OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Laurence Debray

Laurence Debray (París, 1976) és una escriptora, guionista i directora de documentals francesa.
Filla de l'intel·lectual i filòsof francès Régis Debray i l'antropòloga veneçolana Elizabeth Burgos, el 2018 va escriure una biografia sobre els seus dos pares, Filla de revolucionaris.
En la seva infància va viure en un campament a Cuba. Va estudiar Història i Literatura en La Sorbona, Economia en la London Schools of Economics i a l'Escola d'Estudis Superiors de Comerç de París (HEC). Es va dedicar a treballar en les finances.
És admiradora del rei Juan Carlos I d'Espanya i de la transició espanyola, del qual ha realitzat llibres i un documental.
Va viure a França i Espanya, amb llargues estades a Veneçuela, Londres i Nova York. Està casada amb Émile Servan-Schreiber (fill de Jean-Jacques Servan-Schreiber) i té 2 fills.

## Filmografia
### Com a guionista

* 2019, Venezuela, l'ombre de Chavez (documental)
* 2016 Lundi en histoires (sèrie documental en el que va escriure el guió per l'episodi Moi, Juan Carlos, roi d'Espagne)

### Com a directora

* 2019, Venezuela, l'ombre de Chavez (documental)

### Com a ella mateixa

* 2017, L'émission politique (sèrie de televisió en la qual participà en l'episodi del 30 de novembre de 2017)
* 2017, C politique (sèrie de televisió en la qual participà en l'episodi del 29 d'octubre de 2017)
* 2013, Secrets d'histoire (sèrie de televisió documental en la qual participà en l'episodi Juan Carlos, le roi des Espagnols)

## Notes

* ↑ No confondre amb el seu avi també anomenat Émile Servan-Schreiber (20 de desembre de 1888 - 29 de desembre de 1967).

## Referències

* ↑ «Hija de revolucionarios - Debray, Laurence - 978-84-339-8019-9». Editorial Anagrama. [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ Erdelyi, Laszlo. «La hija, el padre, y la revolución que aún duele». El País (Uruguay), 24-02-2020. [Consulta: 16 maig 2020].
* 1 2 Muscillo, Adriana. «Laurence Debray: quitarse el peso de la herencia revolucionaria». www.clarin.com. [Consulta: 21 maig 2020].
* ↑ Peiró, Claudia. «Laurence Debray: "Es muy lindo defender las revoluciones desde París, pero en Venezuela la gente se está muriendo de hambre"». Infobae, 06-05-2019. [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ «Laurence Debray». www.alianzaeditorial.es. [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ «Laurence Debray». IMDb. [Consulta: 13 gener 2021].

## Enllaços externs

* Laurence Debray a Els set bojos a YouTube (2019)
# Codex Seidelianus II

El Codex Seidelianus II (Gregory-Aland no. H$^e$/013) ε 88 (Soden), és un manuscrit uncial del segle ix del Nou Testament. Està escrit en grec, sobre pergamí, amb lletres uncials, i es conserva a la Universitat d'Hamburg (Cod. 91) a Hamburg i Trinity College (B. XVII. 20.21) a Cambridge.
El còdex conté 194 fulles de pergamí (22 x 18 cm) i conté els quatre Evangelis. El text està escrit en una sola columna per pàgina, i 23 línies per columna.

## Referències

* 1 2 Kurt Aland und Barbara Aland, Der Text des Neuen Testaments. Einführung in die wissenschaftlichen Ausgaben sowie in Theorie und Praxis der modernen Textkritik, Deutsche Bibelgesellschaft, Stuttgart 1981, p. 119. ISBN 3-438-06011-6.

## Vegeu també

* Codex Basilensis
* Codex Boreelianus
* Codex Seidelianus I

## Bibliografia

* Bruce M. Metzger, The Text of the New Testament: Its Transmission, Corruption and Restoration, Oxford University Press 2005, p. 76.

## Enllaços externs

* Codex Seidelianus II H$^e$ (013) : al Encyclopedia of Textual Criticism
# Christnach

Christnach (en luxemburguès: Chrëschtnech; en alemany: Christnach) és una vila de la comuna de Waldbillig, situada al districte de Grevenmacher del cantó d'Echternach. Està a uns 22 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

Christnach és una de les viles més boniques del Gran Ducat de Luxemburg i un model per la preservació del seu patrimoni arquitectònic. Hi ha bonics parcs. A l'antic molí d'oli es troba sobre la seva porta un relleu policromat de la Mare de Déu dels Dolors. El poble també és famós pel seu camp de golf de 18 clots, que s'estén cap a l'est, entre Waldbillig i Mullerthal.

## Referències

* ↑ «Christnach». [Consulta: 24 octubre 2015].
# Claudi López i Bru

Claudi López i Bru, II marquès de Comillas i Gran d'Espanya (Barcelona, 14 de maig de 1853 - Madrid, 18 d'abril de 1925), fou un empresari i filantrop català. Per les seves obres benèfiques ha estat declarat servent de Déu de l'Església catòlica.

## Biografia

Fill d'Antonio López y López i de Lluïsa Bru, fou el quart dels fills del matrimoni. Llicenciat en Dret per la Universitat de Barcelona, es casà en 1881 amb Maria Gayón Barrie, de 17 anys, però no tingueren fills. Heretà del seu pare, mort el 1883, el títol de marquès de Comillas i una quantiosa fortuna, on destacaven les empreses Compañía Trasatlántica Española, Compañía General de Tabacos de Filipinas i els Ferrocarrils del Nord; ell mateix adquirí algunes empreses com Hullera Española, amb mines a Astúries, la Banca López Bru, la Constructora Naval i el Banco Vitalicio, una companyia d'assegurances, de fet.

## Obres de mecenatge i beneficència

Gran benefactor, fou el promotor del Seminari Pontifici de Comillas (Cantàbria), inaugurat el 1889 i posteriorment convertit en Universitat Pontifícia per mitjà del decret vaticà Praeclaris honoris argumentas, de 19 de març de 1904, aprovat per Pius X. Fou un centre acadèmic d'excel·lència científica en les disciplines que ensenyava: Filosofia, Dret Canònic i Teologia.
Quan el 1893 explotà a Santander el vaixell Cabo Machichaco, destruint el port i matant 500 persones, anà immediatament al lloc de la tragèdia i noliejà un tren des de Barcelona amb metges i bombers per ajudar els ferits. Per aquesta acció no va acceptar cap recompensa ni homenatge responent als elogis dient que havia simplement fet el seu deure com a cristià i com a càntabre.
A més, destinava molts recursos a l'auxili de persones particulars. Quan va morir, El siglo futuro va publicar un article on el qualificava de «limosnero mayor de España en el pasado y en el presente siglo». Les obres socials i religioses que realitzà han dut a promoure un procés de beatificació iniciat el 1945; de moment, ha estat declarat servent de Déu.

## Galeria

* Universitat Pontifícia de Comillas.
* Explosió del vaixell Cabo Machichaco
* Palau de Sobrellano (Comillas) i capella amb el panteó familiar dels marquesos
* Monument a Cadis

## Vegeu també

* Missions Catòliques Franciscanes de Tànger

## Bibliografia

* Eduardo Fernández Regatillo, S. J.: Un marqués modelo. El siervo de Dios Claudio López Bru, segundo Marqués de Comillas, Sal Terrae, Santander, 1950.

## Enllaços externs

* El Marquès de Comillas per Berta Pensado
* Història de la Universitat Pontifícia de Comillas Arxivat 2008-04-02 a Wayback Machine.
# Bonkoro III

Bonkoro III Ukambala (a fonts espanyoles apareix generalment com Boncoro III) fou un rei del poble benga de la zona de Cap de Sant Joan i la badia de Corisco. Va rebre educació dels jesuïtes espanyols que estaven evangelitzant la zona, especialment Fernando Poo.
El seu pare Bonkoro II va morir el 1874 i el va succeir, però uns mesos després els espanyols van abandonar la zona. Donada l'oposició dels bengues al seu govern a causa de la influència espanyola de la que eren enemics, Bonkoro III va marxar amb ells. Va visitar Europa i Amèrica i va servir a la marina de guerra espanyola. No consta la data de la seva mort, però el cert és que l'any 1906 les dues parts del regne es van reunificar sota Santiago Uganda.

## Referències

Enciclopèdia Espasa, volum 8, article Boncoro.
# Anà-Iurt

Anà-Iurt (en (ucraïnès): Ана-Юрт) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 243 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Hamílcar (saqueig d'Òlbia 210 aC)

Hamílcar (en grec antic: Ἀμίλχαρ, llatí: Hamilcar) va ser un almirall cartaginès de la Segona Guerra Púnica. Apareix esmentat en quatre ocasions per les fonts històriques, i els historiadors moderns pensen que les quatre notícies fan referència al mateix general.
Polibi l'esmenta com a comandant de la flota que observava els moviments romans a Sicília al començament de la guerra. Posteriorment, Livi el situa el 210 aC a Sardenya, saquejant la zona d'Òlbia: quan Publi Manli Vulsó arribà per fer-los front, Hamílcar partí cap al sud, a devastar la regió de Càralis. Més tard, Apià l'esmenta a Cartago, dirigint el comandament naval, quan el teatre de la guerra es va traslladar a l'Àfrica. Després de la derrota d'Hasdrúbal i Sífax davant Escipió l'any 203 aC, Hamílcar va atacar inesperadament la flota romana que havia atracat a Útica. Esperava que la podria escometre per sorpresa, però Escipió ja havia establert vigilància i les dues forces es van enfrontar. Hamílcar només va poder capturar sis vaixells, i en un segon atac encara va obtenir pitjor resultat. No es coneix el seu final.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Hamilcar». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 18 juliol 2022].
* ↑ Geus, Klaus. «Hamilcar 13». A: Prosopographie der literarisch bezeugten Karthager. Leuven: Peeters, 1994, p. 61 (Orientalia Lovaniensia Analecta, 59 = Studia Phoenicia, 13).
# Hamílcar el Rodi

Hamílcar el Rodi (en llatí: Hamilcar) va ser un ambaixador cartaginès del segle iv aC.
Els cartaginesos el van enviar, per la seva eloqüència i les seves habilitats, a la cort d'Alexandre el Gran l'any 332 aC, després de la caiguda de Tir, per obtenir informació a propòsit de les possibles intencions d'Alexandre d'envair el nord d'Àfrica. Sota el pretext de ser un refugiat polític, i per mitjà dels contactes amb Parmenió, va aconseguir accés a Alexandre i va obtenir informació fins a la seva mort, el 323 aC.
Acabada la seva missió, va tornar a Cartago, on va ser executat per traïció. Els motius d'aquesta pena no són del tot clars, però sembla que podria haver estat per haver fet d'agent doble i haver ofert la ciutat a Alexandre, o bé relacionat amb els conflictes polítics, de natura violenta, que tenien lloc a Cartago a final del segle iv aC.

## Referències

* ↑ Anomenat Rhodinus per Frontí, Rhodanus per Orosi i Rodanus per Justí; generalment es considera una referència a l'illa de Rodes, malgrat que els gentilicis associats són rodi (grec antic: Ῥόδιος, llatí: Rhodius), rodíac (grec antic: Ῥοδιακός, llatí: Rhodiacus) i rodían (grec antic: Ῥοδίανος).
* 1 2 3 Geus, Klaus. «Hamilcar 4». A: Prosopographie der literarisch bezeugten Karthager. Leuven: Peeters, 1994, p. 42 (Orientalia Lovaniensia Analecta, 59 = Studia Phoenicia, 13).
* ↑ Smith, William (ed.). «Hamilcar». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 28 juliol 2022].
# HD 164427

HD 164427 és una estrella de la constel·lació del Gall Dindi amb una nana marró (HD 164427 b) de companya descoberta el 2001 a Austràlia.

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 pc--The Southern Sample» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 02-06-2006, pàg. 161–170. DOI: 10.1086/504637.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 «Lithium abundance patterns of late-F stars: an in-depth analysis of the lithium desert» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 12-06-2018, pàg. 55–55. DOI: 10.1051/0004-6361/201732209.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.

## Enllaços externs

* «HD 164427 -- Yellow Subgiant». Extrasolar Visions. Arxivat de l'original el 18 de febrer 2012. [Consulta: 21 desembre 2007].
* «NLTT 45831 -- High proper-motion Star». SIMBAD. [Consulta: 21 desembre 2007].
* Tinney et al. «First Results from the Anglo-Australian Planet Search: A Brown Dwarf Candidate and a 51 Peg-like Planet». The Astrophysical Journal, 551, 1, 2001, pàg. 507–511. DOI: 10.1086/320097 [Consulta: 21 desembre 2007].
# Antoni Botey Latrilla

Antoni Botey Latrilla (Badalona, 1914-Barcelona, 1993) va ser un obrer litògraf i dirigent sindical català.
Va treballar a la fàbrica G. de Andreis Metalgraf Española, més coneguda com La Llauna. En el món del sindicalisme va militar al Sindicat de Litògrafs de la Unió General de Treballadors. En els primers mesos de la Guerra Civil Espanyola va ser secretari i membre del Comitè de Milícies i de Salut Pública de Badalona, i va ser encarregat de la Caixa Immobiliària. Va estar molt vinculat als dirigents històrics de la CNT Joan Peiró i Joan Manent. Més tard es va incorporar a l'Exèrcit Popular de la República, destinat a la Divisió 33, al front de Guadalajara, localitat on va ser capturat. Va ser sotmès a judici i condemnat a presó, tancat a la Model, en sortir-ne va passar a residir a Barcelona.

## Referències

* 1 2 Martínez de Sas, Teresa; Pagès, Pelai. Universitat de Barcelona. Diccionari biogràfic del moviment obrer als Països Catalans. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000, p. 256. ISBN 84-8415-2443-X.
# Zakkari Dempster

Zakkari "Zak" Dempster (Castlemaine, Victòria, 27 de setembre de 1987) és un ciclista australià, professional des del 2006. Actualment corre a l'equip Israel Cycling Academy. En els primers anys com a ciclista practicà el ciclisme en pista, destacant diversos campionats nacionals i victòries en els Jocs d'Oceania, Campionats d'Oceania i Jocs de la Commonwealth. A partir del 2007 es dedicà més al ciclisme en ruta, modalitat en la qual destaca la victòria a la Melbourne to Warrnambool Classic i alguna etapa en curses menors.

## Palmarès en pista

* 2004
** Campió de la Commonwealth en Persecució
** Campió de la Commonwealth en Scratch
* 2005
** Campió d'Austràlia júnior en Persecució
** Campió d'Austràlia júnior en Puntuació
* 2006
** Campió d'Oceania en persecució per equips, amb Phillip Thuaux, Hayden Josefski i Stephen Rossendell
* 2007
** Campió d'Austràlia en persecució per equips, amb Richard England, Sean Finning i Michael Ford
** Campió d'Austràlia sub-23 en Scratch
* 2008
** Campió d'Oceania en persecució per equips, amb Jack Bobridge, Rohan Dennis i Mark Jamieson

## Palmarès en ruta

* 2007
** Campió d'Austràlia de contrarellotge sub-23
** 1r al Tour de Gippsland i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Japó
* 2008
** 1r a la Melbourne to Warrnambool Classic
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Japó
* 2011
** 1r a la East Midlands International Cicle Classic
** Vencedor d'una etapa a la Ronda de l'Oise
* 2012
** Vencedor d'una etapa al Czech Cycling Tour
* 2014
** Vencedor d'una etapa de la Michelton Bay Classic
* 2019
** 1r a la Veenendaal-Veenendaal Classic

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2013. 133è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2014. 151è de la classificació general
* 2015. Abandona (12a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2018. 126è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Xerraire d'Enric

El xerraire d'Enric (Trochalopteron henrici) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, matolls, vegetació semiàrida al sud i sud-est del Tibet.

## Referències

* ↑ «Xerraire d'Enric». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Zhang Sengyou

Zhang Sengyou (xinès tradicional: 張僧繇, xinès simplificat: 张僧繇, pinyin: Zhāng Sēngyóu) fou un pintor xinès que va viure sota les denominades Sis Dinasties. No es coneixen les dates exactes del seu naixement i de la seva mort però se sap que va ser actiu entre els anys 490 i 540. Era originari de Wuzhong, actualment Suzhou, província de Jiangsu. La informació que es té de la seva vida prové d'informacions posteriors. Segons una llegenda Zhang no va pintar les pupil·les.d'uns dragons en un mural seu per por que es convertissin en animals vius. En ser forçat a pintar-les, efectivament, va passar el fet extraordinari (font: François Cheng).
L'estil de Zhang estava inspirat en el dels pintors de la dinastia Liang del regnat Wudi. És un dels “Quatre Grans Pintors de les Sis Dinasties, Zhang Sengyou ha donat nom a un estil artístic, el “Model Zhang” (font: Wang Minqing). La seva pintura més cèlebre és “Els cinc planetes i les vint-i-vuit constel·lacions”, una de les primeres obres artístiques que va tocar temes astrològics. Museus on es troben exposades pintures seves: al Museu Municipal d'Osaka; al Museu de Belles Arts d'Osaka (Japó); Museu Nacional del Palau de Taipei (Taiwan) i a la Freer Gallery of Art de Washington DC (Estats Units).

## Bibliografia

* Empire of Emptiness: Buddhist Art and Political Authority in Qing China de Patricia Ann Berger. Pàgs 76-78, 84, 122 (...) i 266.
* Chinese Painting (Treasures of Asia series) de James Cahill.,
* Relationships between Arts of Zhang Sengyou and Buddhist Arts of the countries around South China Sea. A Case of Study on Sigiriya Murals in Sri Lanka de Wang Minqing.
* The Arts of China Michael Sullivan.Pàg.114 i 178.
* Vacío y plenitud: el lenguaje de la pintura china de François Cheng. Pàgs. 16 i 48.
* Dictionnaire des peintres,sculpteurs, dessinateurs et graveurs (Dictionnaire Bénézit) d'Emmanule Bénézit. ISBN 2700030249

## Referències

Per a aquest article s'han fet servir informacions procedents dels articles corresponents a aquest autor en la Wikipedia en llengua anglesa i francesa.

## Enllaços externs

* http://www.bbc.co.uk/programmes/galleries/p01k6g0h Arxivat 2014-08-14 at Archive.is
* http://www.arndigital.com/cultura-y-sociedad/noticias/8140/china-ya-es-vecina-obras-maestras-de-12-siglos-en-el-victoria-amp-albert-museum/ Arxivat 2014-02-28 a Wayback Machine.
* http://blog.eteacherchinese.com/learn-chinese/stories-about-dragon/ Arxivat 2014-08-14 a Wayback Machine.
* http://www.info.gov.hk/gia/general/201211/29/P201211290237_photo_1045664.htm
# Zhang Ru

Zhang Ru (xinès simplificat: 张茹, pinyin: Zhāng Rú; Jiaozuo, Henan, 2 de setembre de 1999) és una jugadora bàsquet xinesa.

## Biografia

És llicenciada en entrenament esportiu per l'Escola d'Educació Física de la Universitat de Zhengzhou.
Zhang va començar a jugar a bàsquet durant unes vacances quan tenia 12 anys. Seria convocada per jugar a la selecció nacional als 20 anys.
Es va incorporar a l'equip de bàsquet femení de Henan el 2018, amb el qual va debutar a la WCBA. Després s'uniria a l'equip de bàsquet femení de Mongòlia Interior.
Va formar part de la selecció xinesa en el torneig femení dels Jocs Olímpics d'estiu de 2020, la Copa d'Àsia FIBA de 2021 i 2023 i la Copa del Món de 2022.

## Referències

* 1 2 3 4 «女篮勇夺世界杯亚军！主力球员张茹毕业于河南这所高校». m.thepaper.cn. [Consulta: 3 juliol 2023].
* ↑ «Zhang Ru». Olympics. [Consulta: 23 juliol 2021].
* ↑ «List of Chinese athletes for Tokyo Olympics». Xinhua, 14-07-2021. [Consulta: 23 juliol 2021].
# Hans Ludwig

Hans Ludwig (Danzig, 27 de gener de 1885 - Oberursel, 4 de juny de 1964) va ser un ciclista alemany, que va córrer entre 1907 i 1915. En el seu palmarès destaca la victòria en la primera de les edicions de la Volta a Alemanya, el 1911.

## Palmarès

* 1908
** 1r a la Viena-Berlín
* 1909
** 1r a la Rund um Franken
** 1r a la Rund um Hannover
* 1910
** 1r a l'Hamburg-Kiel-Flensburg-Hamburg
** 1r a la Rund um Hannover
** 1r a la Rund um die bayrische Rheinpalz
* 1911
** 1r a la Volta a Alemanya i vencedor d'una etapa
** 1r als Sis dies de Magúncia (amb Jean Rosellen)
* 1912
** 1r a la Rund um Frankfurt am Main
** 1r a Meirsterchaft von Oberhein
* 1913
** 1r a la Völkerschlacht-Jubiläumsfahrt i vencedor d'una etapa
** 1r a la Rund um den Spessart und die Rhön

## Enllaços externs

* Palmarès de Hans Ludwig a memoire-du-cyclisme.eu (francès)
# Hans Jacoby

Hans Jacoby (Breslau, 23 d'octubre de 1904 - Zúric, 31 d'octubre de 1963) va ser un guionista i director artístic alemany.
Va treballar com a guionista en el cinema mut durant la república de Weimar. Degut al seu origen jueu fou bandejat en arribar Adolf Hitler al poder el 1933. Durant molts anys es va establir als Estats Units, on va treballar en nombroses produccions de Hollywood. A mitjans de la dècada del 1950 va tornar a Alemanya Occidental, on va treballar en el seu cinema fins a la seva mort.

## Filmografia

* 1926: Mademoiselle Josette, ma femme, de Gaston Ravel
* 1928: Der Henker, de Theodor Sparkuhl i Adolf Trotz
* 1929: Sensation im Wintergarten, de Joe May i Gennaro Righelli
* 1930: Das Land des Lächelns, de Max Reichmann
* 1932: Mädchen zum Heiraten, de Wilhelm Thiele
* 1933: Hände aus dem Dunkel, d'Erich Waschneck
* 1934: Doña Francisquita, d'Hans Behrendt
* 1938: Tarakanova, de Fedor Ozep i Mario Soldati
* 1938: Gibraltar de Fedor Ozep
* 1938: J'étais une aventurière, de Raymond Bernard
* 1939: Sans lendemain, de Max Ophüls
* 1940: I was an adventuress, de Gregory Ratoff
* 1941: Nuit de décembre, de Curtis Bernhardt
* 1942: Between Us Girls), d'Henry Koster
* 1943: Phantom of the Opera, d'Arthur Lubin
* 1943: The Amazing Mrs. Holliday, de Bruce Manning i Jean Renoir (no acreditat)
* 1946: Tars and Spars, d'Alfred E. Green
* 1950: Champagne for Caesar, de Richard Whorf
* 1950: Tarzan and the Slave Girl, de Lee Sholem
* 1951: Sirocco de Curtis Bernhardt
* 1951: Reunion in Reno, de Kurt Neumann
* 1952: Tarzan's Savage Fury, de Cy Endfield
* 1953: Taxi, de Gregory Ratoff
* 1954: Carnival Story, de Kurt Neumann
* 1954: Rummelplatz der Liebe, de Kurt Neumann
* 1954: Bildnis einer Unbekannten, d'Helmut Käutner
* 1954: Stranger from Venus, de Burt Balaban
* 1957: Der tolle Bomberg, de Rolf Thiele
* 1957: Vater sein dagegen sehr, de Kurt Meisel
* 1958: Herz ohne Gnade, de Victor Tourjansky
* 1958: Es geschah am hellichten Tag, de Ladislao Vajda
* 1958: Der Mann, der nicht nein sagen konnte, de Kurt Früth
* 1959: Die Halbzarte, de Rolf Thiele
* 1959: Menschen im Hotel, de Gottfried Reinhardt
* 1959: Das Totenschiff, de Georg Tressler
* 1959: Ein Mann geht durch die Wand, de Ladislao Vajda
* 1960: Der Jugendrichter, de Paul Verhoeven
* 1960: Le Brave Soldat Chvéïk, d'Axel von Ambesser
* 1960: Mit Himbeergeist geht alles besser, de Georg Marischka
* 1960: Das schwarze Schaf, d'Helmut Ashley
* 1961: Der Lügner, de Ladislao Vajda
* 1962: Max, der Taschendieb, d'Imo Moszkowicz
* 1962: Der Arzt von San Michele, de Giorgio Capitani i Rudolf Jugert
* 1962: Straße der Verheißung, d'Imo Moszkowicz
* 1963: Una chica casi formal, de Ladislao Vajda
* 1963: Es war mir ein Vergnügen, d'Imo Moszkowitz

## Referències

* ↑ Prawer p.212

## Bibliografia

* Prawer, S.S. Between Two Worlds: The Jewish Presence in German and Austrian Film, 1910–1933. Berghahn Books, 2005.
* Kay Weniger: 'Es wird im Leben dir mehr genommen als gegeben …'. Lexikon der aus Deutschland und Österreich emigrierten Filmschaffenden 1933 bis 1945. Eine Gesamtübersicht. S. 259 f., ACABUS-Verlag, Hamburg 2011, ISBN 978-3-86282-049-8