OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sam Tingle

Sam Tingle (Manchester, Anglaterra, 24 d'agost de 1921 − Somerset West, Sud-àfrica, 19 de desembre de 2008) va ser un pilot de curses automobilístiques de Rhodèsia (ara Zimbàbue), que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## A la F1

Sam Tingle va debutar a la novena i última cursa de la temporada 1962 (la tretzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 29 de desembre del 1962 el GP de Sud-àfrica al circuit de East London.
Va participar en un total de sis proves puntuables pel campionat de la F1, disputades en cinc temporades diferents (1962-1963, 1965 i 1967-1969) aconseguint una vuitena posició com a millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Posició | Punts |
| 1962 | Sam Tingle | LDS | Alfa Romeo | HOL | MON | BEL | FRA | GBR | ALE | ITA | USA | SUD Ret | | | | - | 0 |
| 1963 | Sam Tingle | LDS | Alfa Romeo | MON | BEL | HOL | FRA | GBR | ALE | ITA | USA | MEX | SUD Ret | | | - | 0 |
| 1965 | Sam Tingle | LDS | Alfa Romeo | SUD 13 | MON | BEL | FRA | GBR | HOL | ALE | ITA | USA | MEX | | | - | 0 |
| 1967 | Sam Tingle | LDS | Alfa Romeo | SUD Ret | MON | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE | CAN | ITA | USA | MEX | | - | 0 |
| 1968 | Team Gunston | LDS | Repco | SUD Ret | ESP | MON | BEL | HOL | FRA | GBR | ALE | ITA | CAN | USA | MEX | - | 0 |
| 1969 | Team Gunston | LDS | Repco | SUD 8 | ESP | MON | HOL | FRA | GBR | ALE | ITA | CAN | USA | MEX | | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Aux Dames de France de Perpinyà

L'antic magasin Aux Dames de France de Perpinyà és un edifici situat plaça de Catalunya, a Perpinyà. Construït al començament del segle xx com a magatzem de la marca Aux Dames de France, acull diversos comerços.

## Història

La marca Aux Dames de France decideix l'any 1900 d'obrir un magatzem a Perpinyà. És inaugurat l'any 1905 en un estil modernista i esdevé ràpidament un important lloc de comerç de la ciutat. L'arquitecte Georges Debrie implanta l'immoble en la nova plaça de Catalunya, en un nou barri situat entre el barri antic i l'estació de trens. Proveeix sobretot l'edifici d'una vidriera zenital en cúpula extremadament audaç.
* Georges Debrie
* L'edifici amb la seva cúpula, en una plaça de Catalunya en construcció
* Més tard, amb el tramvia.
La vidriera fou destruïda l'any 1963
L'edifici és comprat per les Galeries Lafayette l'any 1987. El magatzem ho és l'any 1988. Les façanes i terrat de l'edifici són inscrites als monuments històrics l'any 1999. La Vila de Perpinyà adquireix l'immoble l'any 2000. L'any 2001, la Fnac accepta de llogar una part de l'edifici per a instal·lar-hi un dels seus magatzems per a una superfície de 2 000 m2 en tres nivells de l'edifici. L'obertura té lloc l'any 2004, amb botigues de sis altres cadenes i una banca, més petits: Nature et Découvertes, Geneviève Lethu, In. Oui, Contempora, Hédiard i la Caisse d'épargne
Entre 2004 i 2018, 1 500 m2 han estat comprats pel Crédit Agricole, la botiga Nature et Découvertes s'ha engrandit i Grand Optical hi ha instal·lat una botiga. A l'octubre del 2019, la Fnac es mudà a l'edifici de les Galeries Lafayette. L'edifici de les Dames de France és tornat a comprar al novembre 2021 per la municipalitat que considera d'instal·lar-hi una école 42.

## Referències

* 1 2 3 4 5 L'Indépendant 2 octubre 2018
* 1 2 3 Base Mérimée
* 1 2 Tamon 2001
* ↑ Mehr 2019

## Bibliografia

* « Ancien magasin Aux Dames de France », a la plataforma oberta del patrimoni, base Mérimée, ministeri francès de la Cultura
* « Grand magasin Aux Dames de France », a la plataforma oberta del patrimoni, base Mérimée, ministeri francès de la Cultura
* Garcia, Sandrine. Aux Dames de France, 2007, p. 308.
* Tamon, Marc «Perpignan : la FNAC aux Dames de France». ladepeche.fr, 13-09-2001.
* J.M. et S.C. «Perpignan - La Fnac aux Dames de France, juste une parenthèse enchantée?». lindependant.fr, 02-10-2018. lindep2018.
* Mehr, Martial «Perpignan : la Fnac aux Dames de France, c'est fini !». lindependant.fr, 07-10-2019.
# Criteri d'informació Hannan-Quinn

A les estadístiques, el criteri d'informació de Hannan-Quinn (HQC) és un criteri per a la selecció de models. És una alternativa al criteri d'informació Akaike (AIC) i al criteri d'informació bayesià (BIC). Es dona com
$\mathrm {HQC} =-2L_{max}+2k\ln(\ln(n)),\$
on $L_{max}$ és el log-verabilitat, k és el nombre de paràmetres i n és el nombre d'observacions.
Burnham i Anderson (2002, pàg.287) diuen que HQC, "tot i que es cita sovint, sembla haver tingut poc ús a la pràctica". També observen que HQC, com BIC, però a diferència d'AIC, no és un estimador de la divergència Kullback-Leibler. Claeskens i Hjort (2008, cap.4) tingueu en compte que HQC, com BIC, però a diferència d'AIC, no és asimptòticament eficient; tanmateix, es perd la taxa d'estimació òptima per molt petit $\ln(\ln(n))$ factor. A més, assenyalen que qualsevol mètode que s'utilitzi per ajustar el criteri serà més important a la pràctica que el terme. $\ln(\ln(n))$, ja que aquest darrer nombre és petit fins i tot per molt gran $n$; tanmateix, el $\ln(\ln(n))$ El terme assegura que, a diferència de l'AIC, l'HQC és fortament coherent. De la llei del logaritme iterat es dedueix que qualsevol mètode fortament consistent ha de perdre l'eficiència almenys un $\ln(\ln(n))$ factor, de manera que, en aquest sentit, HQC té un comportament asimptòtic molt bo. Van der Pas i Grünwald demostren que la selecció de models basada en un estimador bayesià modificat, l'anomenada distribució de commutació, en molts casos es comporta de manera asimptòtica com HQC, tot i que conserva els avantatges dels mètodes bayesians com l'ús de priors, etc.

## Referències

* ↑ «[https://faculty.wcas.northwestern.edu/lchrist/course/assignment2/INFORMATIONCRIT.pdf 1 Information Criteria and Model Selection]» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ «HQIC function - RDocumentation» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ «Model selection criteria» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ «Appendix E: Hannan-Quinn Information Criterion (HQC)» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2024].
# Josep Vicente Train

Josep Vicente Train (Barcelona, 19 de desembre de 1931) va ser un futbolista català dels anys 50 i 60. Va ser internacional amb la selecció catalana i amb la selecció espanyola.
Fou un dels porters més destacats de la seva època. Per la seva seguretat en els blocatges es guanyà el sobrenom del Grapes.
Començà en el Centro Aragonés de Barcelona, d'on passà al juvenil del Club de Futbol Mollet i més tard a la UA Horta. Defensà la samarreta del RCD Espanyol durant cinc temporades on jugà més de 130 partits oficials. Posteriorment jugà al Reial Madrid on guanyà quatre lligues i una copa, a més de tres cops el trofeu Zamora al porter menys golejat les temporades 1960-61, 1962-63 i 1963-64. Més tard jugà a RCD Mallorca i RCD La Corunya.
Disputà 7 partits amb la selecció espanyola i un amb la selecció catalana el 1956. Guanyà el Campionat d'Europa de seleccions del 1964 defensant la samarreta espanyola.

## Trajectòria esportiva

* Centro Aragonés
* UA Horta
* CF Mollet
* RCD Espanyol: 1955-1960
* Reial Madrid: 1960-1964
* RCD Mallorca: 1964-1966
* Deportivo de la Coruña: 1966-1967

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Josep Vicente Train». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Juan Pedro Martínez; Xavi Ensenyat. Cor Perico. RCD Espanyol, 2018.
* ↑ Horta, en la etapa de consolidación, 19 de maig de 1985, Mundo Deportivo
* ↑ «Fitxa de Vicente». Periquito.cat. [Consulta: 9 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Josep Vicente a la selecció d'Espanya Arxivat 2007-03-15 a Wayback Machine. (castellà)
* José Vicente Traín- Web oficial del Real Madrid CF (castellà)
# Santiago Ezquerro Marín

Santiago Ezquerro Marín (nascut el 14 de desembre de 1976 a Calahorra, La Rioja) és un exfutbolista que jugava en la demarcació de davanter. Va ser 1 cop internacional amb la selecció espanyola.

## Clubs

| Club | País | Any |
| Club Deportivo Calahorra | Espanya | 1992-1993 |
| Club Atlético Osasuna | Espanya | 1994-1996 |
| Club Atlético de Madrid | Espanya | 1996-1997 |
| Real Club Deportivo Mallorca | Espanya | 1997-1998 |
| Athletic Club de Bilbao | Espanya | 1998-2005 |
| Futbol Club Barcelona | Espanya | 2005-2008 |
| Club Atlético Osasuna | Espanya | 2008-2009 |

## Palmarès

* 1 UEFA Champions League: 2005-06
* 1 Lliga: 2005-06
* 2 Supercopa d'Espanya: 2005, 2006
* 1 Copa Catalunya: 2007

## Enllaços externs

* Spain stats Arxivat 2012-02-17 a Wayback Machine.
* lfp.es
* Santiago Ezquerro Marín a FootballDatabase
# Petites casualitats

Petites casualitats (títol original en francès, Le Tourbillon de la vie) és una pel·lícula francesa de drama romàntic del 2022 escrita i dirigida per Olivier Treiner. La pel·lícula és protagonitzada per Lou de Laâge i Dylan Raffin. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* Lou de Laâge com a Julia Feynman/Julia Sorel/Julia Schönberg
* Raphaël Personnaz com a Paul Sorel
* Isabelle Carré com a Anna Feynman
* Grégory Gadebois com a Pierre Feynman
* Esther Garrel com a Emilie
* Sébastien Pouderoux com a Gabriel Trauner
* Denis Podalydès com a Victor Massenet
* Aliocha Schneider com Nathan Giraud

## Producció

El rodatge principal va començar el primer de març de 2021 a París i es va anunciar que duraria fins al primer de maig.

## Referències

* ↑ «Le Tourbillon de la vie: Les critiques presse» (en francès). AlloCine. [Consulta: 16 agost 2024].
* 1 2 «Julia - Production Listing». Productionlist.com, February 1, 2021. [Consulta: February 24, 2021].
* ↑ Lemercier, Fabien. «SND kicks off pre-sales for Julia and The Book of Wonders». Cineuropa.org, January 12, 2021. [Consulta: February 24, 2021].
* ↑ «Le tourbillon de la vie». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 agost 2024].
* ↑ «Film and TV Projects Going Into Production - Julia». Variety Insight. Arxivat de l'original el March 26, 2021. [Consulta: March 26, 2021].
# Czapka

Czapka (pronunciat "txapka") és un mot polonès que significa 'gorra'; en l'ús internacional, però, el terme s'empra per a designar genèricament tota una sèrie de lligadures militars, poloneses o d'origen o estil polonès, que tenen en comú la forma quadrada o romboïdal del cim, rematat en quatre puntes. En polonès tota aquesta gamma de lligadures rep el nom de rogatywka, si cal acompanyant-hi un adjectiu per a especificar el tipus concret.
En aparèixer en la forma clàssica, la czapka era un tipus de xacó, evolució de la konfederatka del segle xviii: fou popularitzada pels llancers polonesos al servei de Napoleó, coneguts com a ulans; molts exèrcits cuitaren llavors a formar un cos propi d'ulans, a imitació dels polonesos, incloent-hi la czapka, que fou característica d'aquest cos fins que desaparegué arran de la Primera Guerra Mundial.
En la segona meitat del segle xix, en passar de moda el xacó pròpiament dit, els ulans de la majoria d'exèrcits passaren a usar cascos amb cresta en forma de czapka, els quals també foren coneguts amb el nom de czapka. A Àustria-Hongria, en canvi, els ulans adoptaren un casquet amb cresta en forma de czapka que s'anomenava tatarka.
Esdevinguda un símbol nacional polonès, les diverses tropes poloneses al servei d'altres exèrcits, primer, i més endavant l'exèrcit polonès reconstituït, donaren i donen forma de czapka a totes les lligadures que en són susceptibles: xacós, primer, i, modernament, tant la gorra de plat (rogatywka garnizonowa), més o menys rígida, com la gorra de campanya (rogatywka polowa), semirígida o flexible. Se n'exceptuen les gorres de plat de l'Armada i els casquets de mariner, que se circumscriuen a l'estil internacional d'encuny britànic.
Per mor de la precisió, al si de la família czapka hom podria distingir quatre grans tipus de lligadura:
* la konfederatka, casquet polonès de la segona meitat del segle xviii, i origen de la família;
* la czapka pròpiament dita, lligadura d'ulà en forma de xacó (primera meitat del segle xix) o de casc (segona meitat del segle xix);
* la tatarka, casquet d'ulà austrohongarès (segona meitat del segle xix);
* la rogatywka, gorra de campanya i gorra de plat; característica de l'exèrcit polonès d'ençà el segle xx.

## Bibliografia

* Axis history forum [en línia] -- http://forum.axishistory.com/ [Consulta: 30 oct. 2009]
* Kannik, Preben. Uniformes militares en color de todo el mundo. Madrid: San Martín, 1969
* Wiener, Friedrich. Felduniformen. 1, UdSSR, Bulgarien, DDR, Polen, CSSR, Ungarn, Rumänien, Jugoslawien. Koblenz; Bonn: Wehr & Wissen, cop. 1975. ISBN 3-80333-0238
* Zaloga, Steven J. The Polish Army 1939-1945. Illustrated by Richard Hook. Botley, Oxford: Osprey, 1982. (Men-at-arms; 117) ISBN 978-0-85045-417-8

## Vegeu també

* Casc
* Gorra
* Ulà
* Xacó
# Louis Hémon

Louis Hémon (Brest, Bretanya, 12 d'octubre de 1880 – Chapleau, Ontario, Canadà, 8 de juliol de 1913), fou un escriptor francès conegut principalment per la seva novel·la Maria Chapdelaine.

## Traduccions al català

Tomàs Garcés va traduir la seva novel·la Maria Chapdelaine (1913), que es publicà a la Biblioteca Literària, en la seva etapa final a càrrec de la Llibreria Catalònia.

## Bibliografia

* 1908: Lizzie Blakeston
* 1913: Maria Chapdelaine
* 1923: la Belle que voilà
* 1924: Colin-Maillard
* 1926: Battling Malone, pugiliste
* 1950: Monsieur Ripois et la Némésis

## Referències

* ↑ LLanas, Manuel; Pinyol, Ramon «El traspàs de l'Editorial Catalana a Antoni López-Llausàs (1924-1925) : context i documents» (pdf). Els Marges [Barcelona], nº 95, Tardor 2011, pàgs. 78-80. ISSN: 2339-8256 [Consulta: 13 juliol 2017].
* ↑ Mas i López, Jordi. «Garcés i Miravet, Tomàs». A: Montserrat Bacardí i Pilar Godayol. Diccionari de la traducció catalana (html). Vic: Eumo Editorial / Universitat Autònoma de Barcelona / Universitat de les Illes Balears / Universitat Jaume I / Universitat de Vic, 2011. ISBN 9788497663960 [Consulta: 13 juliol 2017].
# Gregori Acindí

Gregori Acindí (en llatí Gregorius Acindynus, en grec Γρηγόριος Ἀκίνδυνος) fou un monjo grec que es va destacar en la controvèrsia amb els Hesicastes o monjos «quietistes» (que defensaven la «quietud» interior) del Mont Atos.
Es va convertir en cap opositor de la doctrina del monjo Barlaam, al que havia succeït, negant que la llum que aparegué a la muntanya de la Transfiguració no estava creada. El 1347, l'emperador Joan VI Cantacuzè va prendre partit per Gregori Palamàs, el cap dels quietistes, i va obtenir la condemna d'Acindynos en uns concilis celebrats a Constantinoble, especialment el de 1351.
Escrits d'Acindí són: De Essentia et Operatione Dei adversus imperitiam Gregorii Palamae, i Carmen iambicum de Haeresibus Palamae.

## Referències

* ↑ Acindynus, Gregorius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 13
# Kōryō

Kōryō (広陵町, Kōryō-chō) és una vila i municipi pertanyent al districte de Kita-Katsuragi de la prefectura de Nara, a la regió de Kansai, Japó. Kōryō té una important i rica història vinculada al Japó i, a més, és el municipi amb consideració de vila més populós de la prefectura de Nara.

## Geografia

La vila de Kōryō es troba localitzada a la part nord-occidental de la prefectura de Nara, al districte de Kita-Katsuragi. Kōryō es divideix en dos grans sectors: Mamigaoka i Kasa, el primer és més modern, amb vivendes per a treballadors dels voltants i districtes comercials i d'entreteniment, mentres que Kasa és coneguda com la "vila antiga", sent predominantment de caràcter agrícola. El terme municipal de Kōryō limita amb els de Yamato-Takada i Kashihara al sud; amb Kawai al nord; amb Kanmaki i Kashiba a l'oest i amb Tawaramoto i Miyake a l'est.

## Història

Des del període Nara fins a la fi del període Tokugawa, la zona on actualment es troba la vila va pertànyer a l'antiga província de Yamato. La zona, i en concret el palau Kudara van fer de capital nacional del Japó pel cort interval entre el 640 i 642 de l'era cristiana. El nom del palau, Kudara, fa referència al regne de Paekche el qual en japonés es diu així i el nom de la vila al regne de Goryeo. Tot i això, els ideogrames presents al nom de la vila volen dir "moltes tombes" i és que a la zona s'hi troba la major concentració de kofun o túmuls funeraris arcàics de tot el Japó. Després de la restauració Meiji i sota la nova llei de municipis l'1 d'abril de 1889 es creen els pobles d'Umami, Senami, Kudara i Hashio, tots ells pertanyents al ja desaparegut districte de Hirose. Els tres primers pobles es fusionaren el 15 d'abril de 1955 per tal de fundar l'actual vila de Kōryō, a la qual s'integrà el poble de Hashio l'1 de setembre de 1956.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| ND | ND | ND | ND | 15.598 | 17.355 | 18.427 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 24.605 | 31.444 | 33.055 | 33.609 | - | - | - |

## Transport
### Ferrocarril

* Ferrocarril Kinki Nippon (Kintetsu)
** Hashio

### Carretera

* Pel terme municipal de Kōryō no hi passa cap carretera nacional, només carreteres d'àmbit prefectural propietat del govern de Nara. La companyia Nara Kōtsu presta servei al poble com a tota la prefectura.

## Referències

* ↑ https://www.post.japanpost.jp/cgi-zip/zipcode.php?pref=29&city=1294260&cmp=1
* ↑ Statistics Bureau of Japan
# Rasbora cephalotaenia

Rasbora cephalotaenia és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Singapur i Indonèsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Axelrod, H.R., W.E. Burgess, N. Pronek i J.G. Walls, 1991. Dr. Axelrod's Atlas of freshwater aquarium fishes. Sisena edició. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey.

## Bibliografia

* Bleeker, P. 1852. Bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van Blitong (Billiton), met beschrijving van eenige nieuwe soorten van zoetwatervisschen. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 3: 87-100.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roberts, T.R., 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Albert Dasca i Boada

Albert Dasca i Boada (Valls, 10 de juliol de 1857 - ?) fou un empresari i polític català, diputat i senador a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Fou un dels fundadors i primer president de la Cambra de Comerç i Indústria de Valls el 1909-1910. Militant del partit Liberal, dins la fracció Izquierda Liberal, fou elegit diputat per la província de Tarragona a les eleccions generals espanyoles de 1910, 1914, 1916 i 1923, i nomenat senador el 1918-1919 i el 1921-1922.

## Referències

* ↑ «Història de la Cambra de Valls». Arxivat de l'original el 2008-12-10. [Consulta: 18 novembre 2008].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ Fitxa del Senat
# Petits Désordres amoureux

Petits Désordres amoureux és una pel·lícula hispano-helvéto-francès dirigida per Olivier Péray , estrenada el 1998.

## Argument

París. Lionel és un seductor. L'èxit que experimenta amb les dones desperta la gelosia dels seus amics. Un d'ells, Alain, el repta a seduir una dona molt maca escollida arbitràriament, a enamorar-se d'ella, a passar una nit amb ella però... a no fer-li mai l'amor. La presa es diu Claire. Però darrere de la jove sàvia i reservada que tria Lionel hi ha un temperament ardent, amb una sexualitat exigent i plena. La reserva que Lionel imposa (amb dificultats) per guanyar la seva aposta acaba intrigant a la Claire. Ella decideix passar a l'ofensiva.

## Repartiment

* Bruno Putzulu : Lionel
* Vincent Elbaz : Alain
* Smadi Wolfman : Claire
* Sarah Grappin : Sophie
* Béatrice Palme : Sylvia
* Cécile Tanner : Myriam
* Yan Epstein : Gérard Vivier
* Frédéric Quiring : Alvarez
* Robert Bouvier : Lebel
* Marcello Scuderi : Bernardo
* Patrick Depeyrrat : le locataire irascible

## Distincions

* 48è Festival Internacional de Cinema de Berlín: Premi Pierrot a la millor primera pel·lícula europea per Olivier Péray
* Festival de Cinema d'Ourense de Cinema Independent 1998: Premi del Públic per a Olivier Péray
* César 1999: Millor actor revelació per a Bruno Putzulu
* Festival Love Screens a Verona 1999: Premi de la Crítica per Olivier Péray

## Referències

* ↑ Petits Désordres amoureuxa cinema-français.fr
* ↑ Petits Désordres amoureux a unifrance.org
* ↑ 10è Festival de Cinema d'Ourense a yumpu.com
* ↑ Consécration pour « La Vie rêvée des anges », Les Echos, 8 de març de 1999

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a Vimeo
# Czarnków

Czarnków és una ciutat de Polònia, es troba al voivodat de Gran Polònia, a 60 km al nord-oest de Poznań, la capital de la regió. El 2016 tenia 10.974 habitants.

## Agermanaments

* Coevorden, Països Baixos
* Gadebusch, Alemanya
# Macaguaje

El macaguaje és una llengua extingida del grup occidental de família de les llengües tucanes. Havia estat parlada pels macaguajes, un grup ètnic que viu als afluents del riu Caquetá, al departament de Putumayo, a Colòmbia. Tot i que mantenen la unitat de grup, la majoria ha substituït la seva llengua pel koreguaje i el siona.

## Referències

* ↑ Macaguaje a Ethnologue (18th ed., 2015)

## Bibliografia

* Campbell, Lyle. (1997). American Indian languages: The historical linguistics of Native America. Nova York: Oxford University Press. ISBN 0-19-509427-1.
* Kaufman, Terrence. (1990). Language history in South America: What we know and how to know more. In D. L. Payne (Ed.), Amazonian linguistics: Studies in lowland South American languages (pp. 13–67). Austin: University of Texas Press. ISBN 0-292-70414-3.
* Kaufman, Terrence. (1994). The native languages of South America. In C. Mosley & R. E. Asher (Eds.), Atlas of the world's languages (pp. 46–76). Londres: Routledge.
# Rasbora chrysotaenia

Rasbora chrysotaenia és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia i Indonèsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Ahl, E. 1937. Neue Süsswasserfische aus dem Indischen und Malaiischen Gebiet. Zool. Anz. v. 117 (núms. 5/6): 113-119.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.