OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Progrés (editorial)

L'editorial Progrés, actualment Progress Publishers, és una editorial fundada a la Unió Soviètica el 1931 amb seu a Moscou. Una de les característiques comunes de tots els llibres de Progrés era la «sol·licitud al públic lector» perquè enviés una opinió o suggeriment sobre el llibre llegit.
Ha publicat llibres en rus i en diversos idiomes europeus i asiàtics, sobre ciència, art, política (particularment sobre marxisme-leninisme), llibres clàssics, literatura infantil, novel·les, guies i àlbums fotogràfics.
L'any 1980, l'editorial Progrés va convidar Montserrat Roig a fer una estada a la Unió Soviètica amb la finalitat d'escriure un llibre sobre el setge de Leningrad durant la Segona Guerra Mundial, un encàrrec que l'escriptora va materialitzar en la crònica del viatge titulada L'agulla daurada.
Progress Publishers va sumar esforços amb la International Publishers de Nova York i l'editorial vinculada al Partit Comunista de la Gran Bretanya, Lawrence and Wishart, per a publicar els 50 volums de Marx/Engels Collected Works, un projecte iniciat el 1975 i finalitzat el 2004.

## Referències

* ↑ «Progress Publishers - First Edition Identification and Publisher Information». [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ «Moscú de la Revolución: La Editorial Progreso en el bulevar Zubovskiy», 07-07-2015. [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ Djagalov, Rossen. «Progress Publishers: A Short History», 10-04-2020. Arxivat de l'original el 2020-04-10. [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ Úbeda, Natxo. «'L'agulla daurada', de Montserrat Roig». Vilaweb, 16-02-2020. [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ Karl Marx and Frederick Engels, Collected Works. In 50 volumes. New York: International Publishers, 1975-2004. Retrieved 30 October 2022.

## Bibliografia

* Vijay Prashad, ed., When the East Was Read: Socialist Culture in the Third World, New Delhi: LeftWord Books, 2019.
# Lucumó

Lucumó (en etrusc lauchme o lauchume), era un títol dels governants etruscs, que es donava als reis (llatí rex), als prínceps i als magistrats.
Les fonts romanes, sovint el confonen amb un nom personal, especialment en el cas de Tarquini Prisc, el cinquè rei de Roma, natural d'Etrúria, del que es diu que va adoptar un nom romà en lloc del seu nom original, que era Lucumó o Lucumon. L'historiador francès Jacques Heurgon compara el fet amb l'ús que en feien dels etruscs de la paraula llatina magister, 'magistrat', que van aplicar com a nom personal a Servi Tul·li, el sisè rei romà, conegut en etrusc com l'heroi Macstarna.
La major part del que se sap dels etruscs a partir de la literatura romana es refereix als seus reis, però se sap que les diferents ciutats-estat etrusques haurien abolit les seves monarquies al voltant del mateix període que l'establiment de la República Romana. Els lucumons van ser substituïts per magistrats amb el títol de zilath, l'equivalent etrusc de magister. En temps posteriors, la paraula Lauchme va sobreviure com a cognom etrusc.
El títol de lucumó es donava a una mena de magistrat suprem de la ciutat amb funcions de preservació dels ritus i característiques sacerdotals. El càrrec es relacionava amb les reunions periòdiques que les ciutats etrusques feien al Fanum Voltumnae. A Roma es va conservar una figura ritual, el Rex sacrorum, que podria provenir d'aquesta figura etrusca.

## Referències

* ↑ Seva i Llinares, Antoni (dir.). Diccionari llatí-català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993, p. 779. ISBN 8477396310.
* ↑ Dionís d'Halicarnàs. Ῥωμαϊκὴ Ἀρχαιολογία (Rhōmaikē archaiologia), III, 46-49
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, I, 34-35
* ↑ Heurgon, Jacques. La vie quotidienne des Étrusques. París: Hachette, 1989, p. 43, 48, 50. ISBN 9782010150746.
* ↑ Smith, Christopher. Los etruscos: una breve introducción. Madrid: Alianza, 2016, p. 91-92. ISBN 9788491043058.
# Ciclantàcies

Cyclanthaceae és una família de plantes amb flors.

## Classificació

El sistema de classificació APG system (1998) i el APG II system (2003) l'assigna a l'ordre Pandanales dins el clade monocots. Altres sistemes anteriors com el de Cronquist i el de Takhtajan, pel posaven com l'única família de l'ordre Cyclanthales.
Aquesta família es troba en llocs neotropicals i consta de 12 gèneres.

## Gèneres

* Asplundia Harling
* Carludovica Ruiz & Pav.
* Chorigyne R.Erikss.
* Cyclanthus Poit.
* Dianthoveus Hammel & Wilder
* Dicranopygium Harling
* Evodianthus Oerst.
* Ludovia Brongn.
* Schultesiophytum Harling
* Sphaeradenia Harling
* Stelestylis Drude
* Thoracocarpus Harling

## Cultiu i usos

L'espècie més coneguda és Carludovica palmata que serveix per a fer els barrets de tipus Panamà.
Carludovica divergens s'afegeix en alguns tipus de la beguda al·lucinògena Ayahuasca.

## Referències

* Cyclanthaceae Arxivat 2010-12-13 a Wayback Machine. in L. Watson and M. J. Dallwitz (1992 onwards), The families of flowering plants Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.
* Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* CSDL, Texas: Cyclanthaceae Arxivat 2007-04-21 a Wayback Machine.
# Àbac (desambiguació)

«Àbac» té aquests significats:
* Àbac, objecte que serveix per facilitar càlculs aritmètics senzills.
* Àbac neperià, eina per calcular quocients i productes de nombres.
* Àbac, element arquitectònic.
* ABaC, restaurant amb tres estrelles Michelín dirigit per Jordi Cruz
Viccionari
# San Martín de la Virgen de Moncayo

San Martín de la Virgen de Moncayo és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de Tarassona i el Moncayo.
# Museu d'Art Contemporani d'Aguascalientes

El Museu d'Art Contemporani d'Aguascalientes o Museu d'Art Contemporani no. 8 és un recinte museogràfic al municipi d'Aguascalientes (Estat d'Aguascalientes). Situat inicialment en el número 222 del carrer Juan de Montoro, se situa des de 1998 en un magatzem antic conegut popularment com El número Ocho. Conté una col·lecció àmplia procedent de fons donats i adquirits d'art contemporani preservats per l'Instituto Cultural de Aguascalientes. L'edifici on es localitza el museu és obra de Refugio Reyes Rivas i Samuel Chávez, fet amb pedrera rosa i de portada aixamfranada. El museu està allotjat en aquesta edificació des de 1998, quan va ser allotjat en el la mostra de la Trobada d'Art Jove.

## Referències

* ↑ «Museo de Arte Contemporáneo Aguascalientes». [Consulta: 10 juny 2016].
* ↑ «Museo de Arte Contemporáneo No. 8» (en espanyol europeu). [Consulta: 10 juny 2016].
# Pello Otxandiano Kanpo

Pello Otxandiano Kanpo (Otxandio, 20 d'agost de 1983) és un enginyer i polític basc. Ha estat director del programa d'Euskal Herria Bildu i, el 2023, el Comitè Polític d'aquesta coalició el va proposar com a candidat a la presidència per a les properes eleccions al Parlament Basc de 2024.

## Biografia

Criat en el si d'una família nacionalista basca, va estudiar enginyeria de telecomunicacions i es va doctorar a la Universitat de Mondragón i a la Universitat Tecnològica de Chalmers a Göteborg. Tot i que abans va militar en el moviment estudiantil, es va iniciar en política l'any 2011, primer com a regidor al municipi d'Otxandio i després al partit Sortu, fins al 2016.
Posteriorment, va ser director de programes d'Euskal Herria Bildu, i arran d'aquest treball, va aparèixer com a ideòleg d'EH Bildu. El desembre de 2023 el Comitè Polític del seu partit el va proposar com a cap de llista a les eleccions al Parlament Basc de 2024.

## Referències

* ↑ «Qui és Pello Otxandiano, el delfí d'Otegi i candidat de Bildu a lehendakari?», 11-12-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
* 1 2 3 «EH Bilduren Mahai Politikoak Pello Otxandiano proposatu du lehendakarigai izateko» (en basc). Berria, 11-12-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
* 1 2 3 4 SL, TAI GABE DIGITALA. «Pello Otxandiano, apuesta joven y a la vez experta de EH Bildu para lehendakari» (en castellà). Naiz, 11-12-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ Guadilla, David. «Pello Otxandiano, el ideólogo de la 'nueva' izquierda abertzale» (en castellà). El Correo, 12-03-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Pello Otxandiano Kanpo - Lloc web oficial
# Clinostomus funduloides

Clinostomus funduloides és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Etnier, D.A. i W.C. Starnes, 1993. The fishes of Tennessee. The University of Tennessee Press, Knoxville (Tennessee), Estats Units.
* ↑ Hugg, D.O., 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# La leyenda de una máscara

La leyenda de una máscara és una pel·lícula mexicana dirigida per José Buil i protagonitzada per Héctor Bonilla, Héctor Ortega i María Rojo.

## Sinopsi

En morir L'Àngel Emmascarat (popular lluitador i protagonista de boges aventures en historietes i pel·lícules mexicanes), Olmo Robles, opac reporter d'una publicació esportiva, rep l'encàrrec d'esbrinar com va ser la veritable personalitat de l'heroi, que sempre va estar oculta després de la màscara. En la seva cerca impulsada per l'alcohol, Robles recull els testimoniatges de personatges clau en la vida de l'Àngel, i descobreix que el llegendari emmascarat va defensar amb gran zel la seva doble identitat, encara que una fosca intriga ordida pels seus apassionats socis aombra la veritat.

## Repartiment

* Héctor Bonilla - El Ángel Enmascarado
* Héctor Ortega - Juan J. Luna
* María Rojo - Emilia
* Gina Morett - Lina Roma
* Pedro Armendáriz Jr. - López
* Marha Papidimitrion - Blanca
* Roberto Cobo - Jacinto
* Pedro Altamirano - Frank
* Gabriel Pingarrón - Zamarripa
* Fernando Rubio - Aníbal Quijano
* Damián Alcázar - Olmo Robles
* Juan Carlos Colombo - Bustos

## Producció

Filmada a partir del 28 d'agost de 1989 en format de 35 mm. La pel·lícula va participar en el XII Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana. i al XXIV Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges.

## Recepció

La pel·lícula es va estrenar en 1991 amb crítiques dividides. Entre els encerts del director s'esmenta amb freqüència la imaginació en la premissa, buscant explorar la mitificació que el gènere de lluita lliure va representar en la meitat del segle xx, fent nombroses comparacions a personatges com Batman i Superman; l'àcid humor satíric; i l'excel·lent treball de cambra. Les crítiques se centren en el ritme desigual de la pel·lícula; la superficialitat amb la qual per moments sembla tractar la idea principal; i la sensació que la pel·lícula acaba de manera incompleta, fent pensar que per moments es tracta de l'inici d'un serial frívol.

## Premis

La pel·lícula va guanyar les següents categories en la XXXIII edició dels Premis Ariel:
* Actor de Quadre (Fernando Rubio)
* Ambientació (Patricia Eguía i Alfonso Morales)
* Fotografia (Henner Hoffman)
* Opera Prima (José Buil)

## Referències

* ↑ Revista Tiempo Libre, 563, pàg. 9.
* ↑ Excelsior, 12-12-1990.
* ↑ Excelsior, 05-10-1991.
* ↑ Sitges 1991 al web del Festival
* ↑ Leal, Alejandro «La leyenda de una máscara: Un homenaje indirecto al héroe nacional "El Santo"». El Universal, 08-02-1992.
* ↑ Pérez Turrent, Tomás «Los mitos de la cultura popular». Revista Vogue, 134, 07-07-1991, pàg. 26.
* ↑ Carro, Nelson Revista Tiempo Libre, 7 al 13 de marzo de 1991, pàg. 13.
* ↑ «Premio Ariel». [Consulta: 17 octubre 2015].
# Planell d'Aigüestortes

El Planell d'Aigüestortes és una plana situada a l'entorn dels 1.825 m dins del terme municipals de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Per damunt del Planell de Sant Esperit (O) i per sota del Planell de la Molina (NE), els meandres que forma el Riu de Sant Nicolau en aquest lloc donen el nom a l'indret.

## Rutes

Seguint la pista forestal que neix al costat de la parada del servei de taxis del parc, un centenar de metres direcció cap a l'Estany Llong.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Planell d'Aigüestortes. [Consulta: 20/10/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Abergwyngregyn

Abergwyngregyn (en anglès Aber) és un poblet del comtat gal·lès de Gwynedd a 203 km de Cardiff i a 203 km de Londres. El 2011 la població era de 6.047 habitants, dels quals 1.910 (31,6%) parlaven gal·lès.

## Notes

* ↑ Google. Google Maps [mapa]. [Consulta: 4 abril 2014].
* ↑ «Statistical bulletin: 2011 Census: Key Statistics for Wales, March 2011» (en anglès). [Consulta: 9 abril 2014].
# Nelly Sachs

Nelly Sachs (Berlín, Alemanya, 10 de desembre de 1891 - Estocolm, Suècia, 12 de maig de 1970) fou una escriptora i poeta alemanya, nacionalitzada sueca, guardonada amb el Premi Nobel de Literatura l'any 1966.

## Biografia

Va néixer al barri de Schöneberg de la ciutat alemanya de Berlín en una família de religió jueva. Després d'estudiar música i dansa, decidí dedicar-se a la poesia.
El 16 de maig del 1940, davant l'avanç imparable dels nazis i la cruenta persecució als jueus, va emigrar a Suècia, i s'establí definitivament a la ciutat d'Estocolm, on es relacionà amb Selma Lagerlöf i Hilde Domin. Morí en aquesta ciutat el 12 de maig del 1970.

## Obra literària

Va iniciar la seva obra als 17 anys, i es pot dividir en dues fases: una d'inicial en la qual va escriure poesia romàntica, i una segona, a partir de la Segona Guerra Mundial, que va desenvolupar al voltant del tema jueu.
L'any 1966, fou guardonada amb el Premi Nobel de Literatura per la seva escriptura excepcionalment lírica i dramàtica, que interpreta el destí jueu amb una força commovedora. El premi fou compartit amb l'israelià Shmuel Yosef Agnon.

### Obra seleccionada

* 1921: Legenden und Erzaehlungen
* 1946: In den Wohnungen des Todes. Publicada en català com a Als estatges de la mort. Traducció de Feliu Formosa. Martorell: Adesiara, 2021.
* 1949: Sternverdunkelung
* 1951: Eli : Ein Mysterienspiel vom Leiden Israels
* 1957: Und niemand weiss weiter
* 1959: Flucht und Verwandlung
* 1961: Fahrt ins Staublose : Die Gedichte der Nelly Sachs
* 1962: Zeichen im Sand : Die szenischen Dichtungen der Nelly Sachs
* 1962: Das Leiden Israels
* 1963: Ausgewaehlte Gedichte
* 1964: Glühende Rätsel
* 1965: Späte Gedichte
* 1966: Die Suchende
* 1966: Wie leicht wird Erde sein : Ausgewaehlte Gedichte
* 1967: Simson faellt durch Jahrtausende und andere szenische Dichtungen
* 1968: Das Buch der Nelly Sachs / herausg. von Bengt Holmqvist
* 1970: Verzauberung : Späte szenische Dichtungen

## Reconeixements

En honor seu s'anomenà el Premi Nelly Sachs, premi literari atorgat bianualment per la ciutat alemanya de Dortmund, i del qual fou la primera guardonada l'any 1961. Així mateix, s'anomena l'asteroide (18396) Nellysachs descobert el 21 de setembre del 1992 per Freimut Börngen i Lutz D. Schmadel. També va guanyar el Premi de la Pau del Comerç Llibreter Alemany.

## Referències

* ↑ «Nelly Sachs». Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 6 abril 2020].
* ↑ «Nelly Sachs | enciclopèdia.cat». [Consulta: 6 abril 2020].
* ↑ Krick-Aigner, Kirsten. «Nelly Leonie Sachs». Jewish Women's Archive. [Consulta: 6 abril 2020].

## Enllaços externs

* «Nelly Sachs» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Can Gifré

Can Gifré o Can Serra és un mas al terme municipal de Sant Martí de Llémena (el Gironès). Edifici de planta rectangular, de planta baixa i un pis, teulat a dues aigües i carener perpendicular a la façana principal. Al costat esquerre, a continuació del teulat i seguint el pendent, hi ha la pallissa. La façana principal segueix una composició semi simètrica. Totes les obertures són de llinda plana. A planta baixa hi ha dues portes, la principal, centrada i amb inscripció, amb orla al mig i les lletres AVE MA i SINTO GIFRA ME FECIT ANY 1779. La resta de finestres tenen dates diferents: 1748 i 1775. S'ha arreglat el teulat.

## Notes

* ↑ «Can Gifré». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].
# Serra de Fontfregona

La Serra de Fontfregona és una serra situada entre els municipis de la Llacuna i Santa Maria de Miralles a la comarca de l'Anoia, amb una elevació màxima de 687 metres.
# Clinozoïsita

La clinozoïsita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany i dona nom al grup de la clinozoïsita. Rep el seu nom degut a la seva cristal·lització en el sistema monoclínic i la seva relació amb zoisita, la qual n'és el dimorf ortoròmbic. És l'anàleg mineral amb alumini de l'epidota, és a dir, en la clinozoisita un catió Al$^{3+}$ reemplaça el lloc ocupat per un catió Fe$^{3+}$ en l'epidota, formant una sèrie de solució sòlida contínua

## Característiques

La clinozoïsita és un sorosilicat de fórmula química Ca₂Al₃[Si₂O₇][SiO₄]O(OH). A més dels elements de la seva fórmula també pot contenir impureses de titani, ferro, manganès i magnesi. Cristal·litza en el sistema monoclínic en cristalls prismàtics, generalment allargats i estriats paral·lelament a [010]; grans que poden anar de gruixuts a prims i també ser fibrosos. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la clinozoïsita pertany a «09.B - Estructures de sorosilicats amb grups barrejats de SiO₄ i Si₂O₇; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: al·lanita-(Ce), al·lanita-(La), al·lanita-(Y), dissakisita-(Ce), dol·laseïta-(Ce), epidota, epidota-(Pb), khristovita-(Ce), mukhinita, piemontita, piemontita-(Sr), manganiandrosita-(La), tawmawita, manganipiemontita-(Sr), ferrial·lanita-(Ce), clinozoisita-(Sr), manganiandrosita-(Ce), dissakisita-(La), vanadoandrosita-(Ce), uedaïta-(Ce), epidota-(Sr), al·lanita-(Nd), ferrial·lanita-(La), åskagenita-(Nd), zoisita, macfal·lita, sursassita, julgoldita-(Fe2+), okhotskita, pumpel·lyïta-(Fe$^{2+}$), pumpel·lyïta-(Fe$^{3+}$), pumpel·lyïta-(Mg), pumpel·lyïta-(Mn$^{2+}$), shuiskita, julgoldita-(Fe$^{3+}$), pumpel·lyïta-(Al), poppiïta, julgoldita-(Mg), ganomalita, rustumita, vesuvianita, wiluïta, manganovesuvianita, fluorvesuvianita, vyuntspakhkita-(Y), del·laïta, gatelita-(Ce) i västmanlandita-(Ce).

## Formació i jaciments

La clinozoisita es forma típicament en roques ígnies i metamòrfiques metamorfosades regionalment en un cert grau que va de baix a mitjà, i també en zones de contacte metamorfosades en sediments rics en calci; és un producte d'alteració de la plagiòclasi.
La clinozoisita ha estat trobada en tots els continents excepte l'Antàrtida. Les zones amb major nombre de jaciments són la meitat oest dels Estats Units i Europa Central. A Espanya, s'ha trobat clinozoisita a Andalusia, les Canàries, Castella i Lleó, Extremadura, Galícia, Madrid i el País Valencià. A Catalunya ha estat descrita a la mina de coure de Sant Gervasi de Cassoles, a Collserola i al massís del Montnegre-Montseny, a La Batllòria (Barcelona); a Can Gat, a Viladrau, a la mina Roca del Turó, a Espinavell i a la mina Fra Joan, a Setcases (Girona).
Sol trobar-se associada amb altres minerals com: amfíbols, plagiòclasis i quars.

## Referències

* 1 2 3 4 «Clinozoisite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Epidote» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 gener 2017].
* 1 2 3 «Clinozoisite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 10 gener 2017].
# Cangur arborícola dingiso

El cangur arborícola dingiso (Dendrolagus mbaiso), també conegut com a bondegezou, és una espècie de cangur arborícola nadiua i endèmica de Papua Occidental a Indonèsia. Fou filmat per primera vegada pel documental de la BBC South Pacific el 2009, després d'una recerca d'11 dies amb un home d'una tribu local.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 60. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Abergwili

Abergwili (en anglès Abergwili) és un poblet del comtat gal·lès de Sir Gaerfyrddin (anglès: "Carmarthenshire"). Es troba a 87 km de Cardiff i a 179 km de Londres. El 2011 la població era de 6.047 habitants, dels quals 1.910 (31,6%) parlaven gal·lès i un 76% havien nascut a Gal·les.

## Notes

* ↑ Google. Google Maps [mapa]. [Consulta: 4 abril 2014].
* ↑ «Statistical bulletin: 2011 Census: Key Statistics for Wales, March 2011» (en anglès). [Consulta: 9 abril 2014].
# Yens

Yens és un municipi del cantó suís del Vaud, situat al districte de Morges.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].