Vol. 1: 509 B.C. - 100 B.C.. Cleveland: Case Western Reserve University Press, 1951, p. 402, 410.
# Ponç Pilat

Ponç Pilat (en llatí Pontius Pilatus) va ser un governador (prefecte) de la província romana de Judea entre els anys 26 i 36 de la nostra era, successor de Valeri Grat. És conegut per ser l'home, que segons els Evangelis condemnà Jesús a morir a la creu per les demandes dels grans sacerdots del temple, després de rentar-se'n les mans. Molts dels detalls de la seva vida ens són desconeguts i han estat suplerts per nombroses llegendes. L'Església Ortodoxa Etíop el venera com a sant, ja que creu que es va convertir al cristianisme.
En la seva etapa com a governador de Judea intentà romanitzar la província el que li ocasionà enfrontaments amb els dirigents jueus. En són mostres d'això, la introducció a la ciutat de Jerusalem d'imatges de culte al Cèsar o l'intent de construir un aqüeducte amb els tresors del temple. Per causa de la seva suposada tirania, es va produir una revolta a Jerusalem i disturbis a Samària la repressió dels quals va causar moltes morts. Els samaritans es van queixar al governador de Síria, Luci Vitel·li, que el va destituir (36) i el va enviar a Roma a respondre davant l'emperador.
Va arribar a Roma poc després de la mort de Tiberi (que va ser el 15 de març del 37). Eusebi diu que es va suïcidar al començament del regnat de Calígula, el successor de Tiberi, probablement el mateix any 37.
Unes suposades cartes i les Actes de Pilat són documents apòcrifs escrits pels primers cristians cap a l'any 150, coneguts també com a Evangeli de Nicodem.

## Referències

* ↑ Piñero, Antonio. La verdadera Historia de la Pasión según la Investigación y el Estudio Histórico.. Madrid: EDAF, 2008, p. 145. ISBN 9788441420175.

## Vegeu també

* Clàudia Pròcula, suposat nom de l'esposa de Pilat, esmentada (sense nomenar-la) a l'Evangeli de Mateu
# Cases al passeig Mossèn Jaume Gordi, 12-16 (Santa Coloma de Gramenet)

Les Cases al passeig Mossèn Jaume Gordi, 12-16 és una obra noucentista de Santa Coloma de Gramenet (Barcelonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt de cases unifamiliars en rengle de planta baixa i pati posterior, que es disposen fent un xamfrà arrodonit. Les façanes a carrer són d'estil noucentista i factura unitària, tot i que cada presenta elements diferenciats. Hi ha trams de mur amb acabat de pedra rematats amb un frontó arrodonit que contenen els accessos i les diferents obertures en cantonada, amb trams més senzills, amb sòcol també de pedra, on es disposen la resta d'obertures. Trobem alternança d'obertures d'arc de mig punt, amb la dovella central molt marcada, amb obertures rectangulars. La coberta és a dues aigües de teula àrab i amb el carener paral·lel a la façana, però queda dissimulada pels diversos tipus de coronament tals com balustrades, pinacles o frontons.

## Referències

* ↑ «Cases al passeig Mossèn Jaume Gordi, 12-16». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].
# Ħamrun Spartans Football Club

El Ħamrun Spartans Football Club és un club de futbol de la ciutat de Ħamrun.

## Història

* 1907 : Fundació amb el nom de Hamrun Spartans FC
* 1918 : Rebatejat Hamrun United
* 1919 : Rebatejat Hamrun Spartans FC
* 1921 : Rebatejat Hamrun Lions
* 1922 : Rebatejat Hamrun Spartans FC

## Palmarès

* Lliga maltesa de futbol: 1914, 1918, 1947, 1983, 1987, 1988, 1991, 2021, 2023, 2024
* Copa maltesa de futbol: 1983, 1984, 1987, 1988, 1989, 1992

## Referències

* ↑ «LaLiga: The best show in Malta | News | Liga de Fútbol Profesional 2016». Arxivat de l'original el 16 July 2019. [Consulta: 29 octubre 2018].
# Portada/efemèride setembre 2

Daniel arap Moi
« 1 de setembre · 2 de setembre · 3 de setembre »
# Castell de Montant

El Castell de Montant, a la comarca de l'Alt Millars és en l'actualitat una resta de la muralla que voltava el castell almohade, que pertanyia a Zayd Abu Zayd. Se situen a la part alta d'un dels pujols (un espoló rocós) pels quals s'estén el nucli poblacional de Montant. Està catalogat com Bé d'Interès Cultural per declaració genèrica (com tots els castells), en la categoria de monument, malgrat no presentar anotació ministerial, per la qual cosa la seva identificació es fa pel codi assignat per la Direcció general de Patrimoni Cultural de la Generalitat Valenciana, i és el 12.08.078-001.

## Història

Malgrat que, com ocorre en altres zones d'aquesta comarca, les restes arqueològiques testifiquen l'existència de pobladors des de temps de l'Edat de Bronze, no és fins a la dominació musulmana de la zona, quan es pot considerar l'origen tant del nucli poblacional de Montant com del seu castell.
El castell apareix en documents de l'època de Jaume I d'Aragó, com a part dels acords signats entre el monarca i el cabdill almohade Abú Zaid. Posteriorment passaria a les mans de Pere Ximénez de Vallterra, formant part del seu senyoriu en ser-li atorgat com a premi pels serveis prestats a la corona d'Aragó, durant la Reconquesta. Durant el segle xix, amb l'abolició dels senyorius, va deixar d'estar en mans d'aquesta família.

## Descripció

Del castell en l'actualitat no queda gens, ja que sobre les restes dels seus fonaments es van construir habitatges particulars fa ja molt temps, malgrat que es poden apreciar elements de les antigues muralles que voltaven el castell, tant en l'entramat dels carrers com en alguns edificis en els quals es conserven parts del llenç de la muralla, com a integrants dels nous edificis.

## Referències

* ↑ URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2391.
* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?
* 1 2 3 Castillos, Torres y Fortalezas de la Comunidad Valenciana.
* 1 2 Montán a Camino del Cid
* 1 2 http://www.castilloscomunidadvalenciana.com/altmi15.htm Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Castell de Montboló

El Castell de Montboló fou el castell medieval d'estil romànic del poble de Montboló, del terme comunal del mateix nom, a la comarca del Vallespir, Catalunya del Nord.
Les seves restes estan situades a l'est de l'església de Sant Andreu, en un turonet que es troba a prop i a l'altra banda de la carretera que passa ran de l'església. Les restes del castell estan cobertes d'una espessa vegetació, que posa moltes dificultats a la seva apreciació.

## Història

Montboló és esmentat en una donació per primer cop el 941, i torna a estar documentat el 944 i el 967. Pertangué des dels seus orígens al Vescomtat de Castellnou, i quan el vescomtat es transformà en baronia, hi continuà lligat, fins a la supressió dels senyorius; passà dels Castellnou als Llupià, com la mateixa baronia. El castell no apareix en un document escrit fins al 1276, en una guerra interna contra Guillem VI de Castellnou encapçalada per Guillem de Canet, Arnau de Cortsaví, Ponç Saguàrdia, Guillem de Pinós i Ramon Roger de Pallars. Els fets apareixen a la Crònica de Bernat Desclot: E puys anaren assetjar I casteyl qui à nom Montbauló, qui és d'en Guillem de Casteylnou, e eren CL cavalers e IIII mília hòmens a peu.

## L'edifici

Molt destruït, només se'n conserven algunes restes a la part alta del turó. Hi subsisteix la part baixa, amb el basament, de quatre murs no gaire espessos, on s'aprecien dos habitacles interiors. Una de les parets posseeix un contrafort. Caldria fer-hi una intervenció arqueològica per tal de descobrir tot el que deu romandre enterrat.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «89 - Montboló». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Montboló: Castell de Montboló». A: El Vallespir. El Capcir. El Donasà. La Fenolleda. El Perapertusès. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996 (Catalunya romànica, XXV). ISBN 84-412-2514-1.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Montboló». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ El Castell de Montboló en els ortofotomapes de l'IGN
# Plaça de la Independència (Castelló de la Plana)

La plaça de la Independència de Castelló de la Plana (Plana Alta, País Valencià), coneguda popularment com a plaça de La Farola pel monumental fanal que presideix la plaça.
La plaça serveix de nexe d'unió de les dues avingudes més transitades de la ciutat, la Ronda Millars i Ronda Magdalena, a l'extrem nord-est del Parc Ribalta, connectant-les al centre urbà de Castelló de la Plana.
El nom de la plaça està dedicada a la Guerra de la Independència Espanyola (segle xix) i el lloc on s'alça La Farola, el bisbe de Tortosa va coronar a la Mare de Déu del Lledó (patrona de la ciutat) el 1924. Una placa recorda l'esdeveniment. Altres elements arquitectònics ressenyables són els edificis modernistes de la plaça, destacant la coneguda com Casa de les Cigonyes, al número 7.
Durant les festes de la Magdalena s'ubica la gaiata Farola-Ravalet corresponent al sector 6.

## Referències

* ↑ «Castelló de la Plana obri al públic el refugi antiaeri que va salvar la vida a 200 persones - Diari La Veu». [Consulta: 18 febrer 2019].
* 1 2 3 Mediterráneo, El Periódico. «La Farola, símbolo de Castellón» (en castellà). [Consulta: 18 febrer 2019].
* 1 2 Descobrir.cat. «Castelló de la Plana, moderna i poc coneguda». [Consulta: 18 febrer 2019].
* ↑ «Gaiata 6: Farola-Ravalet | FestaPèdia, la gran enciclopèdia de les Festes de Castelló». [Consulta: 18 febrer 2019].
# Casal de Cuní

El Casal de Cuní és una obra del municipi d'Olot protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Està ubicat prop de la carretera d'Olot a la Canya. És de planta rectangular i teulat a dues aigües, amb els vessants vers les façanes laterals. Disposa de baixos, dos pisos i golfes. Va ser bastit amb pedra volcànica i carreus ben tallats per fer els cantoners i algunes de les obertures. Al costat de la casa hi ha diverses edificacions per guardar les eines del camp. A l'interior encara es conserva mobiliari d'època.

## Història

No hi ha notícies històriques de la casa. Segons Francisco Fontfreda, autor de l'article dedicat a la capella de Nostra Senyora de l'Esperança, els senyors de Cuní varen tenir un paper important en la reconstrucció de l'ermita i sempre en tingueren cura.
Per l'estructura arquitectònica, l'actual fàbrica sembla de finals del segle xviii, bastida sobre una construcció anterior.

## Referències

* 1 2 3 «Casal de Cuní». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Carna (deessa)

La deessa Carna de la mitologia romana és la divinitat associada al cor que protegia els òrgans vitals dels nadons. Igualment vetllava per la correcta digestió de la carn, de la qual deriva el seu nom. Se li va dedicar un festival el dia 1 de juny.

## Referències

* ↑ Georges Dumézil, « Carna » ; G. Dumézil, « (H)Elernus », The Journal of Indo-European Studies, I, 1973, 304-308.
# Preu ombra

El concepte de preu ombra s'utilitza en el camp del càlcul d'externalitats i correspon al preu de referència que s'establiria per qualsevol bé en condicions de competència perfecta incloent els costos socials a més dels privats.

## Bibliografia

* Kanbur, Ravi. The New Palgrave: a dictionary of economics, volume IV. 2nd. London New York Tokyo: Macmillan Stockton Press Maruzen, 1987, p. 316–317. ISBN 9780333740408. «Shadow pricing»
# Plumergat

Plumergat (en bretó Pluvergad) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Morbihan. L'any 2006 tenia 3.143 habitants. A l'inici del curs 2007 el 7,2% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.734 | 1.773 | 1.961 | 2.291 | 2.449 | 2.597 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Jalu | |

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
# Plumipalpiella

Plumipalpiella és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Plumipalpiella martini, que es troba a Amèrica del Nord, on s'ha registrat a Califòrnia.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 20 abril 2019].
* ↑ mothphotographersgroup
# Carpenters

Carpenters és un duet vocal i instrumental dels Estats Units d'Amèrica, que consta dels germans Karen i Richard Carpenter. Carpenters va ser número 1 en vendes a la dècada del 1970. Encara que sovint se'ls anomena The Carpenters, el nom oficial del grup és simplement Carpenters. Durant un període en què va tenir un gran èxit el rock més salvatge, el Richard i la Karen van interpretar un estil musical distintiu, molt suau i tendre, amb una harmonia vocal insuperable.
Carpenters han venut més d'un milió de discos. Durant els seus catorze anys de carrera i després, els Carpenters van registrar onze àlbums i també senzills de gran èxit, com Close to You, You, There's a Kind of Hush, Yesterday Once More, Only Yesterday, I'll Never Fall in Love Again, Top of the World, And When He Smiles, Reason to Believe, For All We Know o You'll Love Me.
La carrera musical de Carpenters va acabar amb la mort de la Karen el 1983 d'una aturada cardíaca quan patia d'anorèxia nerviosa.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Offering o Ticket to ride (1969)
* Close to you (1970)
* Carpenters (1971)
* A song for you (1972)
* Now & then (1973)
* Horizon (1975)
* A kind of hush (1976)
* Passage (1977)
* Christmas portrait (1978)
* Made in America (1981)
* Voice of the heart (1983)
* An old-fashioned christmas (1984)
* Lovelines (1989)

### Recopilacions

* The singles 1969-1973 (1973)
* Only yesterday (1990)
* Their greatest hits (2002)
* As time goes by (2006)

### Àlbums en directe

* Live in Japan (1975)
* Live at the Palladium (1977)

## Guardons
### Premis

* 1971: Grammy al millor nou artista
# Praya dubia

Praya dubia és una espècie d'hidrozou de l'ordre dels sifonòfors. És un organisme que viu a l'oceà, a gran fondària (de 700 m a 1000 m per sota del nivell del mar). La llargada del seu cos és de 40-50 m i Praya dubia és un dels invertebrats més llargs del món. En realitat és una colònia feta de nombrosos individus petits connectats, cadascun amb una funció específica, com la d'alimentar-se, atacar i la defensa.
Praya dubia té una secció com un dom, (el nectosoma) i també òrgans sensorials (el sifosoma). El seu cos és blanquinós i transparent. Praya dubia atrau les seves preses amb una bioluminescència blava. La seva picada pot causar paràlisi i/o la mort. Si arriba a la superfície mor per la diferència de pressió, ja que aquest animal experimenta una pressió de 0,47 tones/cm².

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Praya dubia (Quoy & Gaimard, 1833)». [Consulta: 2 març 2020].
* ↑ «Giant siphonophore, Deep Sea, Invertebrates, Praya sp at the Monterey Bay Aquarium» (en anglès).

## Enllaços externs

* The Deep; The University of Chicago Press, Ltd., London (2007)
* Terrain, the deep next door Arxivat 2009-05-19 a Wayback Machine.
* Praya dubia information