OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Formació de Dakota

La Formació Dakota, Dakota Formation, (també Dakota Sandstone i Cockrum Sandstone, més formalment el Dakota Group) és una formació geològica composta de roques sedimentàries dipositades en la part oriental del Western Interior Seaway del Cretaci tardà. F.B. Meek i F.V. Hayden,el 1862, li van donar aquest nom per estar situada al llarg del riu Missouri prop de Dakota City, Nebraska.
Els estrats consten dipòsits sorrencs marins i ocassionalment dipòsits de torrents.
La Formació Dakota és un aqüífer important en algunes zones de les Great Plains.

## Paleofauna de vertebrats

Els fòssils de dinosaures són molt rars a la Formació Dakota i la majoria d'ells provenen de Kansas. El millor espècimen trobat és un Silvisaurus condrayi. També hi ha petjades fòssils de dinosures que inclouen teròpodes i ancilosaures. Un gram fèmur d'ornitòpode es va trobar a Nebraska.
* cf. Troodon sp
* cf. Paronychodon (? troodontida indet.)
* cf. Richardoestesia sp. (theropoda indet.)
* ? Barosaurus lentus
* Silvisaurus condrayi – "Partial skeleton with skull, sacrum."

### Pterosaures

Pterosaures de la Dakota Formation :
| Tàxon | Presència | Descripció | Imatges |
| Subordre: Pterodactyloidea Traces. | Coneguts tant als estrats del Cretaci primerencs com els tardans de Dakota Group. Trobat al John Martin Reservoir de Colorado. | Espècimensal Dinosaur Tracks Museum, de la University of Colorado at Denver. |

## Referències

* ↑ Monroe, James S. and Wicander, Reed (1997) The Changing Earth: Exploring Geology and Evolution (2nd edition) Wadsworth Publishing Company, Belmont, California, page 610, ISBN 0-314-09577-2
* ↑ Meek, F.B. and Hayden, F.V., 1862, Descriptions of new Lower Silurian, (Primordial), Jurassic, Cretaceous, and Tertiary fossils, collected in Nebraska, by the exploring expedition under the command of Capt. Wm F. Reynolds, U.S. Top. Engineers, with some remarks on the rocks from which they were obtained: Academy of Natural Sciences of Philadelphia Proceedings, v. 13, p. 415-447.
* ↑ "Geology of the Quarry: Dakota Sandstone" Dinosaur National Monument, National Park Service
* 1 2 McLaughlin, Thad G. (1942) "Water-bearing Formations, continued: Cretaceous System: Dakota Group" Geology and Ground-Water Resources of Morton County, Kansas
* ↑ Wang, Herb (2003) "Saga of the Dakota Sandstone"
* ↑ Eaton, T.H. 1960. A new armored dinosaur from the Cretaceous of Kansas. University of Kansas Paleontological Contributions, Vertebrata, 8:1–24.
* ↑ Carpenter, K. and J.I. Kirkland. 1998. Review of Lower and Middle Cretaceous ankylosaurs from North America. Lucas, S.G., Kirkland, J.I. and Estep, J.W., (eds.), Lower and Middle Cretaceous Terrestrial Ecosystems. New Mexico Museum of Natural History and Science Bulletin No. 14:249–270.
* 1 2 Liggett, G.A. 2005. A review of the dinosaurs from Kansas. Kansas Academy of Science, Transactions 108(1–2), p.1-14.
* ↑ "Table 17.1," in Weishampel, et al. (2004). Page 365.
* 1 2 3 4 Lockley, M.; Harris, J.D.; and Mitchell, L. 2008. "A global overview of pterosaur ichnology: tracksite distribution in space and time." Zitteliana. B28. p. 187-198. ISSN 1612-4138.
# Q32

AN/FSQ-32 va ser un ordinador construït per IBM (International Business Machines) entre el 1960 i el 1961 pel Strategic Air Command (SAC). IBM el va anomenar "4020." Només se’n va construir un.

## Referències

* ↑ (anglès) John Wohlman, « Computer-Generated Map Data: An Aid to Command and Control. » Arxivat 2009-03-09 a Wayback Machine., Air University Review
# John Ray

John Ray (Black Notley, Essex, 29 de novembre de 1627 o 1628 - Black Notley, 17 de gener de 1705) va ser un eminent botànic anglès. Va estudiar a Cambridge el 1644 com a becari pobre (sub-becari). Era d'orientació religiosa més aviat orientada al puritanisme, però no estricte. Això li ocasionà problemes.
Atret per la botànica va fer el seu propi esquema de classificació taxonòmica i va tenir Francis Willughby per ajudant. El 1660 va publicar el Cambridge catalogue en el que descriu la vida de les plantes a la regió de la Universitat.
Per raons polítiques va dimitir de tots els seus càrrecs universitaris el 1662. El 1663 va partir a fer un viatge botànic i biològic per l'Europa continental.
El 1686 publicà la Historia generalis plantarum amb més de 18.000 plantes classificades per famílies o segons la seva morfologia, distribució i hàbitat i hi definí el concepte d'espècie.

## Vegeu també

* Carl von Linné continuador dels seus treballs.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Asimov, Isaac. «Ray, John». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 113. ISBN 8429270043.
# Christian Ehrenfels

Christian Ehrenfels o Christian, Freiherr (baron) von Ehrenfels, de nom complet Maria Christian Julius Leopold Karl, Freiherr von Ehrenfels (Rodaun, avui barri de Viena, Àustria, 20 de juny de 1859 - Lichtenau, 8 de setembre de 1932, o 1909 segons la GEC) va ser un filòsof, professor i psicòleg austríac.
Com a estudiant de la Universitat de Viena on es va llicenciar el 1888, doctorant-se posteriorment a la de Graz, va ser deixeble de Franz Brentano i d'Alexius Meinong. Es va traslladar a Praga el 1896, com a professor extraordinari de filosofia a la universitat alemanya, i va treballar com a professor ordinari entre 1900 i 1929. S'interessà per la psicologia, en la qual adoptà posicions molt properes a les de la Gestalt. En ètica intentà d'establir una gradació de valors. Entre les seves obres, cal esmentar especialment System der Werttheorie (‘Sistema de teoria dels valors’ 1897), un treball pioner, on va tractar el concepte de valor psicològicament, en funció del desig. Altres escrits d'Ehrenfels inclouen obres de teatre, drames corals, dos fullets sobre el compositor Richard Wagner (1896 i 1913), Grundbegriffe der Ethik ("Fundacions ètiques", 1907), Sexualethik ("Ethical Sexual", 1907), Kosmogonie (1916), i Die Religion der Zukunft ("La religió del futur", 1929).

## Referències

* 1 2 «Christian, Freiherr (baron) von Ehrenfels». Encyclopædia Britannica [Consulta: 8 setembre 2018].
* 1 2 «.xml Christian Ehrenfels». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Zimmer, Alfred; Albertazzi, Liliana; Jacquette, Dale (ed.); Poli, Roberto (ed.). «Christian von Ehrenfels (1852-1932)». A: The School of Alexius Meinong. Taylor & Francis, 2017, p. 135–143. ISBN 978-1-351-88226-2 [Consulta: 8 setembre 2018].
* ↑ «Christian von Ehrenfels (1859-1932)». Infoamerica. [Consulta: 8 setembre 2018].
* ↑ Fabian, Reinhard. «Christian von Ehrenfels (1859–1932)». A: The School of Franz Brentano. Springer, p. 161-174. DOI 10.1007/978-94-015-8676-4_6. ISBN 978-94-015-8676-4 [Consulta: 8 setembre 2018].
# Cianur d'argent

El cianur d'argent és un compost químic constituït per cations argent(1+), ${\ce {Ag+}}$, i anions cianur, ${\ce {CN-}}$, amb la fórmula química ${\ce {AgCN}}$. Es forma un sòlid blanc després del tractament de solucions que continguin ${\ce {Ag+}}$ amb cianur. Aquesta precipitació química es fa servir en alguns sistemes per a recuperar l'argent de la solució.

## Estructura i propietats

La seva estructura consta de cadenes rectes ${\ce {-Ag-C # N-Ag-C # N -}}$, on els enllaços del catió argent(1+) són parcialment covalents. Aquestes cadenes es disposen paral·lelament, agrupades hexagonalment. Els cations argent(1+), ${\ce {Ag+}}$, estan separats 5,26 Å, un valor menor que l'esperat degut a la ressonància dels enllaç covalent. Aquests enllaços d'argent a carboni i d'argent a nitrogen tenen una longitud de ~2.09 Å i els grups cianur mostren desordre de cap a cua.
Es presenta en forma de pols blanca a grisa, inodora, que s'enfosqueix si s'exposa a la llum. És poc soluble en aigua, K$_{ps}$ = 4,5×10$^{-12}$. És soluble en dissolucions d'amoníac, àcids concentrats, solució aquosa de cianurs d'elements alcalins i solucions aquoses de tiosulfat de sodi. Les dissolucions de cianurs alcalins el dissolen per formació dels complexos ${\ce {[Ag(OH)(CN)]^-}}$, ${\ce {[Ag(CN)2]^-}}$i ${\ce {[Ag(CN)3]^2-}}$.
El cianur d'argent es descompon lentament quan està humit, donant cianur d'hidrogen, ${\ce {HCN}}$, que és tòxic per inhalació. La fusió amb clorats metàl·lics, perclorats, nitrats o nitrits pot causar una explosió violenta a temperatura ambient.

## Preparació

Es pot preparar per precipitació d'una dissolució de cianur de potassi, ${\ce {KCN}}$, o cianur de sodi, ${\ce {NaCN}}$, amb una de nitrat d'argent, ${\ce {AgNO3}}$:
${\ce {KCN + AgNO3 -> AgCN + KNO3}}$

## Usos

Tant AgCN com KAg(CN)₂ s'han usat en solucions per recobrir amb argent des de l'any 1840 quan els germans Elkington patentaren el sistema. Una solució típica per recobrir amb argent podria contenir KAg(CN)₂ 15-40 gL$^{−1}$, KCN 12-120 gL$^{−1}$ i K₂CO₃ gL$^{−1}$.

## Referències

* 1 2 Massey, A. G.; Thompson, N. R.; Johnson, B. F. G.. The Chemistry of Copper, Silver and Gold: Pergamon Texts in Inorganic Chemistry (en anglès). Elsevier, 2017-01-31. ISBN 9781483158396.
* ↑ Hibble, S. J.; Cheyne, S. M.; Hannon, A. C.; Eversfield, S. G.“Beyond Bragg scattering: the structure of AgCN determined from total neutron diffraction” Inorganic Chemistry 2002, volume 41, pages 1042.
* ↑ Bryce, D. L.; Wasylishen, R.E.“Insight into the Structure of Silver Cyanide from 13C and 15N Solid-State NMR Spectroscopy” Inorganic Chemistry 2002, volume 41, pages 4131.
* ↑ «Silver cyanide | 506-64-9». [Consulta: 9 novembre 2017].
* ↑ Blair, A. “Silver Plating” Metal Finishing 2000, volume 98, page 298.
# Chromis pelloura

Chromis pelloura és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord del Golf d'Aqaba (Mar Roja).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Qi qiu

Qi qiu o Balloon (xinès 气球 Qìqiú) és una pel·lícula dramàtica xinesa del 2019 dirigida per Pema Tseden. Es va projectar a la secció Horizons del 76a Mostra Internacional de Cinema de Venècia.

## Sinopsi

La pel·lícula evoca les lluites d'una família tibetana entre el conservadorisme religiós i l'emancipació sexual. Drolkar i el seu marit tenen tres fills i són ramaders d'ovelles. Per complir amb la política del fill únic, establerta per les autoritats xineses, Drolkar utilitza el preservatiu com a mitjà d'anticoncepció, una pràctica poc estesa en aquesta societat tradicional.

## Repartiment

* Sonam Wangmo: Drolkar,
* Jinpa: Dargye, el seu marit
* Yangshik Tso: Changchub Drolma, germana de Drolkar
* Koncho : l'avi
* Dudul : Jamyang, fill gran de Drolkar
* Drukla Dorje : fill segon de Drolkar
* Palden Nyrma : fill petit de Drolkar
* Kunde : Takbum Gyal, professor de tibetà de Jamyang
* Dechen Yangzom : Druktso
* Kangchen Tsering : doctor Sodra

## Premis

| Data | Premi | Categoria | Nominat | Resultat |
| 2019 | 5è Festival Internacional de Cinema de Chicago | Millor guió | Pema Tseden | Guanyador |
| 2019 | 76a Mostra Internacional de Cinema de Venècia | | Balloon | Nominat |
| 2019 | Festival Internacional de Cinema de Toronto 2019 | Cinema del Món Contemporani | Balloon | Nominat |
| 2019 | 24è Festival Internacional de Cinema de Busan | Una finestra al cinema asiàtic | Balloon | Nominat |
| 2019 | 20th Tokyo Filmex | | Balloon | Guanyador |
| 2019 | Asia-Pacific Film Festival | Millor pel·lícula | Balloon | Nominat |
| 2019 | 2n Festival Internacional de Cinema de l'illa de Hainan | Millor pel·lícula | Balloon | Guanyador |

## Referències

* ↑ Vivarelli, Nick. «Joker, Ad Astra, The Laundromat, Marriage Story to Compete in Venice». Variety, 25-07-2019. [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ «Orizzonti». labiennale.org, 25-07-2019. [Consulta: 28 juliol 2019].
* ↑ «Balloon». Arxivat de l'original el 2020-07-06. [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ Balloon a allociné
* ↑ Chen Chen «zh:第二届海南岛国际电影节闭幕，万玛才旦《气球》摘“金椰”» (en xinès simplificat). thepaper.cn, 09-12-2019 [Consulta: 18 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Qi qiu a Douban
* Qi qiu Arxivat 2022-01-16 a Wayback Machine. a mtime.com
* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Punto y Medio

Punto y Medio va ser un programa televisiu de sobretaula que es va emetre a Canal Sur Televisión, canal autonòmic d'Andalusia, des de l'1 de juliol de 2003 fins al 29 de setembre de 2006.
D'antuvi el programa estava pensat com un recanvi estiuenc a Bravo por la tarde, presentat per Agustín Bravo i a causa de les bones dades d'audiència, es va quedar definitivament en la franja.
Durant la seva emissió va ser líder d'audiència en la seva franja horària, aconseguint una quota de pantalla del 26,6%.
Fins al 14 de juliol de 2006 va estar presentat per Juan y Medio; quan aquest va haver d'abandonar el programa degut a un acord amb, Atresmedia Televisió, llavors va ser substituït per Consuelo Berlanga des del 17 de juliol de 2006 al 29 de setembre de 2006 sota el format Verano y Medio.
El programa era de contingut per a públic adult, amb entrevistes de salut, curiositats i un estil pròxim a Mira la vida, programa matinal que va emetre Canal Sur Televisión de 2003 a 2011.
També tenia un espai de relacions entre andalusos, generalment de la tercera edat, que ha estat molt conegut durant aquests anys.
També tenia una segona part anomenada Punto y Música, - (al principi anomenada Punto y Medio: 2ª parte) - espai musical en el qual artistes andalusos consagrats interpretaven diverses cançons en directe, o persones anònimes entre el públic ensenyaven els seus dots artístics, que s'emetia de 19.50 a 20.30, entre Andalucía Directo i la segona edició de Canal Sur Noticias.
Aquests dos programes, des del 2 d'octubre de 2006, van ser reemplaçats sota el mateix format i estaven presentats per Alicia Senovilla, sota el títol La buena gente.
Al poc temps del canvi de denominació, el programa va ser substituït per La tarde con María, presentat per María del Monte, que tenia el mateix estil.
El 7 de setembre de 2009, va tornar Juan y Medio de nou a la franja de tarda, amb un programa de format molt similar, La tarde, aquí y ahora.

## Referències

* ↑ «Alicia Senovilla, fichaje sorpresa de Canal Sur». Arxivat de l'original el 11 d'octubre de 2007. [Consulta: 26 abril 2007].
* ↑ Canal Sur Televisión, con un share del 20,3% en noviembre, logra el mejor mes de audiencia en cuatro años, La revista de Canal Sur, desembre de 2004, pág. 3.
# Punts de pressió

Els punts de pressió (japonès: 急所, kyūsho, punts vitals; xinès, 穴位) en el camp de les arts marcials fa referència a tots els punts del cos que provoca molt de color quan es manipula de certa manera. Les tècniques d'atac amb pressió s'anomenen Hyol Do Bup a les arts marcials japoneses com: el jujutsu, l'aikido, el tenjin Shinyō-ryū, el daitō-ryū Aiki-jūjutsu, el kotō-ryū, el gōjū-ryū, el sekiguchi-ryū, el yōshin-ryū, el kuma-ryū, el kōga-ryū, l'attsuuten-ryu kempo-jutsu i el Karate.
El concepte dels punts de pressió està present a les antigues escoles japoneses des del segle xvii, però es creu que ja estava present des de feia més temps, Takuma Hisa, escrigué en el Shin Budo magazine que Minamoto no Yoshimitsu un samurai del segle xi ja ho aplicava.
Hancock i Higashi (1905) publicaren un llibre on feien un detallat estudi sobre el nombre i ubicació dels diferents punts vitals del cos humà.

## Referències

* ↑ Andrew Nathaniel Nelson, The Original Modern Reader's Japanese-English Character Dictionary, Tuttle Publishing, 2004, p.399.
* ↑ Hancock, H. Irving and Higashi, Katsukuma, The complete Kano Jiu-Jitsu (Judo), New York, G. P. Putnam & Sons, 1905.
# Juan Carlos Lorenzo

Juan Carlos Lorenzo (10 d'octubre de 1922 - 14 de novembre de 2001) fou un futbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1962 com a entrenador.
Portà al Mallorca a primera divisió per primer cop, el 1960.

## Referències

* ↑ "Aquel templo del fútbol en Boedo" Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., by Pedro Uzquiza, Clarín, 2 Dec 1999
* ↑ "Las mil y una del Toto Lorenzo" Arxivat 2014-11-10 a Wayback Machine., Clarín, 27 Oct 1996
* ↑ "Entrenadores míticos: Juan Carlos 'Toto' Lorenzo" Arxivat 2010-06-22 a Wayback Machine. by Gonzalo Mazarrasa on Club Mallorca website
* ↑ "Muere Lorenzo, el primer entrenador que llevó al Mallorca a Primera División", El Mundo, 15 Nov 2001
# Chiusanico

Chiusanico (en ligur Cuzànegu o Ciusanego) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la província d'Imperia. El 2011 tenia 603 habitants.

## Geografia

El comune de Chiusanico està situat al vessant esquerra del torrent Impero. Té una superfície de 13,51 km² i les frazioni de Gazzelli i Torria. Limita amb les comunes de Borgomaro, Caravonica, Cesio, Chiusavecchia, Diano Arentino, Lucinasco, Pontedassio, Stellanello i Testico.

## Agermanaments

* Vilobí del Penedès (Alt Penedès)

## Referències

* ↑ DD.AA.. Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani. Milà: Garzanti, 1996, p. 205.
* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 22 agost 2015].
# José Miguel Bueno Vicente

José Miguel Bueno Vicente (Villar de Argañán, província de Salamanca 8 de juny de 1940) és un polític espanyol. Va fer el batxillerat a Salamanca i es llicencià en ciències físiques a la Universitat de Madrid. Treballà com a professor de matemàtiques a la Universitat Laboral de Càceres i després a la Universitat de Salamanca.
Després d'estudiar psicologia i enginyeria d'armament i construcció a Madrid deixà l'ensenyament per a ocupar càrrecs a SEAT i Unión de Explosivos Rio Tinto SA relatius a organització i planificació de sistemes empresarials.
El 1975 va afiliar-se a la UGT i al PSOE. Hi fou secretari general de l'agrupació de Fuencarral i membre del comitè regional de Madrid. També formà part del grup d'economistes que elaborà el Programa de transició al XXVII Congrés del PSOE. Després participà en les ponències de defensa dels programes electorals i dels congressos del PSOE i ha format part del Grup de Desarmament de la Internacional Socialista.
Fou elegit diputat per la província de Salamanca a les eleccions generals espanyoles de 1979 i 1982, i durant el seu mandat fou secretari i vocal de la Comissió d'Afers Exteriors i vicepresident de la Comissió de Defensa del Congrés dels Diputats. També fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Europeu de 1987, i ha estat membre de la delegació per a les relacions amb el Comitè de parlamentaris de l'EFTA.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Parlament Europeu
# Briga

«Briga» té aquests significats:
* Briga (topònim), arrel cèltica present en diversos topònims europeus, "fortalesa en un turó"
* BRIGA, organització independentista gallega
* La Briga Auta, població del Piemont
* Briga Novarese, població del Piemont
* Briga (Eslovènia), població de la Baixa Carniola eslovena
* La Briga, població dels Alps Marítims
# Quatrecapaïta-(K)

La quatrecapaïta-(K) és un mineral de la classe dels òxids. El nom fa al·lusió a l'estructura, que consta de quatre diferents tipus de capes: (1) [(NH₄),K], (2) [(Na,Mg,□)₃(H₂O)$_{16}$], (3) [As₂O₃] i (4) [Cl₆]. El sufix -(K) indica el catió dominant a la capa de catió gran.

## Característiques

La quatrecapaïta-(K) és un arsenit de fórmula química K₃(NaMg◻)(As₂O₃)₆Cl₆·16H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada per primera vegada el 2019. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 66987.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Torrecillas, situada a Salar Grande, dins la província d'Iquique (Regió de Tarapacá, Xile), on es troba en forma de tauletes hexagonals aplanades en {001}, de fins a 0,3 mm de diàmetre. Aquesta mina xilena és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Cuatrocapaite-(K)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 juliol 2021].
* ↑ Joan Manuel Ybarra Grande, José Luis Garrido Rufaste «Noves espècies minerals - juliol de 2019 a gener de 2020 -». Mineralogistes de Catalunya, 13, 4, 01-11-2020, pàg. 82-83 [Consulta: 6 març 2022].
# Josep Campo i Pérez

José Campo Pérez Arpa y Vela, marquès de Campo (València, 22 de maig de 1814 - Madrid, 19 d'agost de 1889) va ser un polític valencià, alcalde de València entre 1843 i 1847.

## Biografia

Era fill de comerciants d'espècies amb un establiment a la plaça del Mercat. Va rebre una bona educació, part d'ella en l'estranger, d'on va tornar amb idees renovades sobre el desenvolupament social i industrial. Va participar en la Junta de Salvació de València que es va sumar al moviment antiesparterista liderat per Narváez. Va ser alcalde de València entre 1843 i 1847, any en què va dimitir per problemes de salut. Durant el seu mandat va promoure millores a la ciutat, com el primer adoquinat de carrers, la portada d'aigua potable des del salt del Corb, al riu Túria, en el terme municipal de Manises, i la instal·lació de l'enllumenat públic de gas, fet per la companyia francesa de Lecoq i Lebon, adjudicataris també del servei a Barcelona. Va ser diputat al Congrés durant set legislatures, pels districtes d'Énguera i València, entre 1850 i 1865.
Després de la restauració borbònica de 1874 el rei Alfons XII li va concedir el títol de marquès de Campo, primer títol nobiliari que va concedir en el seu regnat.
Va ser també un destacat empresari, amb negocis en el camp del ferrocarril, el transport naval, la premsa i la banca. Va ser titular de la línia de ferrocarril Grau-València-Almansa, per acord amb la companyia anglesa de Mr. Wole. També va fundar a València el diari La Opinión, i li'n va encomanar la direcció a Teodor Llorente. Aquest diari va ser el primer de la ciutat a incloure una secció de correspondència diària amb Madrid i un resum de notícies telegràfiques.
Es va traslladar definitivament a Madrid, on va fundar la Central Española de Crédito (1860-1871) i va promoure negocis de transport marítim amb les Filipines i les colònies espanyoles d'Amèrica, a més de diferents negocis com a subministrador de l'administració pública.
Va ser nomenat senador vitalici del Regne d'Espanya pel rei Alfons XII.
Va intentar comprar el penyal de Gibraltar al Regne Unit per cinc milions de pessetes.
Responent a la invitació de Juan Navarro Reverter va participar com a capitalista en la fundació de la Caixa d'Estalvis i Mont de Pietat de València.

## Referències

* ↑ CAMPO PEREZ ARPA Y VELA, JOSE, Índex Històric del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat

## Bibliografia

* (castellà) Vicente Gascón Pelegrí. Prohombres valencianos en los últimos cien años, 1878-1978. València. Caixa d'Estalvis de València, 1978. ISBN 84-500-2630-X