OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# RV d'Andròmeda

RV d'Andròmeda (RV Andromedae) és una estrella variable a la constel·lació d'Andròmeda. Es classifica com una estrella gegant polsant variable semiregular, i varia d'una magnitud visual aparent d'11,5 a una brillantor mínima de magnitud 9,0 a una brillantor màxima, amb un període d'aproximadament 168,9 dies.
Aquesta és una de les variables Mira on s'ha observat el canvi de mode de les pulsacions; S'ha vist que l'amplitud i els períodes disminueixen i, posteriorment, tornen a valors propers als anteriors.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 4 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 01-11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* 1 2 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «RV And» (en anglès). VizieR - Catàleg General d'Estrelles Variables. [Consulta: 22 desembre 2020].
* ↑ Cadmus, R. R. Jr. «Observation of Possible Mode Switching in Three Semiregular Variable Stars». Astronomical Journal. DOI: 10.1086/115746.
# Ivor Bolton

Ivor Bolton (Blackrod, Gran Manchester, Anglaterra, 17 de maig del 1958) és un director d'orquestra i clavicembalista anglès.
Estudià al Clare College de la Universitat de Cambridge i al Royal College of Music. Més tard s'entrenà com a repetidor a la National Opera Studio i fou nomenat director de la Schola Cantorum d'Oxford.
Bolton fou director musical de la Glyndebourne Touring Opera (ara reanomenat Glyndebourne on Tour) de 1992 a 1997, i principal director de l'Orquestra de Cambra Escocesa des del 1994 al 1996. També va ocupar posicions de lideratge amb els Saint James's Baroque Players a Londres amb qui va enregistrar els concerts de clavicèmbal de Bach BWV 1053, 1054, 1058 el 1987, així com el Festival Lufthansa de Música de Barroc. Bolton va fer el debut a Nova York en dirigir la Mostly Mozart Festival Orchestra el 1998. Es focalitza en l'òpera del barroc i classicisme. Els seus enregistraments inclouen L'incoronazione di Poppea de Monteverdi (Farao Classics) i Iphigénie en Tauride de Gluck.
Des del 2004, Bolton és director principal de l'Orquestra del Mozarteum de Salzburg. Bolton ha dirigit l'Orquestra Mozarteum a The Proms.
El 12 d'abril de 2010 debuta al Liceu amb El rapte en el serrall de Mozart. Al Teatre Reial de Madird va dirigir Jenůfa, Fidelio I Alceste. El febrer 2014 va ser anomenat director d'aquest teatre per a cinc anys, a començar amb de la temporada 2015/2016. Bolton resideix a Barcelona.

## Referències

* ↑ Anthony Tommasini «Mozart's Elegance and Impishness». New York Times, 16-08-2000 [Consulta: 5 setembre 2009].
* ↑ Anthony Tommasini «Classic Tales (In Video And Velvet)». New York Times, 13-08-1998 [Consulta: 5 setembre 2009].
* ↑ . George Loomis «A lusty production of Calisto». New York Times, 19-05-2005 [Consulta: 5 setembre 2009].
* ↑ Emma Wakelin «Monteverdi: L'incoronazione di Poppea». International Record Review (andante.com weblink), 2001 [Consulta: 6 setembre 2009]. Arxivat 2007-10-11 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-10-11. [Consulta: 18 abril 2010].
* ↑ Tim Ashley «Salzburg Mozarteum Orchestra/Bolton (Royal Albert Hall, London; Prom 59)». The Guardian, 30-08-2006 [Consulta: 5 setembre 2009].
* ↑ «El Liceu recupera l'òpera «El rapte en el serrall» de Mozart, com un cant a la llibertat i a l'amor». El Punt, 12 abril 2010 (2010-04-12), pàg. 31.
* ↑ Verdu, Daniel «Ivor Bolton será nuevo director musical del Teatro Real» (en castellà). El País, 11-02-2014.

## Enllaços externs

* Pàgina d'Ivor Bolton a Bach Cantatas
* Pàgina d'Ivor Bolton a Dilettante Music
# Cantó de Mende-Nord

El cantó de Mende-Nord és un cantó francès del departament del Losera, a la regió d'Occitània. Està enquadrat al districte de Mende, té 5 municipis i el cap cantonal és Mende.

## Municipis

* Badarosc
* Lo Bòrn
* Lo Chastèl
* Mende (una part)
* Pelosa

## Vegeu també

* Cantons de la Losera
# Desideri (cèsar)

Desideri (en llatí Desiderius) va ser cèsar de l'Imperi Romà sota l'emperador Magnenci.
Era germà de Magnenci que el va nomenar cèsar probablement l'any 351 al mateix temps que a Magnenci Decenci, però el seu govern va ser efímer perquè el 353 quan Magnenci es va quedar sense esperances de seguir governant després de la batalla de Mons Seleucus, l'emperador va massacrar a tota la seva família i amics i es va suïcidar. Segons Joan Zonaràs, Desideri no va morir sinó que va quedar greument ferit però es va recuperar i es va rendir a Constanci II.

## Referències

* ↑ Ilkka Syvanne. Military History of Late Rome 284-361, 2015.
* ↑ John Yonge Akerman. A descriptive catalogue of rare and unedited Roman coins: from the earliest period of the roman coinage, 1934, p. 291.
* ↑ Smith, William (ed.). «Desiiderius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 21 juny 2022].
# Marcel·lí Carreras i Ibáñez

Marcel·lí Carreras i Ibáñez (Santa Maria del Camí (Veciana), província de Barcelona, 1882 - Barcelona, 1 de juliol de 1970) va ser un canonge i ardiaca de la catedral de Vic català.

## Biografia

Estudià el cicle filosòfic al Seminari de Vic i en 1900 marxà a Roma, on es doctorà en filosofia per la Gregoriana (1902). A la mateixa universitat obtingué la llicenciatura en teologia dos anys després (1904) i el doctorat en 1905. Obtingué els màxims graus en filosofia i en teologia, emprengué dret canònic, llicenciant-se en 1905. Aquell mateix any s'ordenà sacerdot. Tornà a Vic i s'incorporà al Seminari de Vic com a mestre de col·legials. En 1909 va ser designat catedràtic de lògica. Aquesta assignatura la impartí des d'aquell any mateix fins al 1943.
Amb el textos editats pel mateix Seminari impartí també rudiments de llatí i castellà, i catecisme (1909-1910). La història de la filosofia (1917-1922, 1926-1928) l'explicava tenint de referències el tractat de Jaume Balmes. A més, ensenyà Lectio religionis et urbanitatis (1931-1936), teologia fonamental (1939-1943) i ontologia (1928-1943). Són de destacar les intenses gestions fetes per Carreras amb vista a la construcció del nou Seminari Conciliar de Vic (1940).

## Bibliografia

* ROVIRÓ I ALEMANY, Ignasi. Diccionari de filòsofs, teòlegs i mestres del seminari de Vic (1749 – 1968). Vic, Patronat d'Estudis Osonencs, 2000, Osona a la butxaca 22 – 23.
# Estadi d'Addis Abeba

L'Estadi d'Addis Ababa és un estadi de futbol i atletisme de la ciutat d'Addis Ababa, a Etiòpia.
L'estadi va ser construït el 1940 quan el país estava sota control italià. Va ser la seu de la Copa d'Àfrica de Nacions 1962, 1968 i 1976.
Pel que fa a l'atletisme, grans corredors com Abebe Bikila i Haile Gebrselassie han competit en aquest estadi. Va ser seu del Campionat Africà d'atletisme de 2008.
Un nou estadi anomenat Estadi Nacional d'Addis Ababa amb capacitat per a 60.000 espectadors serà construït a la ciutat.

## Referències

* ↑ «African Nations Cup 1962» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 03-10-2013. [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ «African Nations Cup 1968» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 03-10-2013. [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ «African Nations Cup 1976» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 03-10-2013. [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ «AFRICAN CHAMPIONSHIPS». gbrathletics.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 18 gener 2014. [Consulta: 13 gener 2022].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2016-03-27. [Consulta: 4 setembre 2012].
# Cistella sobre la botzina

Una cistella sobre la botzina (en anglès buzzer beater), en bàsquet, és un tir llençat a l'últim instant, just abans que acabi un període del partit, quan sona la botzina. Sovint es fa servir el terme per referir-se a cistelles que fan guanyar o empatar un partit. La cistella és vàlida sempre que el jugador deixi anar la pilota de manera que quan soni la botzina aquesta es trobi a l'aire. El terme en anglès prové de l'expressió to beat the buzzer, que significa guanyar a la botzina (és a dir, aconseguir llençar abans que soni).
Els àrbitres de competicions com l'NBA, la NCAA, la Final Four de l'Eurolliga (des de 2006) i l'ACB (des de 2011), han d'utilitzar el sistema anomenat Instant Replay (repetició instantània) per comprovar que el jugador deixa de tenir contacte amb la pilota abans que el temps arribi a zero. També en aquestes competicions es fa servir una llum vermella al voltant del tauler per senyalar millor el final del període.

## Referències

* ↑ «Top 10 shot» (en anglès). NBA's Top 10 Greatest. NBA.com. [Consulta: 22 maig 2011].
# Illa Lieja

L'illa Lieja o illa Liège és una illa de l'arxipèlag Palmer. Es troba al nord-oest de l'illa Brabant, prop de la península Antàrtica i és banyada pel mar de Bellingshausen, una secció de l'oceà Antàrtic. Fa 17 quilòmetres de llargada, per 5,6 d'amplada. L'interior és dominat per les muntanyes Brugmann.
Va rebre el nom per l'Expedició Antàrtica Belga de 1897–1899 dirigida per Adrien de Gerlache, en record a la província belga de Lieja i el suport rebut per la seva gent a l'hora de fer l'expedició.
L'Argentina inclou l'illa al departament Antàrtida Argentina, a la província Terra del Foc, Antàrtida i Illes de l'Atlàntic Sud; per a Xile forma part de la comuna Antártica de la provincia Antàrtica Xilena a la Regió de Magallanes i de l'Antàrtica Xilena; i pel Regne Unit forma part del Territori Antàrtic Britànic. Les tres reclamacions es troben suspeses pel Tractat Antàrtic.

## Referències

* ↑ 8810 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Liège Island (en anglès)
* ↑ Liège Island. SCAR Composite Antarctic Gazetteer.
# Pierre Latour

Pierre Latour, també anomenat Pierre-Roger Latour (Rumans, Droma, 12 d'octubre de 1993) és un ciclista francès, professional des del 2015, actualment a l'equip Team TotalEnergies. En el seu palmarès destaca una victòria al Tour de l'Ain del 2015, i sobretot l'etapa a la Volta a Espanya de 2016 amb final al cim d'Aitana.

## Palmarès

* 2011
** 1r a la Clàssica dels Alps júnior
** Vencedor d'una etapa del Rothaus Regio-Tour
* 2013
** 1r a la cursa en línia dels Jocs de la Francofonia
* 2014
** 1r al Gran Premi de Saint-Lyé
** 1r al Gran Premi de Cours-la-Ville
** 1r al Circuit de Viaduc
* 2015
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Ain i vencedor de la classificació dels joves
** Vencedor de la classificació dels joves de la Ruta del Sud
* 2016
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 2017
** Campió de França de contrarellotge
* 2018
** Campió de França de contrarellotge
** 1r de la Classificació dels joves del Tour de França
* 2021
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Astúries
* 2024
** Vencedor d'una etapa al Tour de Ruanda

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2016. 28è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2019. 35è de la classificació general
* 2023. No surt (8a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 2017. 29è de la classificació general
* 2018. 13è de la classificació general
* 2020. Abandona (14a etapa)
* 2021. 47è de la classificació general
* 2022. 57è de la classificació general
* 2023. 75è de la classificació general

## Referències

* ↑ «El francès Pierre Latour ha guanyat la penúltima etapa». ara.cat, 10-09-2016 [Consulta: 10 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Pierre Latour a ProCyclingStats
# Podolínec

Podolínec és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1244.

## Ciutats agermanades

* Gmina Rytro, Polònia
# Ramón Barreiro

Ramón Barreiro Vázquez (Castronuño, Valladolid, 28 d'agost de 1906 - Madrid, 1 de maig de 1981, va ser un fotògraf, cineasta i escriptor gallec.

## Trajectòria

Barreiro era fill del fotògraf d'A Estrada Ramón Barreiro Barcala, establert a Mèxic, que va tornar amb la seva família a Galícia el 1910, establint-se a Pontevedra. El 1925 va començar a col·laborar amb el seu germà Enrique amb el rodatge de pel·lícules i en les seves investigacions en el cinema en color, com el documental Pontevedra, cuna de Colón estrenat al Teatro Principal de Pontevedra el 1927.
El 1932 va cofundar la productora Folk amb el seu germà Enrique i el pintor Ramón Peña, amb qui va realitzar un informatiu de cinema gallec que va durar fins al 1935. va rodar el documental Por unha Galicia nova, donant suport a l'Estatut d'Autonomia de Galícia. Les dificultats econòmiques i les desavinences amb el seu germà el van portar a traslladar-se a Madrid el 1935 per dedicar-se a la publicitat. El 1936 va ser contractat per l'empresa CEA per a la realització dels documentals Jerez, El monasterio de piedra i Velázquez. Durant la guerra civil va treballar per al bàndol republicà i va fer el curtmetratge Madrid heroico pel SUICEP (Unió Única de la Indústria del Cinema i Espectacles Públics), dependent de la CNT
Al final de la guerra va rentar la reputació amb el llibre Metralla blanca del Madrid rojo (1939). Va començar una carrera literària, va escriure una obra de teatre per a nens i va publicar el llibre Nosotros los hombres (1943); també va col·laborar al diari Informaciones. Als anys 40 va dirigir diversos documentals com la sèrie Retablo español. El 1944 va dirigir el seu primer llargmetratge El sobrino de don Búfalo Bill, el primer dels seus films de comèdia i paròdia.
Va fer programes a la Televisió Espanyola com Club mediodía i Teleclub, i va tornar esporàdicament al cinema, treballant com a coguionista de la pel·lícula de León Klimovsky Torrejón City (1962).

## Filmografia

* El sobrino de don Búfalo Bill, 1944.
* El otro Fu-Man-Chú, 1946.
* El pirata Bocanegra, 1946-49.
* Póker de Ases, 1947.
* Pototo, Boliche y compañía, 1948.

## Obra literària

* Metralla blanca del Madrid rojo, 1939.
* Nosotros los hombres, 1943.
* El nuevo pecado de Adán y Eva, 1965.

## Notes

* ↑ Necrològica a ABC, 5-5-1981, p. 108.
* ↑ Ramón Barreiro a "Escritores Españoles Malditos"
* ↑ Una productora cinematográfica en la Galicia republicana: la Folk de Luis M. Quiroga Valcarce
* ↑ El cine de los hermanos Barreiro, Faro de Vigo, 22 de febrer de 2015

## Bibliografia

* López Piñeiro, Carlos Aurelio. A Nosa Terra. Enrique Barreiro. Cineasta e inventor, 2001. ISBN 84-95350-97-1.
* Cabo Villaverde, José Luis et al. Diccionario do cine en Galicia (1896-2000). Xunta de Galicia, 2001. ISBN 84-453-3152-3.
# Balear (1924)

La Balear és una barca de bou mallorquina construïda el 1924 a les drassanes dels germans Ballester, fa 13,95 m. d'eslora i 4,56 de màniga. És l'única embarcació d'aquestes característiques que es conserva a Mallorca dissenyada amb unes línies de navegació exclusives per a la vela i per a la pesca del bou amb parell, però l'any 1925 fou motoritzada.
Va servir com barca de pesca fins a l'any 1995, en què el seu propietari va decidir canviar-la per una barca més moderna. Per tal de poder accedir a la subvenció per a la renovació de la flota pesquera s'havia de procedir a la seva destrucció material, per evitar-ho el Consell de Mallorca, a proposta del Conseller de Cultura i Patrimoni, Damià Pons i Pons, la va declarar Bé d'interès cultural amb la categoria de Monument, l'any 1998.
Aleshores el propietari, Manuel López Reche, la va donar a la institució insular, que va promoure, mitjançant Fodesma del Departament de Promoció i Ocupació, una escola taller, i una brigada de mestres d'aixà formada per exalumnes, que procedí a la seva restauració entre gener de l'any 2000 i juny de 2004.
Des de llavors l'embarcació es destina a activitats pedagògiques i ha participat a diversos esdeveniments d'embarcacions clàssiques o de vela llatina a nivell internacional.

## Bibliografia

* Balear. 1924, Joan Manuel Pons Valens, Consell de Mallorca, Palma 2006, ISBN 84-96069-66-4

## Enllaços externs

* Programa Oflamar del Consell de Mallorca
* Navegant amb la Balear
# Illa Lavan

Lavan (en persa جزیرهٔ لاوان), també anomenada Lar o Abu Shuayb (Shaykh Shuayb, Djazirat al-Shaykh) és una illa del golf Pèrsic al sud de la costa de Bandar Bostane al Fars, Iran, amb capital a Lavan, que té un aeròdrom. A l'est de l'illa hi ha la zona refugi de vida animal de Shidvar, i a l'oest el poble de Dehriz. Per la part oriental està propera a la costa (a uns 7 km). Mesura uns 22 km i de la costa nord a la costa continental també hi ha una distància similar. La seva amplada és d'uns 5 km. L'altura màxima al centre de l'illa és de 37 metres. La seva superfície és de 76 km². Té poca vegetació. L'aigua de pous és de bona qualitat.
Hi hauria passar Nearc en el seu periple i Ortàgores l'esmenta com illa de les Perles (Nesos Margaritis). Els geògrafs àrabs l'anomenen com Lawan, Lar (amb les variants Alar, Lan, Allan, Laran) i Ladj o Ladh. Els portuguesos la van anomenar ilha de Lazão o Laracoar (Lar i Shatwar, el nom de l'illot al seu extrem oriental avui ja inexistent). Estava inicialment deshabitada o habitada temporalment per pescadors de perles. Quan fou poblada es va establir la vila de Lavan o Ladh al centre-est. La població es dedica a la pesca i al cultiu dels dàtils i alguns cereals. Al començament del segle xx hi havia 10 llogarets dels quals Lavan amb 70 cases (400 habitants) i 300 cases tota l'illa (1500 habitants). El 1950 quedaven 7 llogarets i 730 habitants. El 1976 la població es mantenia estable (800 habitants).

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, V, 680
# Canastra

La canastra o canasta és un joc de cartes que es juga amb la baralla francesa, concretament amb dues baralles de cartes i dotze jòquers. És un joc de la família del rummy, que es creu que és una variant del 500 rum.

## Referències

* ↑ canastra a Optimot
* ↑ Carlisle, Rodney P. (2009). Encyclopedia of Play in Today's Society, Volume 1, p.615. SAGE. ISBN 9781412966702. "Canasta developed from 500 Rum."

## Vegeu també

* Rummy
# Podostroma cornu-damae

Podostroma cornu-damae (en japonès: カエンタケ) és una espècie de fong dins la família Hypocreaceae. L'ascocarp d'aquest fong és molt tòxic, i és responsable de diverses morts al Japó. Aquest fong conté diversos tricotecens que són micotoxines.
Anteriorment tenia le nom dcientífic de Hypocrea cornu-damae donat per Narcisse Théophile Patouillard el 1895, i més tard va ser transferit al gènere Podocrea el 1905 per Pier Andrea Saccardo. L'any 1994 els japonesos Tsuguo Hongo i Masana Izawa el posaren al gènere Podostroma.

## Descripció

Els conidiòfors fan fins a 400 μm de llargada i 2–4 μm d'amplada. Els fiàlids estan disposats de manera similar als que es troben al gènere Trichoderma.

## Toxicitat

Els símptomes associats amb el consum d'aquest fong són dolor d'estòmac, canvis en la percepció, davallada del nombere deleucòcits i trombòcits i impediment de parlar.

## Referències

* 1 2 «Podostroma cornu-damae (Pat.) Hongo & Izawa 1994». MycoBank. International Mycological Association. [Consulta: 20 octubre 2010].
* ↑ Patouillard NT. «Enumeration des champignons recoltes par les RR. PP. Farges at Soulie, dans le Thibet oriental at le Su-tchuen» (en francès). Bulletin de la Société Mycologique de France, 11, 1895, pàg. 196–99.
* ↑ Saccardo PA, Saccardo D. «Supplementum universale. Pars VI. Hymenomycetae-Laboulbeniomycetae» (en francès). Sylloge Fungorum, 17, 1905, pàg. 799.
* ↑ Saikawa Y, Okamoto H, Inui T, Makabe M, Okuno T, Suda T, Hashimoto K, Nakata M «Toxic principles of a poisonous mushroom Podostroma cornu-damae». Tetrahedron, 57, 39, pàg. 8277–81. DOI: 10.1016/S0040-4020(01)00824-9.
* ↑ Suzuki M, Katoh Y, Kumagai H, Saitoh M, Ishikawa H, Itoh H, Shimazu K. «[Successful treatment in a case of Podostroma cornu-damae poisoning, a deadly poisonous mushroom]» (en japanese). Chudoku Kenkyu, 15, 2, 2002, pàg. 177–82. PMID: 12108023 [Consulta: 20 octubre 2010].
* ↑ «Revision of the Hypocreales with cultural observations. V. Podostroma giganteum Imai, P. cornu-damae (Pat.) Noedijn and Hypocrea pseudogelatinosa sp. nov». Reports of the Tottori Mycological Institute (Japan), 10, 1973, pàg. 421–27.
* ↑ Koichi M, Haruo T, Toshihiro Y, Masami O, Sadao N, Koichiro K. «Case report: food poisoning to death by Podostroma cornu-damae, its case history and autopsy findings» (en japanese). Acta Criminologiae et Medicinae Legalis Japonica, 69, 1, 2003, pàg. 14–20.

## Enllaços externs

* Kingdom of Fungi Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. - Podostroma cornu-damae jpg
* Images Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Images Arxivat 2011-06-14 a Wayback Machine.
# Marcel·lí Cella i Piqué

Marcel·lí Cella i Piqué és un sardanista i promotor d'activitats culturals catalanes. Ha dedicat bona part de la seva vida a l'ensenyament i la promoció de la sardana entre infants i joves amb col·laboració d'entitats culturals i recreatives del Bages, raó per la qual el 1988 va rebre la Creu de Sant Jordi. El 1999 fou candidat de Convergència i Unió a les eleccions per al Consell Comarcal del Bages.

## Referències

* ↑ «DOGC de juliol de 1999». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 11 març 2015].
# Ramón Balaguer Mirasol

Ramón Balaguer Mirasol (El Grau, 28 d'abril del 1911 - 12 d'agost del 1993) fon un futboliste i entrenador valencià, vinculat al Llevant UE, equip on jugà i entrenà.
Provinent de família republicana, ell i els seus dos germans lluitaren al Front de Terol. Els tres germans foren empresonats i purgats per desafectes al règim, però Ramón va poder exercir d'entrenador gràcies al fet que una malaltia l'obligà a abandonar el front als pocs mesos i a que fou jutjat per un jutge llevantinista. La malaltia pulmonar que patia també explica que es retirara jove, passant a entrenar al Llevant UE, equip en el qual començà a jugar quan era el Gimnàstic de València.
El president del CE Alcoià, Ángel Pérez Soler, va fitxar-lo per a entrenar l'equip des de la temporada 1942/43, en Segona Divisió. En la seua etapa a Alcoi, va destacar per un futbol netament ofensiu, amb resultats abultats tant pels gols rebuts com pels marcats. L'estil ofensiu donaria lloc a l'expressió tindre més moral que l'Alcoyano, fet que es feu patent en un partit de promoció d'ascens contra el RCD Espanyol, on els valencians continuaren atacant tot i perdre 7-1. Guanyaria la lliga de Segona Divisió el 1945 i entrenaria l'equip les dues primeres temporades en Primera. La temporada 1945/46 l'equip finalitza últim i descendeix, però en Copa, que se celebrà en acabar la lliga, elimina al vigent campió, l'Atlètic de Bilbao, en la primera eliminatòria i quasi ho fa amb el Reial Madrid en quarts. En la seua última temporada al club, la 1947-48, manté la categoria i en copa forçà un partit de desempat contra el València CF, que s'imposaria al tercer encontre disputat a Castelló.
Posteriorment entrenaria a l'Elx CF, Llevant i CE Alcoià en distintes etapes, aconseguint un nou ascens a Primera amb el Llevant l'any 1962, com a Secretari Tècnic.

## Referències

* 1 2 Regües, Salvador. «El pasado, el presente y el futuro». Levante-EMV, 26-09-2009. [Consulta: 21 gener 2021].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Relaño, Alfredo. «La moral del Alcoyano». El País, 17-01-2021. [Consulta: 21 gener 2021].
* 1 2 Alonso, Paco. «La moral del Alcoyano y el café licor». La Vanguardia, 22-01-2021. [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ «Balaguer Mirasol, Ramón | Càtedra Pedro Ibarra, Universitat Miguel Hernández d'Elx». [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ «Abrazo de Clérigues y Ramón Balaguer» (en castellà), 04-04-2019. [Consulta: 21 gener 2021].