OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gloucester (Massachusetts)

Gloucester és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2007 tenia 30.273 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gloucester tenia 30.273 habitants, 12.592 habitatges, i 7.895 famílies. La densitat de població era de 450,2 habitants/km².
Dels 12.592 habitatges en un 27,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,8% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 37,3% no eren unitats familiars. En el 30,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 26,1% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.722 $ i la renda mediana per família de 58.459$. Els homes tenien una renda mediana de 41.465 $ mentre que les dones 30.566$. La renda per capita de la població era de 25.595$. Entorn del 7,1% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gloucester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gloucester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Glouster

Glouster és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.972 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glouster tenia 1.972 habitants, 783 habitatges, i 526 famílies. La densitat de població era de 568,2 habitants/km².
Dels 783 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,4% hi vivien parelles casades, en un 17% dones solteres, i en un 32,8% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.929 $ i la renda mediana per família de 28.800 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.854 $ mentre que les dones 22.206 $. La renda per capita de la població era d'11.837 $. Aproximadament el 24,2% de les famílies i el 28,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glouster». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glouster». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Vida privada

Vida privada és una novel·la escrita per Josep Maria de Sagarra. És un clàssic de la literatura catalana, que va ser publicada l'octubre de 1932 i va rebre el Premi Joan Crexells de narrativa. Sagarra fa un retrat tant de les classes socials altes com de les baixes de la Barcelona d'aquell temps, i va provocar un escàndol en aquella època pels temes que tractava i que es basava, en gran part, en personatges reals que els contemporanis podien reconèixer. Vida privada ha estat considerada la novel·la més representativa de Barcelona.
La novel·la tracta sobre la família Lloberola, pertanyent a la burgesia dels anys trenta de Barcelona, la qual està passant per un moment molt crític perquè veu com els arriba la ruïna econòmica i social. A través de la novel·la desfilen tres generacions de la família Lloberola i, amb ella, els canvis de la Barcelona de l'època. L'autor descobreix els convencionalismes que amaguen la manera de ser autèntica de l'home i condemna els nous valors socials de l'època: l'afany de figurar, l'aparença externa i la possessió material. Hi constata el canvi de valors que es produeix en aquesta societat i descriu, amb un to entre l'elegia i la nostàlgia, la desaparició d'una determinada Barcelona. Un dels personatges de la novel·la, Pilar de Romaní, representa aquest món a punt de desaparèixer.
Els lectors de l'època respongueren massivament, en alguns casos de manera irada. Sagarra, bon coneixedor del món que hi recrea, no dubta a l'hora d'implicar-se directament en la narració (per exemple: "El senyor de Llinàs jugava totes les tardes amb don Josep Rocafiguera, amb un aragonès anomenat Ceballos i amb l'avi de l'autor d'aquest llibre"). Això, i el fet que moltes persones es veiessin retratades en l'obra, difícilment li fou perdonat.
El 2015 es va publicar als Estats Units una versió en anglès de l'obra. L'any 2017, Televisió de Catalunya en va rodar una adaptació en format minisèrie que es va emetre l'any 2018 a TV3.

## Referències

* 1 2 «Vida Privada a "escriptors.cat"». Arxivat de l'original el 2015-06-25. [Consulta: 28 maig 2014].
* ↑ «Josep Maria de Sagarra. Culturcat. Generalitat de Catalunya». Arxivat de l'original el 2014-10-08. [Consulta: 28 maig 2014].
* ↑ «La minisèrie basada en «Vida privada» de Sagarra arriba a TV3». Regió7, 07-05-2018. [Consulta: 15 setembre 2018].

## Vegeu també

* Tomàs de Lloberola i Serradell

## Bibliografia

* Guia de lectura i material didàctic de "Vida Privada" editat per la Generalitat de Catalunya PDF
* FERRER PUIG, Jaume. "Vida privada", dins Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Enciclopèdia Catalana (2008). pg. 1056
# Alain Carrier

Alain Carrier (Sarlat e La Canedat, 14 d'octubre de 1924 - Senta Alvèra, 15 de desembre de 2020) és un cartellista i il·lustrador francès.
El 1999, el nom d'Alain Carrier va entrar al diccionari de Larousse. El 2003, 300 dels seus cartells van anar a la Biblioteca Nacional de França de París on es guarden. El 2006 es va constituir l'associació Amics d'Alain Carrier per preservar la seva obra. Ha estat cavaller de l'Orde del Mèrit Nacional des del 1982 i cavaller de la Legió d'Honor des del 2004.

## Referències

* ↑ «Dordogne : l'affichiste sarladais Alain Carrier est décédé» (en francès). [Consulta: 16 març 2021].
* ↑ «Périgord : disparition de l'affichiste sarladais Alain Carrier» (en francès). [Consulta: 16 març 2021].
* ↑ «Sarlat rendra un hommage à Alain Carrier, le célèbre affichiste décédé à 96 ans» (en francès), 18-12-2020. [Consulta: 16 març 2021].
* ↑ «Dordogne : l'affichiste sarladais Alain Carrier est mort» (en francès), 18-12-2020. [Consulta: 16 març 2021].
# Albert Kalkert

Albert Kalkert (1902-1970) va ser un enginyer aeronàutic alemany. Va treballar per a Gothaer Waggonfabrik on va dissenyar planadors de combat i aeronaus com el Gotha Go 145, el Gotha Go 146, el Gotha Go 149, Gotha Go 242, el Gotha Go 244 i el Ka 430.

## Referències

* 1 2 3 Warplanes of the Luftwaffe. Londres: Aerospace Pub., 1994. ISBN 1-880588-10-2.
* 1 2 3 Nowarra, Heinz J. (Heinz Joachim), 1912-. Die deutsche Luftrüstung 1933-1945. Bernard & Graefe, 1985. ISBN 3-7637-5465-2.
# Comtat d'Espanya

El comtat d'Espanya (en castellà: de España; en occità: d'Espanha) és un títol nobiliari creat el 27 agost de 1819 pel rei Ferran VII a favor de Charles d'Espagnac, militar d'origen occità. Era fill d'Henri d'Espagnac, marquès d'Espanha i baró de Ramefòrt, que va passar al servei de la Corona Espanyola en temps de la Revolució francesa establint-se a Palma, i de Charlotte-Claire de Cabalby d'Esplas, filla gran del baró d'Esplàs, Eras Salas i Marbé.
La seva denominació fa referència al cognom castellanitzat del seu primer titular: "Carlos de España" (Charles d'Espagnac).
Se li va concedir la grandesa d'Espanya el 27 d'agost de 1827.

## Comtes d'Espanya

| | Titular | Període |
| Creació per Ferran VII |||
| I | Charles d'Espagnac | 1819-1839 |
| II | Josep d'Espanya i Rossinyol | 1847-1890 |
| III | Ferran d'Espanya i Truyols | 1890- ? |
| IV | Josep d'Espanya i Dezcallar | ? - ? |
| V | Ferran d'Espanya i Morell | ? - 2005 |
| VI | Josep Joan d'Espanya i Pascual de Quinto | 2005-actual titular |

## Història dels comtes d'Espanya

* Charles d'Espagnac (1775-1839), I comte d'Espanya.
* Casà amb Dionísia Rossinyol de Defla Comellas i Villalonga. El va succeir el seu fill:
* Josep d'Espanya i Rossinyol (1808-1890), II comte d'Espanya, I vescomte de Coserans (concedit per Reial Decret el 11 de desembre de 1839.
* Casà amb Maria Ignàcia Truyols i Sales, filla de Fernando Truyols i Villalonga, marquès de la Torre del Falgar. El va succeir el seu fill:
* Ferran d'Espanya i Truyols (n. 1842), III comte d'Espanya, II vescomte de Coserans.
* Casà amb Josepa Dezcallar i Gual, la seva cosina germana, filla de Guillem Abrí-Dezcallar y Surela, II marquès del Palmar. El va succeir el seu fill:
* Josep d'Espanya i Dezcallar (n. 1882), IV comte d'Espanya, III vescomte de Coserans, gentilhome Gran d'Espanya amb exercici i servitud del Rei Alfons XIII.
* Casà amb Maria Francisca d'Assís Morell i Fortuny. El va succeir el seu fill:
* Ferran d'Espanya i Morell (n. 1914), V comte d'Espanya, IV vescomte de Coserans, marquès de Solleric (rehabilitat amb grandesa d'Espanya el 1981).
* Casà amb María del Pilar Pascual de Quinto i Montalvo, VIII marquesa de Torremejía, VII baronessa de Guia Reial. El va succeir el seu fill:
* Josep Joan d'Espanya i Pascual de Quinto (n. 1953), VI comte d'Espanya, V vescomte de Coserans.
* Casà amb Carla Caamaño y de Palacio.

## Referències

* ↑ «Comtat d'Espanya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Elenc de Grandeses i Títols Nobiliaris Espanyols. Institut "Salazar i Castro", C.S.I.C.
# Mas del Frare (Tarragona)

Mas del Frare és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Mas de diferents blocs enganxats una als altres. Per la seva ubicació a la punta d'una carena va poder tindre un origen molt antic i gran importància estratègica.

## Referències

* ↑ «Mas del Frare». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 24 agost 2021].
# Bemba

* Aquest article tracta sobre l'idioma. Si cerqueu el bar de Sabadell, vegeu «Bar Bemba».
El bemba, que també es coneix com a ichibemba, chiwemba i wemba és una llengua bantú parlada a sobretot a Zàmbia per unes 3.600.000 persones. També s'utilitza a la República Democràtica del Congo, Tanzània i Botswana, es creu que també es parla a Zimbàbue. Originària de l'ètnia homònima, el bemba (etnografia) i els seus dialectes són parlats i entesos per un important percentatge de la població de Zàmbia. S'estima que, només en aquell país, més de tres milions de persones utilitzen el bemba com a llengua nadiua, així com molta gent la utilitza com segona llengua. El Bemba s'utilitza com lingua franca a totes les ciutats de Zàmbia, on és la segona llengua, després de l'anglès i és una llengua que s'utilitze per usos educatius i administratius a Zàmbia.
És un idioma que segueix l'estructura SVO (Subjecte - verb - objecte), l'estudi de la qual es va formalitzar el 1907, quan els missioners publicaren la primera gramàtica bemba. Aquest idioma fou seleccionat per l'administració colonial de l'època, al costat del lozi, el nyanja i el tonga com les llengües per a comunicar-se amb les poblacions de la zona. Actualment aquest idioma es troba molt fragmentat en dialectes, malgrat que existeix la tendència d'imposar el dialecte conegut com a bemba central en els mitjans de comunicació i els textos educatius.
El bemba va cridar l'atenció del món GNU/Linux gràcies a la distribució Ubuntu, la pronunciació del qual correspon a una paraula que en bemba significa "la humanitat vers els altres".
A Occident se la coneix per proporcionar la paraula Ubuntu, el nom d'una distribució de GNU/Linux.

## Bemba a Zàmbia

A Zàmbia hi ha uns 3.300.000 bemba-parlants. Aquests inclouen diversos pobles com 741.114 bemba (etnografia), 32.022 Luunda, 5190 Shila, 26.429 Kabende, 6.706 Mukulu, 42.298 Ng'umbo i 14.040 Twa-Unga. A Zàmbia es parla el bemba a les províncies Nord (Zàmbia), Copperbelt i Luapula. Els dialectes que es parlen a Zàmbia són: Lembue, Lomotua, Ngoma, Nwesi, Town Bemba, Luunda, Chisinga, Kabende, Mukulu, Ng'umbo, Twa de Bangweulu i Unga.

## Bemba a la República Democràtica del Congo

A la República Democràtica del Congo hi ha 300.000 bemba-parlants. Sobretota a la frontera sud-est de la província de Katanga. A aquest país, es parlen els dialectes Lembue, Lomotua, Ngoma, Nwesi i Shila.

## Classificació de la llengua

Niger-Congo, Atlantic-Congo, Volta-Congo, Benue-Congo, Bantoid, Meridional, Narrow Bantu, Central, M, Bemba (M.40).

## Referències

* ↑ Llengües de Zàmbia llistades pel SIL
* 1 2 Llengua Bemba al SIL Internacional
# Psychoda jezeki

Psychoda jezeki és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: la Gran Bretanya.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Withers, P., 1988. Revisionary notes on British species of Psychoda (Latreille) (Diptera, Psychodidae) including new synonyms and a species new to science. British Journal of Entomology and Natural History, 1(2):69-76.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Cornelia tribunicia

Cornelia tribunicia o Cornelia de tribunis va ser una llei de l'antiga Roma, que va instaurar Luci Corneli Sul·la cap a l'any 80 aC.
Aquesta llei disminuïa el poder dels tribuns de la plebs, segons expliquen Vel·lei Patèrcul, Apià i Juli Cèsar. A partir de la llei els tribuns del poble no podien ser elegits per a altres magistratures de l'estat. També van ser privats de la facultat de proposar noves lleis i van perdre el dret d'apel·lar al poble.

## Referències

* ↑ Vel·lei Patèrcul. Historiae Romane, II, 30
* ↑ Apià. Història de Roma: (Bellum Civile), II, 29
* ↑ Juli Cèsar. Comentaris de la Guerra Civil, I, 7
* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 44-45 [Consulta: 10 abril 2022].

## Vegeu també

* Aurelia de tribunis plebis
* Tribunitia
# Coptobasoides

Coptobasoides és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Coptobasoides comoralis Viette, 1960
* Coptobasoides djadjoualis Viette, 1981
* Coptobasoides latericalis Marion, 1955
* Coptobasoides leopoldi Janse, 1935
* Coptobasoides marionalis Viette, 1960
* Coptobasoides ochristalis Marion, 1956
* Coptobasoides pauliani Marion, 1955

## Espècies antigues

* Coptobasoides leucothyralis (Mabille, 1900)
* Coptobasoides rubralis (Hampson, 1898)
* Coptobasoides rubrifucalis (Mabille, 1900)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 23 desembre 2018].
# Llegendes de Valhalla: Thor

Llegendes de Valhalla: Thor, també conegut com Thor: La llegenda del martell màgic, és un llargmetratge de comèdia d'animació CGI en 3D del 2011 coproduït per CAOZ, Ulysses i Magma Films. Es basa en històries sobre Thor, el déu del tro de la mitologia nòrdica. És la primera pel·lícula d'animació de llarga durada que es produeix a Islàndia. Es va estrenar el 14 d'octubre de 2011 a Reykjavík. S'ha doblat al català pel Canal Super3 amb el títol de Thor: La llegenda del martell màgic, mentre que en DVD manté el títol de Llegendes de Valhalla: Thor.

## Referències

* ↑ Moody, Annemarie «Thor Coming To The Big Screen In 2010». Animation World Network, 06-06-2008 [Consulta: 8 desembre 2011].
* ↑ Smith, Ian Hayden. International Film Guide 2012, 2012, p. 138. ISBN 978-1908215017.
* ↑ «Five star film and on the top of the Box Office!». CAOZ, 26-10-2011 [Consulta: 8 desembre 2011]. Arxivat 13 de novembre 2011 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el de novembre 13, 2011. [Consulta: de gener 15, 2023].
* ↑ «Thor: La llegenda del martell màgic». ésAdir. [Consulta: 15 gener 2023].

## Enllaços externs

* Llegendes de Valhalla: Thor - Lloc web oficial
# Cornay

Cornay és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 78 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cornay era de 78 persones. Hi havia 35 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 11 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 59 habitatges, 36 eren l'habitatge principal de la família, 16 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 58 eren cases i 1 era un apartament. Dels 36 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cornay el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 12 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 38 persones, 28 eren actives i 10 eren inactives. De les 28 persones actives 26 estaven ocupades (14 homes i 12 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 10 persones inactives 7 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un guixaire pintor.
L'any 2000 a Cornay hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cornay a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cornay a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Llei del Congrés (Estats Units)

Una Llei del Congrés (Organic Act) és una llei orgànica del Congrés dels Estats Units d'Amèrica que estableix un Territori dels EUA i especifica o bé com s'ha de governar o bé una agència per gestionar determinades terres federals. En absència d'una llei orgànica, un territori es classifica com a no organitzat. La primera va ser l'Ordenança Nord-oest, que va crear el Territori del Nord-oest el 1787.

## Vegeu també

* Llei de Kansas-Nebraska
* Llei Orgànica d'Oklahoma
# Cort Constitucional d'Itàlia

La Cort Constitucional d'Itàlia (en italià: Corte costituzionale della Repubblica italiana) és l'òrgan a càrrec del control de constitucionalitat de les lleis a Itàlia. Consta de quinze jutges, nomenats per terceres parts: pel President de la República, pel Parlament en sessió conjunta i ambdues cambres, i per les supremes magistratures ordinàries i administratives. És a dir, intervenen en la seva generació els òrgans dels tres poders de l'Estat.
El president de la cort constitucional és Paolo Grossi, des del 12 de febrer de 2016.

## Atribucions

A més a més de la competència sobre el control de constitucionalitat de la llei, té competències per a:
* Resoldre els conflictes d'atribució entre els poders de l'Estat, i entre l'estat i les regions, i els de les regions entre si.
* Conèixer de les acusacions promogudes contra el President de la República i els Ministres, segons la Constitució d'Itàlia.

## Referències

* ↑ Membres de la Cort Constitucional d'Itàlia (italià)

## Enllaços externs

* «Corte Costituzionale della Repubblica Italiana» (en italià). cortecostituzionale.it. [Consulta: 26 febrer 2016].
# Crisis

Crisis és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Brooks, estrenada el 1950.

## Argument

El doctor Ferguson i la seva dona Helen, de vacances en un país d'Amèrica Llatina, són portats per força al Palau presidencial per militars. El cap d'Estat, anomenat Raoul Farrago, és un dictador. Està condemnat a morir en breu per un tumor al cervell, llevat que Ferguson tempti una operació d'última hora. El cirurgià vacil·la, però el seu sentit del deure fa que accepti. És llavors que opositors al règim agafen Helen i informen Ferguson que serà executada si el President sobreviu a aquesta operació...

## Repartiment

* Cary Grant: El doctor Eugene Ferguson
* José Ferrer: Raoul Farrago
* Paula Raymond: Helen Ferguson
* Signa Hasso: Isabel Farrago
* Ramón Novarro: El coronel Adragon
* Leon Ames: Sam Proctor
* Gilbert Roland: Roland Gonzales
* Kristina :La hija del doctor

## Comentari

En aquesta pel·lícula del 1950, la primera de Richard Brooks com a director (anteriorment, només feia de guionista), la parella Farrago fa pensar infal·liblement en Juan Perón - llavors al poder a l'Argentina - i en la seva esposa Eva.

## Referències

* ↑ «Crisis». The New York Times.
Viccionari