OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Museu del Poble d'Astúries

El museu del Poble d'Astúries (oficialment i en asturià: Muséu del Pueblu d'Asturies) és un museu que té per missió conservar i difondre la memòria del poble asturià. Els seus fons estan integrats per àmplies col·leccions d'etnografia, fotografia, documentació i instruments musicals, així com per testimoniatges de la tradició oral: cants, llegendes, contes...
El Museu del Poble d'Astúries (anteriorment denominat Museu Etnogràfic del Poble d'Astúries) ocupa un recinte de 35.000 metres quadrats a la ciutat de Gijón. Es va crear el 1968 per iniciativa de l'Ajuntament i la Cambra de comerç, Indústria i Navegació de Gijón, inspirant-se en els museus etnogràfics a l'aire lliure que existien a Europa des de finals del segle xix. Va començar a formar-se amb algunes peces s dels segles xvii al XIX traslladats des de les parròquies de Veriña i San Andrés de los Talones, van portar al museu dues cases hidalgues: la casa dels Valdés (Candás, segle XVII) i la casa dels González de la Vega (Serín, Gijón, 1757). També es van construir una casa camperola, un mall per treballar el ferro, un lagar de sidra i una bolera per a la modalitat de “cuatreada”.
Després d'una etapa de semiabandonament, la Fundació Municipal de Cultura va assumir la seva gestió el 1985, afrontant un programa de reformes i una intensa política d'adquisició de fons. En 1992 es va instal·lar el Museu de la Gaita a la casa dels González de la Vega i el 1994 es va traslladar al recinte el Pavelló d'Astúries de l'Exposició Universal de Sevilla de 1992.
El 1998, es va elaborar un pla museològic en el qual va participar un equip multidisciplinari que va establir les futures línies d'actuació del museu. En funció d'aquest pla es van redistribuir els seus espais i continguts, configurant-se les seves dues àrees actuals: àrea expositiva (Pavelló Expo’92, Casa dels González de la Vega, Casa dels Valdés, pavellons d'aperos i construccions rurals) i àrea d'entreteniment i oci (tendayu, amfiteatre, bolera).

## Referències

* ↑ Web oficial
* ↑ Véase en: Museo de la Gaita.
# Museu del Port de Tarragona

El Museu del Port de Tarragona, organisme dependent de l'Autoritat Portuària de Tarragona, que gestiona el Port de Tarragona, és un museu principalment dedicat a documentar i donar a conèixer el mateix Port així com el seu entorn.
Les instal·lacions són un antic magatzem construït al primer terç del segle xx, que l'any 2000 passa d'espai portuari a espai cultural.
El Museu mostra el patrimoni marítim i portuari de la costa catalana a través del temps; des que els romans arribaren a l'antiga Kesse, i la transformaren en Tàrraco fins a l'expansió dels segles XIX i XX. L'espai expositiu pretén explicar la relació de Tarragona amb el mar; els oficis, el port pesquer vinculat a l'emblemàtica del Serrallo, el port esportiu i les embarcacions creades a la ciutat (com la puça, el bot balandre d'esbarjo de poca eslora). L'exposició es complementa amb la col·lecció d'Esteve Galindo, conjunt de models a escala de tota mena de vaixells
En el seu vintè aniversari fou temporal ubicat en un dels altres Tinglados del Moll mentre la seva seu original era completament reformada i museïtzada de nou. La re-inauguració es produí el 17 de juliol de 2021.

## Referències

* ↑ «Museu del Port de Tarragona». Autoritat Portuària de Tarragona. Arxivat de l'original el 10 de juliol 2015. [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ Costa, Roger «Tots a bord, llevem àncores!». Sàpiens, 155, 01-05-2015 [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ «El Port de Tarragona inaugura el nuevo Museo del Port» (en castellà). Diari de Tarragona, 17-07-2021 [Consulta: 18 juliol 2021].
# Museu del Pessebre de Catalunya

El Museu del Pessebre de Catalunya és un museu d’art, iconografia, història i antropologia situat a Montblanc, capital de la Conca de Barberà. La missió del museu és preservar el patrimoni pessebrístic català i crear un espai on conservar les col·leccions de figures i diorames i, alhora, divulgar i ensenyar l’art del pessebrisme.

## Equipament
### La façana exterior

La façana recrea el portal del pessebre, i la parra i la reixa de ferro són elements que representen la Conca de Barberà, ja que la vinya ha sigut un dels elements més estesos en aquesta zona.

### L'interior

A la planta baixa, s’hi inicia el recorregut amb l'ambientació de l'època: carretons basats en l’arquitectura hebrea i, a través de les finestres i obertures de les cases, s’hi veuen diorames de pessebre.
A la primer planta, que rep el nom de Sala dels Calvaris, s’hi troben diorames que representen la vida adulta de Jesús. Aquests diorames són dins d’unes roques envoltades per oliveres mil·lenàries, arbre emblemàtic de la Passió.
Pel que fa a la segona planta, hi acull una exposició monogràfica de cinquanta diorames fabricats pel dioramista i paisagista Joan Mestres i Baixas. I, a la tercera planta s’hi troba l’Escola-Taller de Pessebrisme, on s’hi fan programes amb la finalitat d'experimentar el procés de creació d’un diorama.

## Història
### Inici del projecte

Ismael Porta i Teresa Bordell són els impulsors del projecte del Museu del Pessebre de Catalunya, amb la intenció de preservar les col·leccions de figures i diorames del pesssebrisme. La construcció del museu va començar l’any 1999 i tots els professionals que hi van contribuir van concebre el museu com una gran obra artística.

### Inauguració del Museu

La inauguració institucional del Museu del Pessebre de Catalunya va tenir lloc el 15 de desembre de 2018, i va comptar amb la presència i les intervencions de diferents personalitats polítiques catalanes.

## Col·lecció

El museu exhibeix una col·lecció permanent de 250 diorames i més de 2.500 figures humanes i animals.

## Referències

* ↑ «Museu del Pessebre de Catalunya». [Consulta: 23 març 2021].
* 1 2 3 «Equipament del Museu del Pessebre de Catalunya». [Consulta: 21 desembre 2023].
* 1 2 «Equipament del Museu del Pessebre de Catalunya». [Consulta: 21 desembre 2023].
* 1 2 «Orígens del Museu del Pessebre de Catalunya». [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ Fotografia Ramper. Inauguració Museu del Pessebre de Catalunya de Montblanc, p. 122.
* ↑ «Col·lecció del Museu del Pessebre de Catalunya». [Consulta: 21 desembre 2023].

## Enllaços externs

* https://www.museudelpessebre.cat
* http://www.pessebrescat.cat/
# Museu Difús de Torí

El Museu Difús de Torí fou inaugurat el 2003 en uns quarters militars del segle xviii de Torí (Itàlia). L'exposició permanent se centra en l'àmbit cronològic que va del 1938 al 1948, és a dir, des de l'aprovació de les lleis racials que perseguien els jueus italians fins a la celebració del referèndum mitjançant el qual s'aprovà la Constitució de la República italiana. L'exposició es basa en la tecnologia audiovisual i la visita es fa amb uns auriculars que, en situar-se el visitant davant dels diferents mòduls expositius, li permeten sentir una explicació històrica. L'última sala està dedicada a explicar quinze espais de memòria de la ciutat senyalitzats (concebuts com una extensió del museu i d'aquí el nom de Museu Difús), vinculats al feixisme de Mussolini, a l'ocupació nazi, a la resistència o als esforços de la ciutadania per sobreviure a la guerra.
El 5 de setembre de 1938, seguint l'exemple del III Reich alemany, Itàlia aplicava un conjunt de lleis racials en contra de la població jueva. El feixisme de Mussolini controlava tota la societat i reprimia els seus opositors. L'alineament entre Roma i Berlín va provocar que, iniciada la Segona Guerra Mundial, diverses ciutats italianes, com ara Torí, patissin bombardeigs de l'aviació aliada. La primavera de 1943, els aliats desembarquen a Sicília i el mes de juliol Mussolini és arrestat. Com a conseqüència, Itàlia és ocupada progressivament per l'exèrcit alemany i després de l'alliberació de Mussolini es crea la República Social Italiana, de caràcter feixista, a la zona nord del país. Davant la repressió alemanya contra la població, sorgeix un moviment de resistència partisana al nazisme que du a terme sabotatges i dona suport a l'exèrcit aliat que alliberarà el país. Amb la fi de la guerra, el país es prepara per a una nova etapa i l'any 1948, a través d'un referèndum, els ciutadans aproven la Constitució de la República italiana.

## Referències

* 1 2 «Museu Difús de Torí». espaisdememoria.cat. Memorial Democràtic de Catalunya. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 26 setembre 2016].
# Exèrcit Popular

«Exèrcit Popular» té aquests significats:
* Exèrcit Popular d'Alliberament (desambiguació), diverses organitzacions armades.
* Exèrcit Popular de la República (EPR) denominació adoptada pel Govern de la Segona República Espanyola al seu exèrcit.
* Exèrcit Popular Revolucionari-200, grup polític organitzat per militars progressistes de forma clandestina a l'interior de la Força Armada Nacional de Veneçuela.
* Exèrcit Popular de Catalunya exèrcit creat per la Generalitat de Catalunya el 6 de desembre de 1936.
* Exèrcit Popular Català o EPOCA organització armada d'alliberament nacional catalana que va actuar entre el 1976 i el 1980.
* Exèrcit Popular Republicà de Manipur (Manipur Revolutionary People's Army, MRPA) organització militar de Manipur formada a principis de la dècada de 1990.
* Exèrcit Popular Iugoslau, força militar de la República Federal Socialista de Iugoslàvia.
* Ejército Popular Revolucionario (EPR) és una organització guerrillera de Mèxic.
* Ejército Popular Boricua, també coneguts com els Macheteros i Los Ticos, organització armada de Puerto Rico d'ideologia marxista-leninista.
# Exèrcit Nacional Somali

«Exèrcit Nacional Somali» té aquests significats:
* Exèrcit Nacional Somali (FNS),braç armat del Front Nacional Somali
* Forces armades de Somàlia, vegeu Exèrcit Nacional de Somàlia
# Myachi

El myachi (pronunciat: mi-a-chi) és un sac de sorra rectangular de 10 x 4 cm amb el qual es practica un esport o joc modern realitzant un seguit de malabars amb la mà. El joc consisteix en situar el myachi a la part posterior de la mà i després elevar-lo per ser captat amb qualsevol part del cos excepte el palmell de la mà, tot evitant que caigui a terra. Quants més trucs es realitzin seguits sense que caigui el myachi a terra, més habilitat es té.

## Origen

El myachi té el seu origen a la Universitat Vanderbilt, on l'estudiant Steven Ochs va llançar un encenedor des de la part posterior de la mà amb uns amics. Llavors, Ochs va decidir cosir una vella bitlletera al voltant de tot l'encenedor i així va néixer el primer myachi.

## Enllaços externs

* http://www.myachi.com Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.
# Fidel Gurrea Olmos

Fidel Gurrea Olmos (El Cabanyal, València, 1850 - 1927) fou un militar i polític valencià, alcalde de València durant la restauració borbònica. Durant la Primera República Espanyola (1874) fou tinent de la Milícia Nacional per Poble Nou. Després va militar al Partit Liberal Fusionista, amb el que fou escollit tinent d'alcalde de l'ajuntament de Poble Nou en 1881. De 1882 a 1894 fou diputat de la Diputació de València pel districte Mar-Mercat i el 1900 regidor de l'ajuntament de València, càrrec que revalidà en 1908, 1915 i 1918. Durant aquests anys també va ser governador civil de La Laguna (Filipines) (1898), de la província de Conca (1901), de Navarra (1906) i de les províncies d'Alacant i Còrdova (1910). Fou escollit alcalde de València entre febrer de 1916 i juny de 1917, un període força agitat per la vaga general convocada pel preu abusiu del pa, però també per la Fira Mostrari de València de maig de 1917. En morir era tinent coronel del Regiment de Veterans de la Llibertat de València.

## Referències

* ↑ ¿Sabías que la primera Feria Muestrario de España se celebró en Valencia en 1917?
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.273. ISBN 9788495484802.

## Enllaços externs

* PDF Historial de la vida pública del Sr. Don Fidel Gurrea Olmos
# Andranik Eskandarian

Andranik Eskandarian (en armeni: Անդրանիկ Իսքանտարեան, 31 de desembre de 1951) és un futbolista iranià, retirat, d'ascendència armènia.
Jugà amb la selecció de l'Iran el Mundial de l'Argentina 1978. Al seu país defensà els colors del FC Ararat Tehran i del Taj. L'any 1979 marxà als Estats Units, i d'entre altres equips jugà al New York Cosmos de la North American Soccer League.

## Referències

* ↑ New Jersey Eagles Team Roster, 1989 and New Jersey Eagles Team Roster, 1990
* ↑ Backline:Eski: 'We brought soccer to this country' Arxivat 2012-06-12 a Wayback Machine. by Will Kuhns for Soccer America abril 30, 2001

## Enllaços externs

* Estadístiques a la NASL
# Mutíl·lids

Els mutíl·lids (Mutillidae) són una família d'himenòpters apòcrits de la superfamília dels vespoïdeus (Vespoidea) amb 4.302 espècies descites. Les femelles no tenen ales i semblen grans formigues peludes, motius pel qual se les anomena formigues de vellut, malgrat no tenir parentiu amb les veritables formigues. La seva pilositat pot ser de diversos colors i té una funció de senyal aposemàtica ja que la picada del seu fibló és extremadament dolorosa.

## Descripció

El seu exoesquelet és molt dur i els ajuda a envair els nius de les seves preses i a retenir humitat. El seu dimorfisme sexual és extrem. Les femelles no tenen ales i tenen fibló. Tots dos sexes poden emetre sons d'alarma per estridulació.

## Distribució

Els Mutillidae tenen una distribució cosmopolita, però principalment en els tròpics secs, deserts i zones amb sorra.

## Referències

* ↑ Aguiar, A.P.; Deans, A.R.; Engel, M.S.; Forshage, M.; Huber, J.T.; Jennings, J.T.; Johnson, N.F.; Lelej, A.S.; Longino, J.T. «Order Hymenoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal Biodiversity: An Outline of Higher-level Classification and Survey of Taxonomic Richness (Addenda 2013)». Zootaxa, 3703, 2013, pàg. 1–82.
* A. S. Lelej Catalogue of the Mutillidae (Hymenoptera) of the Palaearctic Region Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (pdf)
* J.H. Hunt. 1999. Trait mapping and salience in the evolution of eusocial vespid wasps. Evolution 53: 225-237 (pdf)
* Lorus J. Milne, National Audubon Society Field Guide to North American Insects and Spiders (Audubon Society Field Guide) (Turtleback)(1980) Knopf. ISBN 0-394-50763-0.
* Nonveiller, G. Catalogue of the Mutillidae, Myrmosidae and Bradynobaenidae of the Neotropical Region including Mexico (Insecta: Hymenoptera). SPB Academic Publishing bv, the Netherlands, pp. 1–150.

## Enllaços externs

* Velvet Ant (Cow Killer) Fact Sheet Arxivat 2012-11-09 a Wayback Machine.
* Cow Killer at the University of Nebraska-Lincoln Extension in Lancaster County, Nebraska
* Mutillidae at BugGuide.Net
* Mutillidae at the University of Florida Institute of Food and Agricultural Sciences
* Mutillidae at Texas A&M University
# Mutàrrif ibn Llop

Mutàrrif ibn Lubb ibn Mussa ibn Mussa ibn Furtun ibn Qassi ibn Furtun (àrab: مطرف بن لوب بن موسى بن موسى بن فرتون بن قاسي بن فرتو, Muṭarrif ibn Lūbb ibn Mūsà ibn Mūsà ibn Furtūn ibn Qāsī ibn Furtūn), més conegut com Mutàrrif ibn Llop, fou un membre de la dinastia musulmana muladí dels Banu Qassi.

## Orígens familiars

Fill de Llop ibn Mussa ibn Mussa i l'esclava Àjab al-Balatiyya, era, per tant, net de Mussa II el Gran, dominador de la vall de l'Ebre durant el segle ix, casat amb la princesa vascona Assona Ènnega, filla del rei de Pamplona Ènnec Aritza I.
Fou germà de Muhàmmad ibn Llop, valí de Toledo, i d'Issa ibn Llop.

## Núpcies i descendents

Tingué una filla que es casà l'any 904 amb Ramon II de Pallars-Ribagorça en segones núpcies d'aquest i en el context posterior a la ràtzia de 904. D'aquesta unió no hi hagué fills.

## Referències

* ↑ Genealogia dels Banu Qasi (anglès) «Patrick Delaforce Family History Research Chapter 42».
* ↑ Mestre, 1998: p. 885, entrada: "Ramon II de Pallars-Ribagorça".
* ↑ L'Enciclopèdia.cat.
* ↑ Pere Català Roca, Els castells catalans.
# Ficarazzi

Ficarazzi (sicilià Ficarazzi) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Palerm. L'any 2007 tenia 10.938 habitants. Limita amb els municipis de Bagheria, Misilmeri, Palerm i Villabate.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Giuseppe Cannizzaro | Centredreta |
# Felipa d'Hainaut

Felipa d'Hainaut (vers 1314 - 15 d'agost de 1369) va ser la reina consort d'Eduard III d'Anglaterra.
Va néixer a Valenciennes (aleshores comtat d'Hainaut, França en l'actualitat) filla del comte d'Hainaut Guillem I i de Joana de Valois, la neta de Felip III de França.
Va casar-se amb Eduard el 24 de gener de 1328, onze anys abans de la seva ascensió al tron. A diferència de moltes antecessores entre les reines consorts angleses, no va generar incomoditats a la cort introduint costums estrangers.
Felipa va acompanyar Eduard en les seves expedicions a Escòcia (1333) i a Flandes (1338-40), on rebé reconeixement per la seva gentilesa i compassió. És recordada per la història com una dona benvolent, que va convèncer el seu marit que perdonés la vida als burgesos de Calais (1346) quan havien de ser executats de forma exemplar.
Va actuar com a regenta en diverses ocasions mentre el seu marit era al continent.
El 15 d'agost de 1369 Felipa va morir de malaltia al castell de Windsor, als 55 anys, i va ser enterrada a l'abadia de Westminster.

## Descendència

Felipa i Eduard van tenir 14 fills, dels quals cinc arribaren a l'edat adulta (Felipa va sobreviure a 9 dels 14 fills). La seva descendència jugaria un paper important en el desenvolupament de les futures guerres civils angleses que es coneixerien com la Guerra de les Dues Roses.
* Eduard, el príncep Negre (1330-76)
* Isabel d'Anglaterra (1332-1379)
* Joana d'Anglaterra (1334-1348)
* Lionel d'Anvers, 1r duc de Clarence (1338-68)
* Joan de Gant, 1r duc de Lancaster (1340-99)
* Edmund de Langley, 1r duc de York (1341-1402)
* Maria Plantagenet (1344-1362)
* Margarida Plantagenet (1346-1361)
* Tomàs de Woodstock, 1r duc de Gloucester (1355-97)
Tres fills i dues filles més van morir en la infància.
# Felipa de Lancaster

Felipa de Lancaster (Leicester, Regne Unit 1360 - Odivelas 1415), princesa anglesa i reina consort de Portugal (1387-1415).
Fou la filla primogènita dels set fills del príncep Joan de Gant, i la seva primera esposa Blanca de Lancaster. Per línia paterna era neta d'Eduard III d'Anglaterra i Felipa d'Hainaut, i per línia materna també era descendent del mateix Eduard III.

## Núpcies i descendents

Es casà l'11 de febrer de 1387 a Porto amb el rei Joan I de Portugal. D'aquesta unió nasqueren:
* Blanca de Portugal (1388-1389)
* Alfons de Portugal (1390-1400)
* Eduard I de Portugal (1391-1438), rei de Portugal
* Pere de Portugal (1392-1449), primer duc de Coïmbra
* Enric el Navegant (1394-1460), primer duc de Viseu
* fIsabel de Portugal (1397-1472),
* Blanca de Portugal (1398)
* Joan de Portugal (1400-1442), duc d'Aveiro
* Ferran de Portugal (1402-1433)

## Vida política

En aplicació del tractat de Windsor de 1386, aquest matrimoni polític va ser el pas final de l'aliança entre Portugal i Anglaterra, formada per a contrarestar la creada entre França i la Corona de Castella. Felipa és recordada per ser una reina generosa i molt benvolguda, encara que lamentablement infeliç en la seva vida de casada, ja que el rei Joan era un home aficionat a les aventures amb dames de la cort. La seva amant favorita va ser la bellíssima Agnès Pires, amb la qual va tenir dos fills, els quals Felipa va criar com si fossin seus.
Del seu matrimoni van néixer nou fills, dels quals només sis van arribar a l'edat adulta, que van ser infants refinats i respectats a tot Europa.
Felipa va morir víctima de la pesta a la ciutat d'Odivelas, el 19 de juliol de 1415, als 55 anys, i va ser sebollida al monestir de Batalla.

## Referències

* ↑ «Philippa of Lancaster, Queen of Portugal» (en anglès). English Monarchs. [Consulta: 11 maig 2020].
* ↑ Stilwell, Isabel. Philippa of Lancaster : English Princess, Queen of Portugal (en anglès). Lisboa: Livros Horizonte, 2015, p. 562. ISBN 978-972-24-1794-5.

## Bibliografia

* Rodriguez Oliveira, Ana. Rainhas medievais de Portugal : dezassete mulheres, duas dinastias, quatro séculos de história (en portugués). 1a. ed. Lisboa: A Esfera dos Livros, 2010. ISBN 978-989-626-261-7.
# Anastàsia

«Anastàsia o Anastasia» té aquests significats:
* Biografies:
** Anastàsia, segle iv, germana de Constantí
** Anastàsia, segle vii, consort de l'emperador romà d'Orient Constantí IV
** Anastàsia d'Egina, Egina, segle ix, considerada santa per l'església catòlica
** Anastàsia de Rússia (gran duquessa de Mecklenburg-Schwerin), (Peterhoff 1860 - Eze (França) 1922)
** Anastàsia de Rússia (gran duquessa de Rússia), (Sant Petersburg 1901 - Ekaterinburg 1918)
** Anastasia Mayo (L'Hospitalet de Llobregat, 1980), actriu catalana de cinema X
* Cinema:
** Anastàsia (pel·lícula de 1956), pel·lícula d'Anatole Litvak, interpretada per Ingrid Bergman, Yul Brynner i Helen Hayes
** Anastàsia (pel·lícula de 1997), pel·lícula d'animació
* Geografia:
** Santa Anastàsia de Tolba, ermita del municipi de Tolba, a la Franja de Ponent
** Sant'Anastasia, municipi italià de la regió de Campània i a la província de Nàpols
** Anastasia (Uruguai), localitat de l'Uruguai ubicada al departament de Treinta y Tres
** (824) Anastasia, asteroide descobert el 1916
# Esteban de Zamora

Esteban va ser un religiós lleonès, bisbe de Zamora entre el 1149 i el 1174/75. Prelat que va iniciar les obres de la catedral de Zamora, el 1151, i la va consagrar el 15 de setembre de 1174. Durant el seu mandat un pastor va anunciar que havia tingut una revelació d'on es trobaven els ossos de l'arquebisbe de Toledo, Ildefons, si bé en aquell moment les seves paraules no van ser ateses, hauria de passar almenys un segle fins que el bisbe Suero Pérez fes una prospecció en el lloc indicat. Va ser succeït per un estranger conegut amb el nom castellà de Guillermo.

## Referències

* ↑ Calvo Madroño, 1914, p. 169.
* ↑ Fulgosio, 1869, p. 48.
* ↑ Calvo Madroño, 1914, p. 171.

## Bibliografia

* Calvo Madroño, Ismael. Descripción geográfica, histórica y estadística de la provincia de Zamora (en castellà). Madrid: Brería General de V. Suárez, 1914.
* Fulgosio, Fernando. Crónica de la provincia de Zamora (en castellà). Madrid: Editores Rubio, Grilo y Vitturi, 1869.
# Consell de Highland

El Consell de Highland (en gaèlic, (Sgìre Comhairle na Gàidhealtachd, en anglès Highland council), és una entitat de govern local d'Escòcia i del Regne Unit.

## Geografia

El territori del consell comprèn aproximadament un 40% de la regió coneguda com a Scottish Highlands i part de les Hèbrides Interiors (les illes de Skye, Rùm i altres petites illes). Té una extensió de 30.659 km² que el fan el consell més extens d'Escòcia i del Regne Unit. El 2006 tenia 215.300 habitants.
El consell de Highland limita amb els consells de Moray, Aberdeenshire, Perth and Kinross i Argyll and Bute.

## Ciutats i viles

* Alness
* Altnaharra
* Applecross
* Aviemore
* Avoch
* Back of Keppoch
* Ballachulish
* Bettyhill
* Cromarty
* Dalwhinnie
* Dingwall
* Dornoch
* Durness
* Fort Augustus
* Fortrose
* Fort William
* Gairloch
* Glencoe
* Golspie
* Helmsdale
* Invergordon
* Inverness
* John o' Groats
* Kingussie
* Kinlochbervie
* Kinlochleven
* Kyle of Lochalsh
* Mallaig
* Nairn
* Newtonmore
* Nybster
* North Ballachulish
* Plockton
* Portmahomack
* Rosemarkie
* South Ballachulish
* Tain
* Thurso
* Tongue
* Torridon
* Ullapool
* Wick
# Glucan 1,3-alfa-glucosidasa

El Glucan 1,3-alfa-glucosidasa (EC 3.2.1.84, exo-1,3-alfa-glucanasa, glucosidasa II, 1,3-alfa-D-glucan 3-glucohidrolasa) és un enzim amb nom sistemàtic 3-alfa-D-glucan 3-glucohydrolasa. Aquest enzim catalitza la reacció química següent.
    Hidròlisi de terminal (1->3)-alfa-D-glucosídic enllaça en (1->3)-alfa-D-glucans
Aquest enzim no actua en el nigeran encara que té alguna activitat contra la nigerosa.

## Referències

* ↑ Zonneveld BJ «A new type of enzyme, and exo-splitting -1,3 glucanase from non-induced cultures of Aspergillus nidulans». Biochimica et Biophysica Acta, 258, 2, 01-02-1972, pàg. 541–7. DOI: 10.1016/0005-2744(72)90245-8. PMID: 4622000.

## Enllaços externs

* Glucan 1,3-alfa-glucosidasa a la US National Library of de Medicine Medical Subject Headings (MeSH)