OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cabanas

* No s'ha de confondre amb Cabañas o Cabanes.
«Cabanas» té aquests significats:
* Toponímia:
** Cabanas (municipi de Galícia), municipi de la província de la Corunya a Galícia
** Cantó de Las Cabanas, cantó francès del departament de l'Arieja, a la regió de Migdia-Pirineus
** Cabanas (Avairon), municipi del departament francès de l'Avairon, a la regió de Migdia-Pirineus
** Las Cabanas (Arieja), municipi de la regió del Migdia-Pirineus, departament de l'Arieja
** Las Cabanas (Òlt), municipi francès al departament de l'Òlt (regió de Migdia-Pirineus)
** Cabanas (Provença), municipi francès al departament de les Boques del Roine i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava
** Las Cabanas (Tarn), municipi francès al departament del Tarn (regió de Migdia-Pirineus)
* Biografies:
** Francesc Cabanas i Alibau (Barcelona, 1909 - Sant Cugat del Vallès, 1985), pintor i dramaturg català
** Miquel Cabanas i Alibau (Barcelona, 1916 - Sant Cugat del Vallès, 1995), pintor, dibuixant i escriptor català
** David Bassa i Cabanas, escriptor i periodista
** Felipe Reyes Cabanas (Còrdova, 1980), jugador de bàsquet espanyol
** Mario Cabanas (La Corunya, 1985), jugador de bàsquet gallec
# Julius Nessler

Julius Nessler o Julius Neßler (6 juny de 1827, Kehl, Alemanya - 19 març de 1905, Durlach, Karlsruhe, Alemanya) fou un químic i enòleg alemany.

## Biografia

Fill d'un pastisser, Nessler exercí durant gairebé deu anys com a ajudant d'apotecari. A partir del 1853 estudià a la Universitat de Friburg de Brisgòvia, on es doctorà amb la tesi "Sobre un nou (compost) reactiu a l'amoníac i als alcalinoterris, sobre el comportament del iodur de mercuri amb l'amoníac" en el qual descrivia el després conegut com a reactiu de Nessler per a la detecció de l'amoníac.
Després de la seva graduació, Nessler treballà durant uns mesos com a ajudant dels químics Lambert Heinrich von Babo i Robert Wilhelm Bunsen. El 1857 començà a exercir en una planta química a prop de Karlsruhe. En col·laboració amb la Großherzogliche Zentralstelle für Landwirtschaft de Karlsruhe, Nessler fundà una planta experimental agrícola que el 1863 seria absorbida per l'estat sota el nom de Agrikultur-chemische Versuchsstation. El 1870 fou nomenat part de la junta directiva d'aquesta planta, que el 1890 tornà a canviar el seu nom pel de Landwirtschaftlich-chemische Versuchsanstalt Karlsruhe. Nessler dirigí amb èxit la institució fins a la seva jubilació el 1901, fent que aquesta adquirís una reputació que traspassava les fronteres de Baden.

## Obra

Els treballs que interessaren més Nessler foren els relacionats amb el cultiu de la vinya. Molts dels treballs experimentals sobre cultiu, adobament i malalties d'aquesta planta que publicà en revistes especialitzades resulten d'una rellevància fonamental. Publicà multitud de llibres que foren reeditats en nombroses ocasions sobre el cultiu de la vinya, la producció i maduració del vi, així com mètodes d'anàlisi d'aquest. També treballà amb el tabac, publicant notables aportacions. Una inquietud particular de Nessler fou donar xerrades als agricultors sobre els resultats del seu treball científic, utilitzant un llenguatge comprensible per ells. Amb aquesta mateixa finalitat, escriví dos llibres didàctics per al seu ús en escoles d'Agronomia, també adequats per a l'autoaprenentatge.
Nessler rebé nombrosos reconeixements al seu treball en el camp de l'agricultura. El 1870 fou nomenat catedràtic, el 1889 passà a formar part del Consell d'Estat (Hofrat) i el 1889 del Consell Privat (GeheimerHofrat). Així mateix, rebé prestigiosos guardons i membre honorari d'associacions agràries d'importància, des de 1901, també del Deutscher Weinbauverein, dedicat exclusivament al cultiu de la vinya.
# Julius Leopold Pagel

Julius Leopold Pagel (alemany: Julius Pagel) (Polanów, 29 de maig de 1851 - Berlín, 30 de gener de 1912) va ser un metge i historiador de la medicina alemany.

## Biografia

Pagel es va educar al gimnàs de Stolp i a la Universitat de Berlín (M.D. 1875). El 1876 es va establir com a metge a Berlín, rebent de la universitat d'aquesta ciutat la venia legendi el 1891, i el títol de professor el 1898. El 1902 esdevingué professor ajudant d'història de la medicina.
Des de 1885 Pagel va ser editor adjunt del lèxic biogràfic d'August Hirsch de metges destacats de tots els temps i nacions. També va ser editor de la Deutsche Ärzte-Zeitung i de la Biographisches Lexikon Excellent Doctors of the Nineteenth Century, Berlín i Viena, 1901. A partir de 1899 va ser col·laborador d'història mèdica de l'informe anual de Rudolf Virchow sobre els assoliments i els avenços de la medicina total. .
Pagel va ser membre de la Neue Wednesday Society (1824–1856), una societat literària de Berlín fundada el 1824 per Julius Eduard Hitzig.
El seu fill Walter Pagel (1898–1983) també va ser metge (patòleg) i historiador mèdic.

## Obres

Entre les seves obres es poden esmentar:
* L'Anatomic de H. v. Mondeville. Berlín 1889
* La cirurgia de H. v. Mondeville. Berlín 1892 (traducció al francès. Per E. Nicaise, París 1893
* La suposada cirurgia de Joh Mesuë. Berlín, 1893
* Deontologia mèdica. Berlín, 1896
* Noves aportacions literàries a la medicina medieval. Reimer, Berlín 1896 Edició digital de la Biblioteca Universitària i Estatal de Düsseldorf
* El desenvolupament de la medicina a Berlín des dels primers temps fins a l'actualitat: un esbós històric; Declaració per als membres i participants del 15è Congrés de Medicina Interna. Bergmann, Wiesbaden 1897.
* Història de la Medicina Karger, Berlín 1898
* Enciclopèdia i metodologia mèdica. Berlín 1899
* Lèxic biogràfic de destacats metges del segle XIX. Urban & Schwarzenberg, Berlín i Viena 1901
* Manual d'història de la medicina. Fischer, Jena 1902–1905
* Taules cronològiques sobre la història de la medicina. Hirschwald, Berlín 1908
Pagel també va escriure assaigs per a l'Allgemeine Zeitung des Judenthums, com ara "Prayer of Maimonides", "Doctor Esra", etc.

## Bibliografia

* Pagel, J.L., Biographisches Lexikon Hervorragender Ärzte des Neunzehnten Jahrhunderts, 1901
* Aquest article incorpora text d'una publicació que ara és de domini públic: Isidore Singer i Frederick T. Haneman (1901–1906). "Pagel, Julius Leopold". A Singer, Isidore; et al. (eds.). L'Enciclopèdia Jueva. Nova York: Funk & Wagnalls.
* https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&cqlMode=true&query=idn%3D119347040/al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya
# María Sanjurjo Riquelme

María Sanjurjo Riquelme (La Corunya, 1 d'agost de 2000) és una jugadora d'hoquei sobre patins gallega.
Es formà al Club Dominicos i debutà a l'OK Lliga amb el Hockey Club Liceo amb disset anys. L'estiu de 2018 fitxà pel Telecable Hockey Club amb el qual competí durant tres temporades. Guanyà una Copa de la Reina (2019) i aconseguí un subcampionat de la Copa Intercontinental. El juny de 2021 tornà al club gallec i dues temporades després fitxà pel Club Patí Fraga, amb el qual ha guanyat la Lliga de Campions la temporada 2023-24. Internacional amb la selecció espanyola des de 2019, ha guanyat un Campionat del Món (2019). També fou convocada per disputar el Campionat d'Europa d'Olot 2023, però per culpa d'una lesió al genoll no el va poder disputar.

## Palmarès
### Clubs

* 1 Lliga de Campions de la WSE (2023-24)
* 1 Copa espanyol d'hoquei sobre patins (2019)

### Selecció espanyola

* 2 medalla d'argent al Campionat del Món d'hoquei sobre patins femení (2019, 2024)

## Referències

* ↑ Couce, Iago. «María Sanjurjo: “Tengo la espinita de irme sin lograr un título con el Liceo”» (en castellà). dxt campeón, 08-11-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ Calleja, José Luis. «María Sanjurjo seguirá en el ambicioso proyecto del Telecable» (en castellà). El Comercio, 04-06-2020. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ Martí, Joan. «El Vila-sana Coop d'Ivars perd la final contra el Fraga en la tanda de penals». L'Esportiu, 28-04-2024. [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ Gómez, Pablo. «María Sanjurjo Riquelme: «Ganar más Mundiales será uno de mis objetivos en el futuro»» (en castellà). La Voz de Galicia, 15-07-2019. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ J.M. «Maria Sanjurjo es lesiona i Mariona Colomer (Generali Palau) jugarà l'europeu». L'Esportiu, 28-11-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de María Sanjurjo Riquelme - Rink-Hockey.net
# KV22

La KV22, també anomenada anteriorment WV22 (nomenclatura originada a partir de les sigles de West Valley, Vall Occidental en anglès) és una tomba egípcia de la necròpoli popularment coneguda com a Vall dels Micos, considerat el veí i el bessó en dimensions, geologia i funcions, de la vall dels Reis, també situada a la riba oest del Nil, a l'altura de la moderna ciutat de Luxor. El seu ocupant és el novè faraó de la dinastia XVIII, Amenhotep III.

## Enllaços externs

* Theban Mapping Project: KV22 Arxivat 2011-02-28 a Wayback Machine.: Inclou descripcions, imatges i plànols de la tomba
# KV18

KV18, acrònim de l'anglès King's Valley, és una tomba egípcia de l'anomenada Vall dels Reis, situada a la riba oest del riu Nil, a l'altura de la moderna ciutat de Luxor. Va ser el sepulcre del faraó Ramsès X de la dinastia XX

## Enllaços externs

* Theban Mapping Project: KV18 Arxivat 2008-09-18 a Wayback Machine.: Inclou descripcions, imatges i plànols de la tomba
# Juli Marat

Juli Marat, en llatí Julius Marathus, fou un llibert de l'emperador August.
Va escriure una obra biogràfica sobre la vida del seu antic amo, segons diu Suetoni a les Vides dels dotze cèsars.

## Referències

* ↑ Marathus, Julius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 925
# Cal Claramunt dels Tres Trulls

Cal Claramunt dels Tres Trulls és una obra del municipi de Sant Llorenç d'Hortons (Alt Penedès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Es tracta d'una masia composta de planta baixa, pis i golfes, amb coberta a dues vessants, portal d'entrada d'arc de mig punt adovellat. Els balcons són d'un sol portal al primer pis i galeria de finestres a les golfes. Conté masoveria, cellers, premses i altres edificis agrícoles annexes. A l'interior es conserva una arcada de pedra. Al pis superior, hi ha una gran sala repartidora de les habitacions-alcova. Compta amb dues talles, una d'un Sant Antoni, barroc, segle xviii, i un Sant Crist, també de talla del segle xix. Tot el conjunt està decorat amb antiguitats de qualitat. Les golfes s'il·luminen amb tres arquets-balcó. Al jardí existeix una mola de pedra, única resta dels tres trulls que donaren part del nom de la casa.

## Història

Es conserven documents des del s. XV que relacionen la casa amb la parròquia de Gelida i de Piera. Els primers propietaris es deien Claramunt. Ja durant el segle xv es perdé el cognom Claramunt pel motiu d'haver-se casat una pubilla Claramunt amb un Marsal de Vilanova i la Geltrú. Val a dir també que els cognoms tradicionals de la familia des de sempre, són Francesc i Jaume. Antigament es deia can Cartró de la Serra (La Pedrera es deia can Cartró de la Riera) o simplement dels Tres Trulls. L'any 1367 trobem un Arnau Cartró dels Tres Trulls. Els Cartró perduren fins al segle xvii amb la pubilla Eulàlia Cartró que casà (1613) amb Joan Claramunt, de Piera. L'any 1796 els Claramunt venen les propietats a Salvador Mestre, de Sitges, i després passà als Marsal per maridatge. L'any 1831 comptava amb uns 40 jornals.

## Referències

* 1 2 «Cal Claramunt dels Tres Trulls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
* ↑ «PRIMERES NOTES D'ALGUNES MASIES DE LA PARRÒQUIA DE SANT LLORENÇ D'HORTONS (ss. XIII-XIX)». Gelida. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Can Rius (Arenys de Munt)

Can Rius és un edifici al nucli urbà d'Arenys de Munt catalogat com a bé cultural d'interès local. És un edifici aïllat de planta baixa, pis i golfes. Té la coberta a dues aigües, amb un ampli ràfec de ceràmica de colors. Està envoltat per un jardí. La façana principal té la porta d'entrada que s'hi accedeix mitjançant unes escales amb balustrada. Té finestres a cada costat i a sobre un balcó amb balustrada i finestres a costat i costat. L'últim pis hi ha tres finestres juntes amb arc de mig punt. La façana lateral segueix el mateix esquema. Les finestres i el balcó tenen unes decoracions amb baix relleus.
Can Rius fou dissenyada per Enric Catà i Catà als anys trenta del segle xx, inspirant-se en un projecte seu de 1917. Catà, Catedràtic de resistència, havia col·laborat en la construcció del Palau Nacional de Barcelona i projectà nombrosos edificis a la ciutat comtal. Catà passava llargues temporades a Arenys, a Can Pau Bernadó i treballà per a l'Ajuntament en diverses obres, entre elles la de les escoles.

## Referències

* 1 2 «Can Rius». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
* ↑ Andreu, Pep; Cruz, Marga (fotografies). Modernisme al Maresme. L'arquitectura entre dos segles. Marga Cruz (ed.), 2009, p. 41. ISBN 97884936655319.
# Juanulloa

Juanulloa és un gènere de plantes de flors pertanyent a la subfamilia Solanoideae, inclosa en la família de les solanàcies (Solanaceae). Comprèn 22 espècies distribuïdes en Centreamèrica i Sud-amèrica.

## Espècies seleccionades

És probable que Juanulloa sigui polifilètic. Les espècies acceptades actualment per The Plant List són les següents:
* Juanulloa ferruginea Cuatrec.
* Juanulloa globifera (S. Knapp & D'Arcy) S. Knapp
* Juanulloa hookeriana Miers
* Juanulloa mexicana (Schltdl.) Miers
* Juanulloa ochracea Cuatrec.
* Juanulloa parasitica Ruiz & Pav.
* Juanulloa parviflora (Ducke) Cuatrec.
* Juanulloa pavonii (Miers) Benth. & Hook.
* Juanulloa speciosa (Miers) Dunal
* Juanulloa verrucosa (Rusby) Hunz. & Subils

## Referències

* ↑ Orejuela, Andrés; Wahlert, Gregorya.; Orozco, Clara Inés; Barboza, Gloria; Bohs, Lynn «Phylogeny of the tribes Juanulloeae and Solandreae (Solanaceae)». Taxon, vol. 66, 2, 2017, pàg. 379–392. DOI: 10.12705/662.6.
* ↑ «Juanulloa». theplantlist.org. The Plant List, 16 December 2019. [Consulta: 16 December 2019].
# KV-13

El KV-13 era un tanc mitjà experimental de l'URSS, creat i dissenyat durant Segona Guerra Mundial. Va començar a ser desenvolupat en el cos de tanc KV-1, en el centre de disseny SKB-2, en la fàbrica de tractors de Chelybinsk, a finals de 1941, principis de 1942, com un tanc de combat principal, amb la intenció de reemplaçar els T-34 i els KV-1 a la vegada.

## Desenvolupament

El primer prototip del KV-13 va ser construït en la primavera de 1943, però a finals d'aquell any, es va demostrar que, aquest tanc tenia algunes deficiències molt importants, com que per exemple, li faltava més blindatge, una torreta de 3 operaris, i no era gaire bo movent-se molt. Mentre que en desembre de 1942, s'incorporaven aquestes modificacions en dos prototips, la seva producció era discontinua, però la producció de T-34 seguia sent continua. Aquells dos prototips, van ser les bases per a nous tancs, com per exemple els tancs pesats IS (Iosif Stalin).

## Referències

* 1 2 Solyankin, p. 79.
* 1 2 Svirin, p. 97.
* 1 2 Zaloga (2011), p. 4.
* ↑ Zaloga (2013), p. 43.

## Bibliografia

* А. Г. Солянкин; М. В. Павлов; И. В. Павлов; И. Г. Желтов Отечественные бронированные машины. XX век. 1941–1945. Москва: Эксприн, 2005. ISBN 5-94038-074-3.
* Свирин, М. Н.; Броневой щит Сталина MИстория советского танка 1937–1943. Moscow: Яуза, Эксмо. ISBN 5-699-16243-7.
* Zaloga, Steven J. IS-2 Heavy Tank 1944–1973. Oxford, UK: Osprey Publishing, 2011. ISBN 978-1-85532-396-4.
* Zaloga, Steven J. KV-1 & 2 Heavy Tanks 1939–1945. Oxford, UK: Osprey Publishing, 2013. ISBN 978-1-4728-0321-4.
# KV15

KV15, acrònim de l'anglès King's Valley, és una tomba egípcia de l'anomenada Vall dels Reis, situada a la riba oest del riu Nil, a l'altura de la moderna ciutat de Luxor. Va ser la tomba del faraó Seti II, sisè monarca de la dinastia XIX.

## Enllaços externs

* Theban Mapping Project: KV15 Arxivat 2009-04-17 a Wayback Machine.: Inclou descripcions, imatges i plànols de la tomba
# Cal Fontanals (el Pla del Penedès)

Cal Fontanals és una obra del Pla del Penedès (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cal Fontanals és una masia de grans dimensions, situada a la part meridional del Pla del Penedès. El nucli central és de planta baixa, pis i golfes. La coberta és a dues vessants. El portal d'accés és adovellat. Al primer pis hi ha balcons i a les golfes, una galeria. El cos perpendicular al nucli central de la masia presenta arcs rebaixats.

## Història

A la masia encara es conserven documents que fan referència a la seva història.

## Referències

* 1 2 «Cal Fontanals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Can Rocas (Palafrugell)

Can Rocas és una obra neoclàssica de Palafrugell (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de dos pisos i tres crugies, cantonera entre el carrer Torres Jonama o carrer Clavé. La façana principal presenta als baixos una porta entre dos finestrals que tenen llindes triangulars i marcs de pedra. Als extrems de les llindes hi ha sengles petites creus inscrites dins de cercles, com a detalls ornamentals. Al pis hi ha tres balconades, més sortida la central. Les obertures posseeixen frontons molt rellevants. L'esmentada estructura es repeteix a la façana lateral, amb tres finestres als baixos i un balcó entre dues finestres al pis, les primeres amb llindes triangulars i les segones amb frontons. Sobre la cornisa hi ha una balustrada de terra cuita. La façana lateral és interrompuda per un gran frontó.
Les façanes han estat restaurades. A la llinda del portal, dins
L'interior ha conservat força la distribució original.

## Història

A l'arxiu municipal de Palafrugell conserven un alçat de les façanes que fou presentat a l'Ajuntament per a la seva aprovació. En aquest document s'hi aprecien diferències respecte al resultat final de l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Rocas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Canet Rock (documental)

Canet Rock és un llargmetratge documental de 1976, impulsat per Àngel Casas,produït per Josep Antoni Pérez Giner, dirigit per Francesc Bellmunt amb muntatge d'Anastasi Rinos i fotografia de Tomàs Pladevall i Joan Minguell.
La pel·lícula recull en temps real els fets més destacats del primer festival Canet Rock de l'any 1975, tant en l'àmbit musical com en l'ambiental. Sis unitats de filmació en 16 mm, càmeres CP-16, van ser testimonis de tot el procés que va fer possible l'esdeveniment; des de la infraestructura i muntatge dels espais escènics, a la logística de seguretat, l'arribada de les vint mil persones assistents, l'acollida i les expectatives dels canetencs, a més de les actuacions i el festiu comiat de matinada. Les entrevistes i la música del documental perfilen un retrat d'un moment històric que anunciava un canvi polític i cultural prometedor. Sisa, prohibit pel Govern Civil franquista, inicia el film amb una interpretació d'El setè cel amb l'esplanada del post Canet Rock ja buida de gent.
L'any 2014, Francesc Bellmunt, Xavier Camí i Jordi Oset van gravar un documental de vint minuts, La rulot, per commemorar el quaranta aniversari del primer Canet Rock 1974.

## Referències

* ↑ «La música, la follia, la nit... és a dir, Canet Rock». [Consulta: 10 maig 2021].
* ↑ «Cinema al Jardí: Una nova proposta musical del Palau Robert» (en anglès). [Consulta: 1r juny 2021].
* ↑ «Canet Rock (1975)» (en castellà). [Consulta: 10 maig 2021].
* ↑ «LA RULOT - Canet Rock 2014». [Consulta: 1r juny 2021].
# Kanamara Matsuri

Kanamara Matsuri és un festival de la fertilitat xintoista que se celebra al Japó en què s'adora un penis de ferro.

## Referències

* ↑ «El Japó celebra la seva peculiar 'festa del penis'». El Periódico, 10-04-2014. [Consulta: 2 abril 2023].
* ↑ «Dammit, we missed The Festival of the Steel Phallus in Japan this weekend» (en anglès). Cosmopolitan, 07-04-2014. Arxivat de l'original el 2014-04-13. [Consulta: 2 abril 2023].
* ↑ «Japan's Annual Penis Festival Is As Phallic As You'd Expect» (en anglès). Huffington Post, 07-04-2014. [Consulta: 2 abril 2023].

## Enllaços externs

* La web oficial del temple del festival Arxivat 2009-03-30 a Wayback Machine. (japonès)
* Article i fotos sobre el festival al blog de Kirai
# Forti

«Forti» té aquests significats:

## Arquitectura

* Fortí, petita fortalesa capdavantera al raval d'una ciutat

## Esport mecànic

* Forti F1, equip italià de Fórmula 1

## Persones

* Anton Forti (Viena, 1790 - 1859), baríton austríac
* Cesare Burali-Forti (Arezzo, Toscana, 1861-1931), matemàtic italià
# Kanamaré

El kanamaré (canamirim, canamary) és una llengua extingida (o una varietat de yine) de la família lingüistica arawak parlada al riu Iaco, um afluent dwl riu Purus (von Spix 1819).

## Vocabulari

Aquesta és una mostra de vocabulari kanamaré (flora, fauna i artefactes culturals) recollit per von Spix (Martius 1863: 235-236) el 1819, a "l'oest de la boca del Juruá":
| Português | Canamare |
| peresa | tʃritu |
| capibara | hypetu |
| Dasyprocta | peʃiry |
| Esciúrids | jupitiry |
| Tapir amazònic | nujeʃuata |
| Pècari de collar | merity |
| Cérvol | ʃutery |
| jaguar | saxüery, axity |
| puma | tibalixe |
| guariba | kaina |
| mona aranya | matʃira |
| sapajus | zykoty |
| caiarara (zogue-zogue?) | koaʃi |
| parauacu | hɨrry |
| ànec | katʃipatalery |
| mutum | maʃo |
| mutum | piury |
| cujubim | kanaly |
| urubu | matjuly |
| urubu | hetʃira |
| guacamai | ʃura |
| guacamai | puhleta |
| periquito | tʃirito |
| papagai | wauwatu |
| Aramides | koery |
| Trogoniformes | jumaku |
| camaleó | karau |
| Lachesis muta | mutuʃy |
| Xiphosoma araramboya | ʃüraly |
| Eunectes | nuzuzai |
| Bothrops | apuʃürüpje |
| cobra paranamboya | herotue |
| Al·ligatòrids | ʃiuʃery / mamipiry |
| tartaruga | sepɨry |
| Podocnemis unifilis | mamalu |
| gripau | kamuku |
| peix | ʃima |
| surubim | saiete |
| Cichla | kamueru |
| Crenicichla | pezuhly |
| piranya | humah |
| Piaractus brachypomus | kapupiry |
| Colossoma macropomum | hamaxiry |
| Ceratopogònids | ʃueh |
| camallarga comú | haniu |
| paparra | kasi |
| Cargol poma acanalat | hüsua |
| ostra | saluta |
| Planta enfiladissa | hapy |
| sarsaparrella | kanyspiritüʃy |
| cacau | koaka |
| curare | aikabia |
| Hura crepitans | esu |
| mandioca | kanury |
| mill | ʃiʃy |
| banana | panapɨ |

## Referències

* 1 2 Ramirez, Henri (2019). Enciclopédia das línguas Arawak: acrescida de seis novas línguas e dois bancos de dados. (no prelo)
* ↑ Ramirez, Henri, & França, Maria Cristina Victorino de. (2019). Línguas Arawak da Bolívia. LIAMES: Línguas Indígenas Americanas, 19, e019012. https://doi.org/10.20396/liames.v19i0.8655045
* ↑ Ramirez, Henri. . 4. 1. Curitiba: Editora CRV, 2020, p. 254. DOI 10.24824/978652510231.3. ISBN 978-65-251-0231-3. Arxivat 2021-06-29 a Wayback Machine.