OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Contern

Contern (luxemburguès Conter) és una comuna i vila a l'est de Luxemburg, que forma part del cantó de Luxemburg. Comprèn les viles de Contern, Medingen, Moutfort, Muhlbach i Oetrange.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| Luxemburguesos | 2.197 | 71,28% |
| Forasters | 885 | 28,72% |
| - Portuguesos | 152 | 4,93% |
| - Francesos | 106 | 3,44% |
| - Italians | 91 | 2,95% |
| - Belgues | 76 | 2,47% |
| - Alemanys | 153 | 4,96% |
| - Iugoslaus | 10 | 0,32% |
| - Altres | 297 | 9,64% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 3.082 |
| 01/01/2002 | 3.073 |
| 01/01/2003 | 3.119 |
| 01/01/2004 | 3.133 |
| 01/01/2005 | 3.136 |
# Contrast

«Contrast» té aquests significats:
* Contrast (joieria), marca que es grava en els objectes fets amb metalls preciosos com a garantia de la seva puritat
* Contrast (visió) diferència relativa en intensitat entre un punt d'una imatge i els seus voltants
* Contrast (Anoia), petit nucli de població al sud-oest del terme d'Argençola, comarca de l'Anoia
* Contrast radiològic, substància radiopaca susceptible de ser utilitzada durant un examen de rajos X o radiografia, que realça les imatges d'estructures normalment no visibles
* Contrast d'hipòtesi, metodologia d'inferència estadística per jutjar si una propietat que se suposa certa per a una població estadística és compatible amb l'observat en una mostra d'aquesta població
* Efecte contrast, augment o disminució de la percepció, cognició i el rendiment, com a resultat de l'exposició immediatament prèvia o simultània a un estímul de valor més o menys en la mateixa dimensió
* Taxa de contrast, mesura característica d'una pantalla que representa la separació màxima de lluminositat entre el color negre i el color blanc
* Torre de Contrast, torre de defensa al nucli de Contrast (Argençola, l'Anoia)
# Cryptocentrus shigensis

Cryptocentrus shigensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Japó.

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Hist. Nat. Poiss. v. 12. i-xxiv + 1-507 + 1 p.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Masuda, H., K. Amaoka, C. Araga, T. Uyeno i T. Yoshino 1984. The fishes of the Japanese Archipelago. Vol. 1. Tokai University Press, Tòquio (Japó). 437 p.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cryptocentrus singapurensis

Cryptocentrus singapurensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Singapur i Palau.

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Hist. Nat. Poiss. v. 12. i-xxiv + 1-507 + 1 p.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Myers, R.F. 1991. Micronesian reef fishes. Second Ed. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rosa Mora i López

Rosa Mora i López (Sant Cugat, 1936 - Terrassa, 1990) fou promotora, defensora i impulsora de la cultura popular de la ciutat de Terrassa. Va contribuir decisivament a la recuperació i la consolidació del carnestoltes i de la festes majors de Terrassa, i va tenir una dedicació altruista i activa al moviment veïnal. Fou cap-gròs de l'any de la ciutat l'any 1991, el primer atorgat com a homenatge pòstum.

## Referències

* ↑ «Arxiu Municipal. Plaques honorífiques». Ajuntament de Terrassa. [Consulta: 1r juny 2017].
* ↑ «Homenatge a Rosa Mora a Terrassa». Nació Digital, 25-10-2015. Arxivat de l'original el 2017-10-21. [Consulta: 1r juny 2017].
* ↑ «Cultura popular: Gegants, nans i bestiari». Ajuntament de Terrassa. [Consulta: 1r juny 2017].
* ↑ «El barrio de Sant Pere recuerda la figura de Rosa Mora». Diari de Terrassa, 28-10-2015. [Consulta: 1r juny 2017].
# Economia de Tailàndia

CATALÃO
Amb una bona infraestructura, una economia de mercat obert, polítiques favorables a inversions i fortes polítiques d'exportació, Tailàndiava aconseguir un creixement estable gràcies a les exportacions agrícoles i industrials - especialment electrònics, productes agrícoles, automòbils i peces automobilístiques, i aliments industrialitzats. L'índex d'atur, menor que 1% de la força de treball, és un dels menors del món, el que pressiona per a cim els salaris en algunes indústries. Tailàndia també atreu gairebé 2.5 milions de treballadors d'altres països. El govern tailandès el 2013 va implantar un salari mínim diari de 300 baht a nivell nacional (equivalent a 10 dòlars) va implantar noves reformes fiscals projectades per a reduir els impostos sobre la classe mitjana.
El país va tenir un sòlid creixement entre els anys 2000 i 2007, superior a 4% a l'any, aconseguint cotes del 6,9% i 6,1% en 2003 i 2004, després de recuperar-se de la crisi asiàtica del 1997-1998. Durant l'última etapa del Govern del primer ministre Thaksin, en 2006, el nivell d'inversions va descendir un 26%. La crisi financera global del 2008-2009 va afectar severament les exportacions del país, amb la majoria dels sectors sofrint reduccions significatives. El 2009 l'economia va contreure 2,2%. A la fi de 2011 la recuperació de l'economia Tailàndia va ser interrompuda per inundacions històriques en les àrees industrials en Bangkok i en cinc províncies veïnes, perjudicant el sector industrial. El govern va aprovar projectes iniciats en 2012 en el valor de 11.7 miliards de dòlars per a recuperar els perjudicis de les inundacions i prevenir danys econòmics semblants en el futur, i 75 miliards de dòlars addicionals per a millora de la infraestructura en els set pròxims anys. S'esperava que això estimulés l'economia, no obstant això el creixement va romandre lent, en part a causa de la inestabilitat política contínua i les incerteses resultants.
Les exportacions del país - principalment màquines i components electrònics, productes agrícoles i joies - continuen a impulsar l'economia, representant més de meitat del producte intern brut. L'economia vaig tenir un baix creixement l'any 2014, parcialment a causa de la inestabilitat política i a la retracció de la demanda mundial.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 CIA. «Thailand - The World Factbook». [Consulta: 22 maig 2021].
# Portada/article juny 30
## Teorema del cosinus

En trigonometria, el teorema del cosinus és una identitat, referida a un triangle qualsevol, que relaciona les longituds dels seus costats amb el cosinus d'un dels seus angles.
El teorema del cosinus generalitza el teorema de Pitàgores, el qual només es compleix pel cas de triangles rectangles. És útil per a calcular el tercer costat d'un triangle quan es coneixen dos costats i l'angle inclòs, i per a calcular els angles d'un triangle quan se'n coneixen els tres costats.
# Corneille Heymans

Corneille Jean François Heymans (Gant, Bèlgica 1892 - Knokke 1968) fou un metge i professor universitari belga guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1938.

## Biografia

Va néixer el 28 de març de 1892 a la ciutat de Gant, capital de Flandes Oriental. Fill de J. Z. Heymans, catedràtic de farmacologia i rector d'universitat, va estudiar medicina a la Universitat de Gant i més tard a París, Lausana i Londres. A partir de 1925 va impartir classes de farmacologia a la Universitat de Gant, esdevenint catedràtic d'aquesta matèria posteriorment.
Sota la direcció del seu pare va treballar a l'Institut de Farmacodinàmica i Terapèutica de Gant, centre fundat pel primer i que va passar a dirigir després de la mort d'aquest. Heymans va morir el 18 de juliol de 1968 a la ciutat de Knokke, situada a la província de Flandes Occidental.

## Recerca científica

Va investigar inicialment els receptors del sistema vascular, que permeten al sistema nerviós vegetatiu regular la pressió arterial. Vers el 1929 va descobrir la sensibilitat de les artèries a certes variacions químiques de la sang, sensibilitat que permet regular la respiració de manera que arribi la quantitat adequada d'oxigen al cor i l'encèfal.
L'any 1938 va ser guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia pels seus estudis sobre el paper del mecanisme sinusoidal i aòrtic en el control de la respiració.

## Reconeixements

En honor seu s'anomenà el cràter Heymans sobre la superfície de la Lluna.

## Enllaços externs

* «Corneille Heymans» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Makhteshim Agan

Makhteshim Agan (en hebreu: מכתשים אגן) és un d'un dels majors fabricants i distribuïdor de patents de plaguicides del món. L'empresa té plantes de fabricació a diversos llocs del món. Les instal·lacions principals es troben a Israel i Brasil; Tanmateix té instal·lacions més petites a Colòmbia, Espanya i Grècia.

## Enllaços externs

* www.adama.com
# Farooq Leghari

Sardar Farooq Ahmad Khan Leghari (29 de maig de 1940 - 20 d'octubre de 2010) va ser el vuitè president de Pakistan, governant de novembre de 1993 a desembre de 1997. Va ser el primer president balutxi del seu país. Va néixer en la ciutat de Choti Zareen, en una família que participava en la política des del període colonial. El seu pare i avi havien estat ministres abans del seu naixement. En 1993, va vèncer en les eleccions, derrotant a Wasim Sajjad. El novembre de 1996, va dimitir, la llavors primera ministra Benazir Bhutto, en un escàndol de corrupció.

## Referències

* ↑ «Morreu antigo Presidente do Paquistão Farooq Leghari» (en portugués). Arxivat de l'original el 2010-10-24. [Consulta: 5 novembre 2012].
# Jesús María Alkain Martikorena

Jesús María Alkain Martikorena (Sant Sebastià, 27 de gener de 1922 - 1 de juliol de 2001) va ser un economista i polític basc. Militant del Partit Nacionalista Basc, fou el primer alcalde escollit democràticament després del franquisme a la ciutat de Sant Sebastià, ocupant el càrrec durant la primera legislatura (1979-1983).

## Biografia

Treballà com a professor adjunt de l'Escola de Comerç de Sant Sebastià des de 1942, i el 1955 es graduà en comerç a la Facultat d'Estudis Superiors (avui Facultat de Ciències Econòmiques i Empresarials de la Universitat del País Basc). El 1952 ingressà a l' Instituto de Censores Jurados de Cuentas i el 1956 al Colegio Nacional de doctores y licenciados en ciencias económicas y comerciales.
En produir-se les primeres eleccions democràtiques en 1979, Alkain era gerent de Pakea, una mútua d'accidents de treball i president del Gipuzko Buru Batzar, el màxim òrgan territorial del PNB en Guipúscoa. Va encapçalar les llistes del Partit Nacionalista Basc a l'alcaldia de Sant Sebastià. La seva candidatura va ser la més votada, obtenint nou regidors. No obstant això, en la votació per triar alcalde, es va produir un empat a nou vots amb el candidat d'Herri Batasuna, que havia obtingut també nou vots (els seus sis regidors més els tres d'Euskadiko Ezkerra). D'acord amb la legislació, en cas d'empat, es nomenaria al candidat de la llista més votada, per la qual cosa Alkain va prendre possessió el 20 d'abril de 1979. El 1983 va deixar l'alcaldia i fou elegit diputat per Guipúscoa a les eleccions al Parlament Basc de 1984 i 1986. De 1987 a 1991 formà part del Consell Social de la Universitat del País Basc en representació del Parlament Basc i ha estat membre de l'Eusko Ikaskuntza.

## Referències

* ↑ Constituido el ayuntamiento de San Sebastián, con alcalde del PNV, ABC, 21 d'abril de 1979.
* ↑ Jesús María Alkain es proclamado alcalde, Diario Vasco, 21 d'abril de 2009.
* ↑ «Fitxa del Parlament Basc». Arxivat de l'original el 2010-07-15. [Consulta: 6 gener 2013].

## Enllaços externs

* Perfil biogràfic a la fitxa del carrer homònim a Sant Sebastià.
# Jesús María Canga Castaño

Jesús María Canga Castaño (Badalona, 1953) és un polític català, alcalde de Sant Adrià de Besòs entre 1996 i 2013.
Des del 1986 és militant del Partit dels Socialistes de Catalunya; va ocupar diverses regidories a l'Ajuntament de Sant Adrià abans de ser nomenat alcalde l'any 1996. Com a alcalde va formar part dels òrgans directius de diverses entitats municipals i metropolitanes, com ara el Fòrum de Municipis del Barcelonès Nord, el Consorci del Besòs, el consell d'administració de Barcelona Regional o l'Agència Local d'Energia de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Investigan al ex alcalde de Sant Adrià por una discoteca ilegal» (en castellà), 17-05-2016. [Consulta: 29 maig 2019].
* ↑ «Jesús María Canga». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ «El gerente y la secretaria del Consell Comarcal del Barcelonés, imputados» (en castellà). [Consulta: 29 maig 2019].
# Casa Joan Anglada

«Casa Joan Anglada» té aquests significats:
* Casa Joan Anglada (Barcelona)
* Casa Joan Anglada (Viladecans)
# Joan Pellicer Llauradó

Joan Pellicer Llauradó (Reus, 25 de maig de 1822 - 15 d'agost de 1890) va ser un periodista i administratiu català.
De família humil, només va cursar les primeres lletres, però de forma autodidacta va arribar a tenir una sòlida cultura, freqüentant biblioteques d'ateneus reusencs. Afiliat al Partit Republicà Federal, va tenir un paper important a la Revolució de Setembre i va ser tresorer de la Junta Revolucionària de Reus. Va col·laborar amb articles teòrics en favor del republicanisme al diari La Redención del Pueblo, impulsat pel periodista Güell i Mercader i portaveu oficiós de la Junta Revolucionària. El 1869, per la seva filiació política, va ser nomenat secretari municipal, càrrec amb el que defensà l'adveniment de la Primera República. Després, amb el retorn de la monarquia amb Amadeu I i Alfons XII, va moderar la seva ideologia i va mantenir el càrrec de secretari municipal fins al 1890, any de la seva mort.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 517.
# Jan Boven

Jan Boven (Delfzijl, 28 de febrer de 1972) va ser un ciclista neerlandès, que fou professional entre 1996 i 2008. Actualment és director esportiu de l'equip Lotto NL-Jumbo.

## Palmarès

* 1996
** Vencedor d'una etapa del Teleflex Tour

### Resultats al Tour de França

* 2000. Abandona (17a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1999. 63è de la Classificació general
* 2001. 98è de la Classificació general
* 2003. 141è de la Classificació general
* 2004. Abandona (17a etapa)
* 2005. Abandona (6a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2002. 57è de la Classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Carmen de la Calzada

Carmen de la Calzada (Barcelona, 1944- Barcelona, 17 de març de 2008) fou una arquitecta, artista plàstica i interiorista catalana. Va morir el 2008 després d'una llarga malaltia.

## Obres destacades

* Escultura de la llum, carrer de Bon Pastor (seu del Col·legi d'Aparelladors i Arquitectes Tècnics de Barcelona), Barcelona

## Exposicions rellevants

* 1980 Galeria Eude
* 1981 Galeria d'Art Sant Elm. Blanes, Gi
* 1983 Fundació Joan Miró: Va instal·lar al Pati de l'olivera d'un mòbil transparent i monumental que permetia una nova lectura de l'espai a través dels vidres del mateix Espai 10.
* 1984 Institut d'Estudis Ilerdencs, Lleida
* 1986 Hivernacle Parc Ciutadella i Casa Elizalde
* 1987 Palau de La Virreina
* 1993 "INTERIOR- EXTERIOR”, CAATB
* 1997 Escola Seitai
* 1998 "ESCULTURA DE LLUM” CAATB.
* 1999 “DIS-SENY”, CAATB.
* 2000 “ESCULTURA DE LLUM” Realització a la Ciudad, Carrer Bon Pastor.
* 2001 Finalista F.A.D. 2003 37 °C; "1/2 CAP D'ALLS" Col·laboració en Mural Mercat de Gràcia C. Puigmartí.
* 2004 La Retratería; MX espai.
* 2005 CAATVOCC; MX espaiI; ESPACIO U.FUNK; La Interior Bodega; CAATVOCC.
* 2005 CAAT Terrassa, Vic, Barcelona;
* 2006 La punxa, CAATGI; Ca la dona; MX espai;
* 2007 “Murmuris del buit” CAATB; “Oh la mar de allò! Espai Guinovart
* 2008 MX espai.

## Referències

* ↑ «Mor Carmen de la Calzada, autora de l'Escultura de llum del carrer Bon Pastor de Barcelona». Apabcn.cat, 2008 [Consulta: 7 maig 2014]. Arxivat 8 de maig 2014 a Wayback Machine.
* ↑ Segade, Manuel. Haver fet un lloc on els artistes tinguin dret a equivocar-se. Històries de l'Espai 10 i l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró. Barcelona: Fundació Joan Miró, 2014. ISBN 978-84-941239-8-6 [Consulta: 25 abril 2014]. Permís de reutilització CC-BY-SA 3.0 via OTRS
# Casa de la Música Mirandesa

La Casa de la Música Mirandesa és un centre cultural que té com a objectiu promoure la cultura musical tradicional de la Terra de Miranda. Es troba a la plaça del Castell, a la freguesía de Miranda do Douro, al municipi homònim del districte de Bragança. L'edifici està inclòs a la Zona Especial de Protecció del Castell de Miranda do Douro.
La Casa de la Música Mirandesa pretén reavivar i mantenir la música tradicional mirandesa, que té les seues particularitats, principalment pels instruments utilitzats (gaita mirandesa, flauta pastoril, samfoina, caixa de guerra, petxines de Santiago, castanyoles, pandereta, etc) i per la lletra de les cançons, en llengua mirandesa.

## Referències

* ↑ «Casa da Música Mirandesa - Centro Cultural - Miranda do Douro - Turismo Virtual» (en portuguès). turismovirtual.amdourosuperior.com. Arxivat de l'original el 2018-02-03. [Consulta: 10 febrer 2018].
* ↑ «Monumentos» (en anglès). [Consulta: 10 febrer 2018].
# Casa Morales-Talarn

La casa Morales-Talarn és una casa de pisos d'Amposta protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Té planta quadrada, fa xamfrà i és de planta baixa i dos pisos i coberta plana. Destaca l'organització ornamental de la façana principal, que es prolonga fins al magnífic xamfrà, mentre que la planta està molt modificada (mal pintada), els dos pisos superiors conserven quasi la totalitat dels elements ornamentals, els quals estan distribuïts en funció de franges verticals delimitades per pilastres de secció rectangular amb grans basaments i capitells semi compostos sostingudes per grans mènsules amb formes de tors humà (ja a la planta baixa); aquestes franges comuniquen els dos pisos superiors i tenen els balcons, dos d'ells amb mènsules de motius vegetals, de barana d'obra i de ferro i amb porta coronada per una motllura corba amb motius vegetals esculpits, i connectant amb el segon pis per una finestra, també amb coronament corb centrat per un cap de noia jove; una franja d'esgrafiats i mènsules a sota la cornisa, i a dalt la barana amb els mateixos elements circulars d'altres edificis ampostins. També destaca el coronament de línies corbes del xamfrà, obert i amb una barana de ferro; a les superfícies intermèdies hi ha encoixinats de diferents tipus. Als laterals l'organització i l'ornamentació és més simple.

## Història

Està estructurat en funció de dues cases de pagès juntes pel xamfrà, que foren recobertes amb gran quantitat de motius ornamentals, fabricats industrialment a Tortosa.
El 1990 es van fer obres en un dels habitatges, condicionant-lo totalment com a comerç, tot i no alterar els pisos superiors.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Morales-Talarn». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Casa Morales-Talarn». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Província de Novara

La província de Novara és una província que forma part de la regió del Piemont dins d'Itàlia. La seva capital és Novara.
És la setena província de la regió per extensió, i la quarta per població. Limita al nord amb la província de Verbano-Cusio-Ossola, nascuda en escindir-se de la de Novara el 1992, a l'oest amb la província de Vercelli també escindida de la de Novara el 1927. A l'est amb la ciutat metropolitana de Milà i la província de Varese i al sud amb la província de Pavia. La província de Novara és també un membre de la Regió Insubria i forma l'extrem occidental de la regió històrica i geogràfica d'Insúbria.
Té una àrea de 1.339 km², i una població total de 370.066 hab. (2016). Hi ha 88 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Dades ISTAT
# Província de Nyanga

Nyanga és una de les nou províncies del Gabon.
Ocupa una àrea de 21,285 km². La capital de la província és Tchibanga.

## Departaments

Nyanga es divideix en 6 departaments:
* Basse-Banio (Mayumba)
* Douigny (Moabi)
* Doutsila (Mabanda)
* Haute-Banio (Ndindi)
* Mongo (Moulingui-Binza)
* Mougoutsi (Tchibanga)
# Casson

Casson (en bretó Kazon) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament va formar part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 2.012 habitants. Limita al nord-est amb Nort-sur-Erdre, al sud-est amb Sucé-sur-Erdre, al sud-oest amb Grandchamp-des-Fontaines i al nord-oest amb Héric.

## Demografia

Evolució demogràfica
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 862 | 804 | 900 | 869 | 912 | | 997 | 991 | 1068 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1062 | 1114 | 1109 | 1163 | 1090 | 1146 | 1146 | 1165 | 1173 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1144 | 1189 | 1095 | 924 | 887 | 834 | 782 | 719 | 714 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 690 | 647 | 608 | 974 | 1202 | 1320 | 2012 |
| Des de 1962: Població sense dobles comptes - Fonts: Insee i Cassini |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Albert Frémont | Divers droite |