OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 268 aC

El 268 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà, era conegut com a any del consolat de Sop i Rus (o, més rarament, any 486 ab urbe condita). L'ús del nom «268 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### República de Roma

* Aquest any són elegits cònsols Publi Semproni Sop i Appi Claudi Rus.
* Els dos cònsols celebren un triomf per la seva victòria sobre els picentins, un poble dels Abruços.
* Segons els Fasti capitolini, Api Claudi Rus va morir abans d'acabar el seu consolat.
* Roma ocupa Ariminium, ciutat dels umbres, i hi estableix una colònia romana.
* S'instaura una colònia romana a Beneventum, per vigilar els samnites. La ciutat pren per primera vegada el nom de Beneventum, ja que fins llavors s'anomenava Maleventum (Μαλόεντον, o Μαλεβεντός), un nom que els romans consideraven de mal auguri.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* 1 2 Fasti
* ↑ Eutropi. Breviarium ab Urbe condita, II, 17
* ↑ Titus Livi. Epítom, XVI
* ↑ Eutropi. Breviarium ab Urbe condita, II, 16
* ↑ Gai Vel·lei Patèrcul. C. Velleii Paterculi Historiae Romane, I, 14
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, III, 11
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IX, 27
# Manuel Quintano Bonifaz

Manuel Jacinto Quintano Bonifaz (Briviesca, setembre de 1696 – Madrid, 18 de desembre de 1774) va ser un religiós castellà, arquebisbe titular de Farsala i inquisidor general d'Espanya.
Fill de Juan Quintano i de Juana Bonifaz. Va ser batejat el 18 de setembre de 1696 a la parròquia de Briviesca, foren padrins els seus oncles.
Col·legial a la Universitat de Salamanca, després va ser canonge magistral a la catedral de Lugo, escollit el 8 de març de 1723, i confessor de Reial Convent de l'Encarnació de Madrid el 1726. Va abandonar la canongia el 1728 i fou nomenat confessor reial i va donar assistència a l'infant Felip, duc de Parma, i de Ferran VI. Continuà la seva tasca amb el monarca fins a la mort de la seva esposa, Bàrbara de Bragança, el 1758, d'ençà aleshores, el rei, tancat a les seves cambres al castell de Villaviciosa de Odón, no va consentir veure ni tan sols el seu confessor. Finalment, Quintano va decidir deixar Villaviciosa i torna a Madrid.
Va ser inquisidor general i arquebisbe titular de Farsalia in partibus. Amb l'ascens al tron del nou rei, Carles III, Quintano es va mantenir en la posició d'inquisidor general, encara que va estar en desacord amb la política regalista del monarca. El 1761 es va publicar el Catecismo de Mesenguy, una obra la doctrina de la qual era contrària als jesuïtes i aquests denunciaren el catecisme a la Inquisició. Inicialment condemnat per la Santa Seu, Quintano també el condemnà públicament, però en fer-ho sense haver consultat abans amb el rei, Carles III el va desterrar 12 llegües de la cort. L'ordre li arribà a Quintano el 10 d'agost de 1761 a través de Ricardo Wall. El Consell de Castella va especificar que el desterrament continuaria fins que Quintano i el nunci presentessin les seves disculpes. S'arribà al punt que Carles III va publicar una pragmàtica per la qual es prohibia la publicació de tota mena de documents procedents de la Santa Seu sense previ consentiment del monarca.
Va escriure una carta al seu cosí, el cardenal Pedro de Quevedo y Quintano, datada de 8 de gener de 1774 a Madrid, any de la seva mort, on comenta aspectes de política, però també pregunta per la seva salut i Quintano comenta que ell encara no està del tot restablert i la tos continua molestant-lo.

## Referències

* 1 2 Bedoya, 1835, p. 190.
* 1 2 3 Bedoya, 1835, p. 191.
* ↑ Martínez Peñas, 2007, p. 634.
* ↑ Marínez Peñas, 2007, p. 634.
* 1 2 Suárez Fernández, 1984, p. 398-399.
* ↑ Marínez Peñas, 2007, p. 637.

## Bibliografia

* Bedoya, Juan Manuel. Retrato històrico del Emmo. Excmo. é Ilmo. Señor D. Pedro de Quevedo y Quintano ... (en castellà). Madrid: Imprenta que fue de Fuentenebro, 1835.
* Llorente, Juan Antonio. Historia crítica de la inquisición de España (en castellà). Tom IX. Madrid: Imprenta del censor, 1822.
* Martínez Peñas, Leandro. El confesor del rey en el Antiguo Régimen (en castellà). Madrid: Editorial Complutense, 2007. ISBN 978-84-7491-851-9.
* Suárez Fernández, Luis. Historia general de España y América (en castellà). Volum 10. Madrid: Ediciones Rialp, 1984 [Consulta: 28 gener 2015].
# Operand

En matemàtiques, un operand és una de les entrades (arguments) d'un operador. Per exemple, en
    $3+6=9\,$
"$+\,$" és l'operador, "$3\,$" i "$6\,$"són els operands.
La quantitat d'operands d'un operador és anomenada aritat. Basant-se en l'aritat, els operadors són classificats com unaris, binaris, ternaris, etc.

## En informàtica

En els llenguatges de programació d'ordinador, les definicions d'operador i 'operand' són gairebé les mateixes que les de matemàtiques.
Addicionalment, en llenguatge màquina, un 'operant' és un valor (un argument) amb el qual la instrucció, nomenada per un mnemònic, opera. E'operant pot ser un registre, una adreça de memòria, una constant literal o una etiqueta. Un exemple simple en l'arquitectura PC és
    MOV DS, AX
on el valor a l'operant del registreAX ha de ser mogut al registre DS. Depenent de la instrucció, pot haver cap, un, dos o més operands.
# Oreophryne pseudasplenicola

Oreophryne pseudasplenicola és una espècie de granota que viu a Indonèsia.

## Referències

* Günther, R. 2004. Oreophryne pseudasplenicola. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Can Torres-Aimerich

Can Torres-Aimerich és una casa del municipi de Rajadell (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció civil: Habitatge unifamiliar format per una construcció de dos pisos, coberta a doble vessant i amb el carener perpendicular a la façana, orientada a ponent; l'habitatge repeteix el model de les masies del segle xvii però condicionada a un entorn urbà.
És l'exemple de casal d'un grup social superior a la resta de les cases del Carrer Major.

## Història

A partir de 1850 els senyors del castell de Rajadell (els Pignatelli) varen parcel·lar ens solars per habitatges i horts els terrenys sota el Castell; això possibilità l'aparició de l'actual poble de Rajadell que creixia al ritme de l'explotació vitícola de la zona.

## Referències

* 1 2 3 «Can Torres-Aimerich». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
# Ivan Karetnikov

Ivan Karetnikov (Volgograd, 4 de març de 1942) és un nedador rus, ja retirat, especialista en braça, que va competir durant la dècada de 1960.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en els 200 metres braça al Campionat d'Europa de natació de 1962, una medalla d'or en les Universíades de 1963 i dos campionats nacionals soviètics dels 200 metres braça, el 1962 i 1963. Entre 1962 i 1963 va aconseguir millorar en tres ocasions el rècord europeu dels 200 metres braça.

## Referències

* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ «КАРЕТНИКОВ Иван Владимирович | Российские спортсмены и специалисты | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ «Таганрогский клуб ветеранов плавания "Бригантина"». [Consulta: 28 desembre 2021].
# Olympique de Saint-Quentin

L'Olympique Saint-Quentin és un club francès de futbol de la ciutat de Saint-Quentin, a l'Aisne. A la temporada 2007-08 jugà al Championnat de France Amateurs 2 (D5)
L'OSQ particià al Championnat de D2 del 1990 al 1992.
A la fi de la lliga 2005-06 va estar a les portes d'assolir la categoria Nacional, però a la fi de la temporada va descendir altra vegada a la CFA2.

## Palmarès

* Campió de DH Picardia: 1965 i 1973
* Campió de Divisió 4 Grup A: 1986
* Campió de la Divisió 3 Grup Nord: 1990
* Campió de CFA2 Grup A: 1996
* Dues temporades a la D2, de 1990 al 1992.

## Copa de França

* El 1951-52, s'enfronà al FC Nantes a 32ns de finals.
* El 1965 disputà els vuitens de final contra l'Amiens.
* El 1991 arribà als 32ns de final, on va perdre contra el FC Auxerre.
* El 1995-96 també va perdre a 32ns de finals contra el FC Nantes.
* El 1999-2000, el Saint-Quentin fou eliminat a setzens de finals contra el FC Metz.
# Laramídia

Laramídia va ser anomenada per J. David Archibald l'any 1996 per a descriure un continent illa que va existir durant el Cretaci superior, quan el mar Niobrarà va separar el continent d'Amèrica del Nord en dos. Van existir dues masses de terra: la de l'est s'anomena Apalàtxia; Laramídia és el nom donat a la massa terrestre de l'oest. Donat que les dues masses terrestres van estar separades geogràficament, la fauna de cadascuna d'elles era diferent. Per exemple, els cuirassats nodosaures eren relativament abundants a Apalatxia. Tanmateix, a Laramídia, només s'han trobat algunes formes rares i especialitzades, com Edmontonia i Panoplosaurus.
Laramídia anava de l'actual Alaska fins a Mèxic. És molt rica en fòssils de dinosaure, fet que suggereix que l'oest americà era l'hàbitat d'una de les faunes de dinosaure més diverses d'arreu del món. Tiranosaures, dromeosàurids, troodòntids, hadrosaures, ceratops (incloent el cosmoceratop i el utahceratop), paquicefalosaures, i sauròpodes titanosaures eren alguns dels grups de dinosaures que van viure en aquesta massa terrestre. S'han trobat fòssils de dinosaure a la regió d'Alberta a Nou Mèxic.

## Notes

* ↑ Laramídia rep el nom de Laramie, Wyoming, localitzat a l'antiga massa de terra.

## Referències

* ↑ MSN, "Amazing Horned Dinosaurs Discovered" (23-Sep-2010) Arxivat 2010-09-26 a Wayback Machine. Accedït el 23 de setembre de 2010.
* 1 2 Scott D. Sampson, Mark A. Loewen, Andrew A. Farke, Eric M. Roberts, Catherine A. Forster, Joshua A. Smith, Alan L. Titus «New Horned Dinosaurs from Utah Provide Evidence for Intracontinental Dinosaur Endemism». PLoS ONE, 5, 9, 2010, pàg. e12292. DOI: 10.1371/journal.pone.0012292.
# Manuel Quintana

Manuel Quintana (Buenos Aires, 18 d'octubre de 1835 – 12 de març de 1906) fou un advocat, polític i estadista argentí, que va exercir la presidència de la Nació des del 1904 fins a la seva mort, deixant el seu mandat al vicepresident José Figueroa Alcorta. La seva presidència es desenvolupa en el període denominat "la República liberal", marcat pel govern elitista del Partit Autonomista Nacional i el frau electoral. El 1905 va sofrir la Revolució radical de 1905 que buscava finalitzar el frau electoral. Tot i que la Revolució va fracassar, l'estrès sofert pel president durant aquest conflicte va deteriorar considerablement la seva salut. A conseqüència d'això, redueix la seva jornada laboral, fet que provoca problemes de gestió. L'11 d'agost, Quintana pateix un atemptat quan un anarquista català dispara conta el seu carruatge que el transportava cap a la Casa Rosada. El revòlver falla i el president salva la vida, però la seva salut es deteriora ràpidament. El 25 de gener de 1906 Quintana sol·licita llicència en les seves funcions de presidents per motius de salut i es retira a una finca de l'actual barri de Belgrano, on mor el 12 de març de 1906. Les seves restes descansen al Cementiri de la Recoleta.
# Ottawa (Ohio)

Ottawa és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 4.367 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ottawa tenia 4.367 habitants, 1.759 habitatges, i 1.157 famílies. La densitat de població era de 434,6 habitants per km².
Dels 1.759 habitatges en un 32% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 34,2% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.034 $ i la renda mediana per família de 50.810 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.174 $ mentre que les dones 25.456 $. La renda per capita de la població era de 22.476 $. Aproximadament el 2,8% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ottawa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ottawa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Ossà

Ossà (en rus: Оса) és una ciutat de Rússia, es troba al territori de Perm. El 2023 tenia 19.369 habitants. Es troba a la vora del riu Kama, en el seu punt de confluència amb el Tulva, a 93 km al sud-oest de Perm.

## Història

La vila fou fundada el 1591 o 1596 com la slobodà de Novonikólskaia (Новонико́льская), i esdevingué més tard una fortalesa. En un document de 1623, la localitat fou designada com la slobodà d'Ossínskaia Nikólskaia (Осинская Никольская), el 1678 la slobodà d'Ossínskaia i com el poble (seló) d'Ossà el 1732. Ossà finalment rebé l'estatus de ciutat el 1739.

## Referències

* ↑ «Recensements et estimations de la population depuis 1897». — «Office fédéral de statistiques, Recensement de la population russe de 2010». — «Population résidente par municipalité de la fédération de Russie au Plantilla:1er janvier 2012». — «Population résidente par municipalité de la fédération de Russie au Plantilla:1er janvier 2013».
# Can Vayreda

Can Vayreda és un edifici a la ciutat d'Olot (la Garrotxa) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Durant el segle xvi la ciutat d'Olot viu uns moments de gran prosperitats, especialment durant la segona meitat del segle. Això atrau molts immigrants de remença, el que genera un notable creixement urbà. S'edifiquen el Carrer Major, el de Sant Rafael, els contorns del Firal i la Plaça Major. Durant la segona meitat del segle xix es tornen a fer grans construccions al carrer de Sant Rafael; s'enderroca el portal al final del carrer, es basteixen cases importants com Can Batlló i moltes d'altres són profundament renovades.
Casa entre mitgeres. Consta de baixos, que foren modificats per albergar-hi locals comercials, i tres pisos superiors. La porta principal està ubicada al costat esquerre de l'edifici i disposa d'una àmplia reixa de ventilació. Els pisos superiors tenen balcons sostinguts, els del primer amb mènsules de cap de dona modernista i els superiors amb mènsules decorades amb fullatges estilitzats. Aquestes obertures foren emmarcades en color fosc, la resta dels murs varen ser estucats, i es troben en molt mal estat de conservació.

## Notes

* 1 2 «Edifici de Can Vayreda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].

## Vegeu també

* Carrer de Fontanella (Olot), vial amb edificis bé cultural d'interès local
# Margarida de França

«Margarida de França» té aquests significats:
* Margarida de França i de Castella (1158-1197), filla del rei Lluís VII de França i de Constança de Castella, casada amb Enric II el Jove (1155-1183) i després amb Béla III d'Hongria, rei d'Hongria de 1172 a 1196
* Margarida de França i de Provença, filla del rei Lluís IX de França i de Margarida de Provença, casada el 1270 amb el duc de Brabant Joan I el Victoriós
* Margarida de França i de Brabant, filla del rei Felip III de França i de Maria de Brabant, casada el 1299 amb el rei d'Anglaterra Eduard I el Confessor
* Margarida de França i de Navarra (1288-1294), filla del rei Felip IV de França i de la reina de Navarra Joana I
* Margarida de França o Margarida I de Borgonya (1310-1382), filla del rei Felip V de França i de Joana de Borgonya, casada el 1320 amb Lluís de Nevers, comte de Flandes
* Margarida de França (1347-1352), filla del rei Joan II de França i de Bona de Luxemburg
* Margarida de França o Margarida d'Angulema (1492-1549), germana gran de Francesc I de França Anomenada La Marguerite des Marguerites, autoria de l'Heptaméron
* Margarida de Valois i de França (1523-1574), filla del rei Francesc I de França i de Clàudia de França, casada el 1559 amb Manel Filibert de Savoia
* Margarida de Valois (reina de França) (1553-1615), la "Reina Margot", filla d'Enric II de França i Caterina de Mèdici
# Oskar Lenz

Oskar Lenz (Leipzig, 13 d'abril de 1848 - Sooß, 1 de març de 1925), fou un geòleg i mineralogista germano-austríac.
El 1870 obtingué un doctorat en la mineralogia i geologia a la Universitat de Leipzig. Tres anys més tard esdevingué ciutadà austríac i funcionari a l'Institut Geològic Imperial a Viena.

## Biografia

Són pare era sabater. El 1879-80 encapçalà la primera expedició trans-Sahariana des del Marroc fins al Senegal. El propòsit primari de l'expedició era fer estudis geològics de la regió i cercar possibles jaciments de mena de ferro. El 1880, amb el seu company Cristobal Benítez, esdevingué el quart europeu de la història en visitar la llegendària ciutat de Timbuctu. Els anteriors foren, Alexander Gordon Laing (1826), René Caillié (1828) i Heinrich Barth (1853).
El 1885-87 va dirigir l'Expedició Austrohongaresa al Congo, que implicava creuar el continent africà des de la Conca del Congo cap a l'est, a l'oceà Índic. Les raons d'aquest projecte eren examinar la situació de l'economia i el comerç a l'Estat Lliure del Congo recentment establert i cartografiar el vessant entre el riu Congo i el riu Nil. En aquesta expedició, estava acompanyat pel cartògraf Oskar Baumann. Després de les missions a l'Àfrica, va esdevenir professor a la Universitat Carolina de Praga.

## Obres publicades

* Skizzen aus Westafrika (‘Esbossos d'Àfrica occidental’, 1878)
* Timbuktu: Reise durch Morokko die Sahara und den Sudan (‘Timbuktu, Viatge a través del Marroc, el Sàhara i el Sudan’, 1884), dos volums.
* Lenz, Oskar. Timbouctou : voyage au Maroc, au Sahara et au Soudan (en francès). Hachette, 1886-87. . Gallica: Volume 1, Volum 2.
* Wanderungen in Afrika (Viatges a l'Àfrica), (1895)

## Referències

* ↑ Petermann, A. (August); Behm, Ernst; Supan, Alexander Georg; Langhans, Paul Max Harry; Creutzburg, Nikolaus. «Die neueren Forschungen am Ogowe.». A: Petermanns Geographische Mitteilungen (en alemany), 1855.
* 1 2 3 «Lenz, Oskar». A: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (en alemany). 5. Viena: Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, 1972, p. 140.
* ↑ Keane, A. H. «Timbuktu: Reise durch Marokko, die Sahara und den Sudan» (en anglès). Nature, 31, 807, 01-04-1885, pàg. 550–551. DOI: 10.1038/031550a0. ISSN: 1476-4687.
* ↑ Lenz, Oskar. Skizzen aus Westafrika (en alemany). A. Hofmann & Company, 1878.
* ↑ Lenz, Oskar. Timbuktu, Reise durch Marokko, die Sahara und den Sudan ausgeführt im Auftrage der afrikanischen Gesellschaft in Deutschland in den Jahren 1879 und 1880 (en alemany). tom 1. F. A. Brockhaus, 1884.
* ↑ Lenz, Oskar. Timbuktu; Reise durch Marokko, die Sahara und den Sudan, ausgeführt im Auftrage der Afrikanischen Gesellschaft in Deutschland in den Jahren 1879 und 1880. tom 2. Leipzig: F. A. Brockhaus, 1884, p. 408.
# Ossélie (Smolensk)

* Per a altres significats, vegeu «Ossélie».
Ossélie - Оселье (rus) - és un poble de l'óblast de Smolensk, a Rússia, que el 2007 tenia quatre habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Смоленская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Can Tres

Can Tres és una masia a la urbanització Interclub, al municipi de Cervelló (el Baix Llobregat) catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una masia amb teulada a dues vessants. És de petites dimensions i consta de planta baixa, pis i golfes. A la façana principal totes les obertures són allandades, al primer pis hi ha un balcó i a les golfes tres finestres, la central més llarga que les laterals. També es pot veure un rellotge de sol i un sòcol. La masia va pertànyer a la família Pardo. Un membre destacat d'aquesta família és el pintor Plinio Pardo Pedrola.

## Referències

* 1 2 «Masia de Can Tres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Wen Shu (cràter)

Wen Shu és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 31,5 km de diàmetre. Porta el nom de Wen Shu (1595-1634), pintora xinesa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Wen Shu». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# 435

El 435 (CDXXXV) fou un any comú començat en dimarts del calendari julià.

## Esdeveniments

* Anici Auqueni Bas és nomenat prefecte del pretori d'Itàlia per segona vegada.
* Inici de la construcció de Chichén Itzá a Yucatán (data aproximada).

## Referències

* ↑ Herrin, 2020, p. 40.

## Bibliografia

* Herrin, J. Ravenna: Capital of Empire, Crucible of Europe (en anglès). Princeton University Press, 2020. ISBN 978-0-691-20197-9.
# Margarida de Foix

Margarida de Foix (?, 1449 - ?, 1486). Infanta de Navarra. Era filla de la reina Elionor I de Navarra i del comte Gastó IV de Foix, rei consort.
Es va casar al castell de Clisson el 26 de juny de 1471 amb el duc Francesc II de Bretanya i va tenir dues filles:
* Anna (1477 - 1514), hereva del seu pare i esposa de Carles VIII de França i de Lluís XII de França.
* Isabel (1478 - 1490.
# Otto Floersheim

Otto Floersheim (Aquisgrà, 2 de març de 1853 - 1917) fou un compositor i musicòleg alemany del Romanticisme.
Estudià al Conservatori de Colònia amb Ferdinand Hiller i el 1875 passà a Nova York, on fou redactor del Musical Courier des de 1880 fins a 1894 i després el seu corresponsal a Berlín de 1894 a 1904. Es va retirar després a Ginebra. És conegut per la seva crítica virulent d'Una vida d'heroi de Richard Strauss: «aquesta suposada simfonia… revolucionària en tots els sentits de la paraula. El capítol de tot el que és lleig, cacafònic, flagrant i erràtic, la música més perversa que he sentit mai de tota la vida, he trobat en Una vida d'heroi. L’home que va escriure aquest soroll escandalosament horrible, que ja no mereix la paraula música, és un boig o bé s’acosta ràpidament a l'idiocia».
Va compondre diverses obres simfòniques, altres per a orquestra i orgue, música de cambra, peces per a piano, melodies vocals, etc.

## Referències

* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana (en castellà). volum 27: Gub - Hn. Madrid: Espasa-Calpe, 1974, p. 88. ISBN 84-239-4524-3.
* ↑ Floersheim, Otto Musical Courier,, 19-04-1899. citat per Rogers, Rick «Perlman to appear in concert» (en anglès). The Oklahoman, 11-10-2002 [Consulta: 25 febrer 2021].
* ↑ Wilson, James Grand (edt). «Floersheim, Otto». A: Appletons' Cyclopædia of American Biography (en anglès), 1900.
# Ossètia

Ossètia (osseta: Ирыстон, Iryston) és una regió del nord del Caucas habitada pels ossetes, que parlen l'osseta. L'actual territori d'Ossètia està dividit entre Ossètia del Nord - Alània (Federació Russa) i Ossètia del Sud (Geòrgia). Els ossetes són un grup ètnic diferent del rus i el georgià.
El 1989, després de la caiguda de la Unió Soviètica, Ossètia del Sud es va autodeclarar unida a Ossètia del Nord. El govern de Geòrgia no hi va estar d'acord i va començar una guerra civil. Es calcula que uns 100.000 ossetes del sud (la meitat de la població abans de la guerra) han emigrat a la part nord. En el conflicte, Geòrgia ha rebut el suport dels Estats Units d'Amèrica mentre que Ossètia del Sud de Rússia. Actualment Ossètia del Sud és un estat independent de facto.

## Vegeu també

* Wasterzhi