OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lunana

Lunana és un poble remot del districte de Gasa, al nord-oest de Bhutan. És la capital de Lunana Gewog. És també l'escenari de la pel·lícula Lunana, un iac a l'escola.
La població es dedica al comerç de bestiar i d'Ophiocordyceps sinensis, i conrea camps de blat, fajol, patates, raves i naps. Alguns habitants passen l'hivern a les valls a cotes més baixes atès que Lunana rep 2 metres de neu a l'any. El poble manté viva la cultura tradicional.

## Referències

* ↑ «NGA GeoName Database». National Geospatial Intelligence Agency. Arxivat de l'original el 2008-06-08. [Consulta: 3 juliol 2008].
* 1 2 «Lunana» (en anglès). www.gasa.gov.bt. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ Rosati, Adriana. «Film Review: Lunana: a Yak in The Classroom (2019) by Pawo Choyning Dorji» (en anglès). Asian Movie Pulse, 06-10-2019. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «All About Ancient Lunana Village in Bhutan». Tour My India. [Consulta: 20 març 2022].
# Marina (navegació)

La marina és el conjunt d'organitzacions i mitjans (personal, equipaments, infrastrutures i altres recursos) dedicats a activitats marítimes, sobretot d'aquelles que impliquen navegació en embarcacions.
La marina se subdivideix en:
* Armada, o marina militar;
* Marina mercant; inclou la flota comercial, la flota pesquera i els vaixells dedicats a la navegació de plaer.

## Enllaços externs

* Diccionari de marina, de Ferran Canyameres i Casamada, Editorial Pòrtic, 1983 (A Google Llibres En pdf)

## Referències

Viccionari
# La primera vez

La primera vez és un curtmetratge espanyol dirigit per Borja Cobeaga i protagonitzat per l'actriu basca Mariví Bilbao. Va ser nominat als premis Goya, de 2001, com millor curtmetratge de ficció.

## Argument

Begoña, interpretada per Mariví Bilbao, és una anciana que mai ha tingut relacions sexuals i per això recorre a un gigoló, que va ser interpretat per Aitor Beltrán.

## Premis

Tot i que no va aconseguir el Goya, va aconseguir el premi del jurat al Festival de Cinema de Gijón, el "Danzante de Oro" al Festival de Cinema d'Osca, una menció especial (Mariví Bilbao) al Festival de Màlaga i el premi AISGE al Festival de Cinema Independent d'Ourense, entre d'altres.

## Referències

* ↑ Premios Goya. «Edición XVI. Finalistas Premios Goya 2002». Arxivat de l'original el 8 de setembre de 2011.
* ↑ Borja Cobeaga Arxivat 2020-02-02 a Wayback Machine. a historianuevosrealizadores.es

## Enllaços externs

* La primera vez a cortosdemetraje.com
# Brookside

«Brookside» té aquests significats:
* Brookside (Alabama)
* Brookside (Colorado)
* Brookside (Delaware)
* Brookside (Ohio)
* Brookside Village, població dels Estats Units a l'estat de Texas
# Leung Sui Wing

Leung Sui Wing (Xinès: 梁帥榮) és un exfutbolista i actual entrenador de Macau des del 2010.

## Internacional

Va ser internacional amb Hong Kong arribant a ser el capità entre l'any 1982 i 1989. Va jugar la classificació per al mundial on van eliminar la Xina.

## Carrera
### Com a jugador

| Club | País | Any |
| Happy Valley AA | Hong Kong | 1976 - 1997 |

### Com a entrenador

| Club | País | Any |
| Selecció de futbol de Macau | Macau | 2008 - 2014 |

## Referències

* ↑ Leung Sui Wing Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Lunar Linux

Lunar Linux és una distribució Linux creada a força del codi font. Primer instal·la un complet sistema de desenvolupament de bootstrapping. Després indica a l'administrador de paquets de Lunar quin programari serà necessari, construeix el sistema enterament descarregant el codi font actualitzat i ho compila localment optimitzant el sistema a les necessitats específiques de l'usuari. Resultaria així un sistema operatiu sobri i optimitzat. D'altra banda, compilar una distribució des de zero pot portar molt temps i complicar la tasca de manteniment dels paquets per actualitzar-los.
Actualment, Lunar té suport en les arquitectures x86 (i386 i i686) i x86-64, però els usuaris l'han implementat en plataformes sparc 64 i PowerPC. De moment no existeix suport per a la instal·lació en arquitectures que no siguin x86.
Lunar Linux va ser un fork de Sorcerer Linux realitzat per un petit grup de persones liderats per Chuck Mead; una altra distribució derivada de Sorcerer Linux és Source Mage. El lideratge de la distribució de Lunar Linux va ser pres per Auke Kok el 22 d'abril de 2004.

## Referències

* ↑ Lunar Linux en DistroWatch

## Vegeu també

* Linux
* Linux From Scratch
* Gentoo Linux

## Enllaços externs

* Lunar Linux - Lloc web oficial
# Lliga alemanya de futbol 2000-01

La Fußball-Bundesliga 2000-01 va ser la 38a edició de la Lliga alemanya de futbol, la competició futbolística més important del país.

## Classificació

* Font: www.resultados-futbol.com/bundesliga2001'

## Resultats

| Casa \ Fora | BSC | BOC | SVW | FCE | BVB | SGE | SCF | HSV | FCK | KOE | B04 | M60 | FCB | ROS | S04 | VFB | UNT | WOB |
| Hertha BSC | — | 4–0 | 4–1 | 3–1 | 1–0 | 3–0 | 2–2 | 4–0 | 2–4 | 4–2 | 1–1 | 3–0 | 1–3 | 1–0 | 0–4 | 2–0 | 2–1 | 1–3 |
| VfL Bochum | 1–3 | — | 1–2 | 1–0 | 1–1 | 2–1 | 1–3 | 0–4 | 0–1 | 2–3 | 3–2 | 1–1 | 0–3 | 1–2 | 1–1 | 0–0 | 3–0 | 2–1 |
| Werder Bremen | 3–1 | 2–0 | — | 3–1 | 1–2 | 1–1 | 3–1 | 3–1 | 1–2 | 2–1 | 3–3 | 2–0 | 1–1 | 3–0 | 2–1 | 1–0 | 0–0 | 2–3 |
| Energie Cottbus | 3–0 | 2–0 | 3–1 | — | 1–4 | 2–0 | 0–2 | 4–2 | 0–2 | 0–2 | 1–2 | 2–3 | 1–0 | 1–0 | 4–1 | 2–1 | 1–0 | 0–0 |
| Borussia Dortmund | 2–0 | 5–0 | 0–0 | 2–0 | — | 6–1 | 1–0 | 4–2 | 1–2 | 3–3 | 1–3 | 2–3 | 1–1 | 1–0 | 0–4 | 0–0 | 3–0 | 2–1 |
| Eintracht Frankfurt | 0–4 | 3–0 | 1–2 | 1–0 | 1–1 | — | 3–0 | 1–1 | 3–1 | 1–5 | 1–3 | 1–0 | 0–2 | 4–0 | 0–0 | 2–1 | 3–0 | 1–2 |
| SC Freiburg | 1–0 | 5–0 | 0–1 | 4–1 | 2–2 | 5–2 | — | 0–0 | 5–2 | 0–0 | 0–1 | 0–3 | 1–1 | 0–0 | 3–1 | 4–0 | 2–0 | 4–1 |
| Hamburger SV | 1–2 | 3–0 | 2–1 | 2–1 | 2–3 | 2–0 | 5–0 | — | 1–1 | 1–1 | 1–3 | 2–2 | 1–1 | 2–1 | 2–0 | 2–2 | 1–1 | 3–2 |
| 1. FC Kaiserslautern | 0–1 | 0–1 | 2–0 | 1–1 | 1–4 | 4–2 | 0–2 | 2–1 | — | 3–1 | 0–1 | 3–2 | 0–0 | 0–1 | 3–2 | 1–0 | 4–0 | 0–0 |
| 1. FC Köln | 1–0 | 2–0 | 1–3 | 4–0 | 0–0 | 4–1 | 0–1 | 4–2 | 0–1 | — | 1–1 | 4–0 | 1–2 | 5–2 | 2–2 | 3–2 | 1–1 | 0–0 |
| Bayer Leverkusen | 4–0 | 1–0 | 3–0 | 1–3 | 2–0 | 1–0 | 1–3 | 1–1 | 4–2 | 4–1 | — | 0–0 | 0–1 | 1–2 | 0–3 | 4–0 | 1–0 | 2–0 |
| 1860 Munich | 0–1 | 2–4 | 2–1 | 0–1 | 1–0 | 2–2 | 3–1 | 2–1 | 0–4 | 3–1 | 1–0 | — | 0–2 | 2–1 | 1–1 | 2–1 | 0–2 | 2–2 |
| Bayern de Múnic | 4–1 | 3–2 | 2–3 | 2–0 | 6–2 | 1–2 | 1–0 | 2–1 | 2–1 | 1–1 | 2–0 | 3–1 | — | 0–1 | 1–3 | 1–0 | 3–1 | 3–1 |
| Hansa Rostock | 0–2 | 2–0 | 5–2 | 1–0 | 1–2 | 0–2 | 0–0 | 1–0 | 1–0 | 2–1 | 2–1 | 0–0 | 3–2 | — | 0–4 | 1–1 | 2–2 | 1–1 |
| FC Schalke 04 | 3–1 | 2–1 | 1–1 | 3–0 | 0–0 | 4–0 | 0–0 | 0–1 | 5–1 | 2–1 | 0–0 | 2–0 | 3–2 | 2–0 | — | 2–1 | 5–3 | 2–1 |
| VfB Stuttgart | 0–1 | 1–1 | 2–1 | 1–0 | 0–2 | 4–1 | 0–0 | 3–3 | 6–1 | 0–3 | 4–1 | 2–2 | 2–1 | 1–0 | 1–0 | — | 2–2 | 2–1 |
| SpVgg Unterhaching | 5–2 | 2–1 | 0–0 | 2–1 | 1–4 | 2–0 | 1–1 | 2–1 | 0–0 | 0–0 | 1–2 | 3–2 | 1–0 | 1–1 | 0–2 | 0–0 | — | 0–3 |
| VfL Wolfsburg | 2–1 | 0–0 | 1–1 | 1–1 | 1–1 | 3–0 | 1–2 | 4–4 | 4–0 | 6–0 | 2–0 | 0–1 | 1–3 | 2–1 | 2–0 | 2–2 | 6–1 | — |
# Mas de Gusí

El Mas de Gusí és una masia de Reus (Baix Camp) situada al cantó oriental del Burgar, al camí del Burgar, 80. És un mas important i un dels de més anomenada d'aquella zona. Pel seu cantó est hi passa el barranc Brut, que també rep el nom de barranc del Mas de Gusí
El mas, era una construcció de planta rectangular i volum de grans dimensions, amb tres plantes d'alçada i coberta amb terrat i possiblement amb badalot. La façana mostra les traces d'una composició basada en la simètrica d'un eix central per ordenar els buits, repetitius i ben proporcionats. Les parets són arrebossades i pintades. Les obertures de la planta primera són balcons, i les de la planta segona són finestres. El conjunt de construccions, tanca un pati central d'activitats. El creixement del mas és força compacte. En destaca el colomar de planta hexagonal i coberta de ceràmica blava situat a uns 50 metres al sud-est del mas.
L'estat actual del mas, és ruïnós. La resta de construccions presenten un estat molt deficient. A destacar l'arbrat de l'antic jardí.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 282. ISBN 8486387655.
* ↑ Pla especial urbanístic: catàleg de masos en sòl no urbanitzable, Reus. Reus: l'Ajuntament, 2004, p. 82-83.
# La pesanteur et la grâce

La pesanteur et la grâce és un recull de pensaments de la filòsofa francesa Simone Weil.
El filòsof i escriptor francès Gustave Thibon els va seleccionar i va ordenar per temes, a partir dels diaris escrits per Weil entre 1940 i 1942 (els anomenats Quaderns de Marsella). La mateixa Weil va confiar els seus escrits a Thibon, autoritzant-lo a llegir «els passatges que volgués a qui volgués [...]. Si durant 3 o 4 anys no has sentit parlar de mi, considera't el seu propietari». Aquesta selecció va ser publicada per l'editorial Plon de París el 1947 i, segons l'escriptor i periodista Georges Hourdin, «l'aparició del petit llibre va suscitar immediatament un ressò en els lectors. Tot d'una, un alè de puresa apareixia de sobte en una humanitat que, després de la guerra, no s'atrevia a mirar-se al mirall.».

## Referències

* 1 2 Di Nola, 1993, p. 195.
* ↑ Weil, 1994, p. 12.
* ↑ Weil, 1988.

## Bibliografia

* Di Nola, Gerardo. Simone Weil: una voce profetica per i nostri tempi. Bologna: Edizioni Studio Domenicano, 1993. ISBN 88-7094-158-2.
* Weil, Simone. Corrispondenza. Milà: SE, 1994. ISBN 88-7710-625-5.
* Weil, Simone. «Introducció». A: La pesanteur et la grâce. París: Pocket, 1988. ISBN 9782266045964.
# Parisette (pel·lícula de 1921)

Parisette és una pel·lícula muda francesa dirigida per Louis Feuillade i estrenada el 10 de desembre de 1921. Es conserva una còpia al Museu d'Art Modern de Nova York.

## Estructura

La pel·lícula esfà formada per dotze episodis :
* Manoela
* Le secret de Madame Stephan
* L'affaire de Neuilly
* L'enquête
* La piste
* Grand-Père
* Le faux révérend
* Family house
* L'impasse
* Le triomphe de Cogolin
* La fortune de Joaquim
* Le secret des Costabella

## Repartiment

* Sandra Milowanoff : Parisette
* Georges Biscot : Cogolin
* Fernand Herrmann : rl banquer Stephan
* Édouard Mathé : Pedro Alvarez
* René Clair : Jean Vernier
* Henri-Amédée Charpentier : El pare Lapusse
* Jeanne Rollette : Mélanie Parent
* Jane Grey : Madame Stephan
* Pierre de Canolle : Joseph
* Bernard Derigal : Marquès de Costabella
* Arnaud : Candido
* Bouboule
* Charles Casella
* Jules de Spoly
* Robert Florey
* Lise Jaux
* Gaston Michel
* Laurent Morléas
* Mademoiselle Kithnou

## Referències

* ↑ Parisette al bifi
* ↑ Parisette a silentera.com
# Manuel Segade Lodeiro

Manuel Segade Lodeiro (La Corunya, 1977) és un historiador de l'art i comissari gallec.
Manuel Segade és llicenciat en Història de l'Art per la Universitat de Santiago de Compostel·la. La seva investigació predoctoral es va centrar en la revisió de la teatralitat i les estructures lingüístiques al·legòriques en l'escultura de la dècada dels vuitanta a través de l'obra de Juan Muñoz. Des de 1998 treballa en fragments d'una història cultural de les pràctiques estètiques de finals del segle xix, al voltant de la producció d'una subjectivitat somàtica i sexualitzada, tema sobre el qual va publicar l'assaig Narciso fin de siglo (Melusina, 2008).
Durant els anys 2005 i 2006 va ser coordinador de continguts de Metrònom Fundació Rafael Tous d'Art Contemporani de Barcelona. Entre 2007 i 2009 va ser comissari al Centro Galego de Arte Contemporánea de Santiago de Compostel·la. A partir de 2009 va reprendre el seu treball com a comissari independent, amb projectes per a La Casa Encendida, ARCO, MUSAC, Centre d'Art La Panera o Centro de Arte Dos de Mayo, on va comissariar una exposició individual dedicada a Lara Almarcegui. Actualment viu a París, on treballa com a investigador i comissari independent.

## Pràctica curatorial

Segons ell mateix declara, la seva pràctica comissarial i escrita respon a un conjunt de preocupacions: la circulació de discursos crítics al voltant de la representació. Això es concreta en uns interessos bàsics: la construcció estètica de la subjectivitat, les formes en què es desenvolupa una comunitat, la història del cos, l'atenció a la complexitat dels modes de vida, la teoria 'queer' o la performativitat del llenguatge, enllaçats a través d'una tasca que considera essencialment política.

## Referències

* ↑ «Manuel Segade - Ressenya Hamaca». AAVC. Arxivat de l'original el 2 de maig 2014. [Consulta: 14 abril 2013].
* ↑ «Ressenya al lloc oficial d'ARCO 2013». IFEMA, Feria de Madrid. Arxivat de l'original el 23 de març 2013. [Consulta: 14 abril 2013].
* ↑ «Lara Almarcegui: Madrid subterráneo» (en castellà). [Consulta: 30 juliol 2015].
* ↑ Fundació Miró. Haver fet un lloc on els artistes tinguin dret a equivocar-se. Històries de l'Espai 10 i l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró
* ↑ «Statement. Manuel Segade» (en castellà i anglés). Arxivat de l'original el 2014-12-17. [Consulta: 30 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina web personal Arxivat 2014-12-17 a Wayback Machine.
* Entrevista a MasdeArte.com 16.02.12
* Declaracions de Segade sobre l'exposició Haver fet un loc on els artistes tinguin dret a equivocar-se (en castellà).
# Pouater

«Pouater» té aquests significats:
* Persona que fa o arranja pous.
* Persona que buida la fossa sèptica o pou mort.
# Sext Pompeu Fest

Sext Pompeu Fest (en llatí: Sextus Pompeius Festus) va ser un lexicògraf romà a cavall dels segles ii i iii dC autor d'un epítome en vint llibres de l'obra de Marc Verri Flac De significatu verborum ('sobre el significat dels mots') intitulat Sexti Pompeii Festi de verborum significatione.
L'epítome ofereix el significat i l'origen dels mots, i és particularment interessant pel que fa al coneixement del llatí arcaic, com també pel que fa als mites i tradicions més antigues de Roma. A més, ofereix nombroses citacions d'autors fragmentaris d'època arcaica, com ara Lucili, Cecili, Acci o Varró, i també juristes com Antisti Labeó, Muci Escèvola, Sulpici Rufus i Ateu Capitó, que altrament ens serien gairebé totalment desconeguts.
L'obra conté poques alteracions respecte a l'original, però també va afegir comentaris propis. Bona part del material de Verri Flac sobre el llatí arcaic s'ha perdut, perquè Fest el va concentrar en una obra a part, que va intitular Priscorum verborum cum exemplis, i aquesta obra no s'ha conservat. A més, el text de Pompeu Fest té una història manuscrita força complicada. Se'n conserva un sol manuscrit, del segle xi, incomplet i en molt mal estat. Quan va ser redescobert el segle xv, la primera meitat (fins a la lletra L) ja s'havia perdut. El mateix segle va patir un foc que en va malmetre les columnes exteriors, i més tard encara va patir més pèrdues en passar d'unes mans a unes altres.
Tot i així, les parts que manquen es poden reconstruir parcialment. Al llarg de l'edat mitjana se'n varen fer epítomes; particularment útil és el de Pau el Diaca, del segle viii. Molts de glossaris medievals també contenen informació extreta de Fest, o fins i tot entrades senceres. Els escolis en diverses obres també són una font recurrent per la reconstrucció de l'obra. Finalment, existeixen còpies del manuscrit fetes el segle xv, quan ja havia estat víctima del foc però abans que patís els danys que va patir posteriorment, i que també són útils per reconstruir el text.

## Referències

* ↑ L'època en què va viure Fest és desconeguda i només es pot aproximar. Les soles certeses són que ha de ser posterior a Marcial (mort l'any 104), que és l'autor més tardà citat per Fest; i anterior a Macrobi (final del segle iv), que és l'autor més primerenc que conté referències a Fest.
* ↑ Artigas, Ester. «Introducció». A: Tragèdies de Marc Pacuvi. Fundació Bernat Metge, 2009, p. 26. ISBN 8498591392.
* 1 2 3 «Festus, Sextus Pompeius», Encyclopædia Britannica, 1911.
* 1 2 «Festus Lexicon Project». Department of History. University College London. Arxivat de l'original el 29 juny 2011. [Consulta: 10 març 2022].

## Enllaços externs

* Traduccions parcials de De verborum significatione (francès)
* Edició de Lindsay (1913) (llatí)
# Mas de Guillem

El Mas de Guillem és una antiga caseria del municipi de Gavet de la Conca, dins de l'antic terme de Sant Salvador de Toló. És a l'extrem sud-est del terme, a la part alta de la vall del riu de Conques, sota i al nord del santuari de la Mare de Déu de Bonrepòs. Sota i al nord de l'antic poble s'origina el barranc de Mas de Guillem, afluent per l'esquerra del riu de Conques.
Tenia capella pròpia, dedicada a Sant Miquel, de la qual a penes queden vestigis. A principis del segle xx hi constaven 10 edificis, amb 20 habitants.

## Vegeu també

* Obaga Gran (Merea).

## Referències

* ↑ Localització de El Mas de Guillem a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8) ISBN 84-85180-25-9
* PAGÈS, M. "Gavet de la Conca. Sant Salvador de Toló", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
* ROCAFORT, Ceferí. "Provincia de Lleyda", a Geografia general de Catalunya dirigida per Francesch Carreras y Candi. Barcelona: Establiment Editorial d'Albert Martín, després del 1900.
# Rádio Moçambique

Rádio Moçambique és l'emissora estatal de radiodifusió de Moçambic.

## Història

L'emissora fou formada després de la independència i heretà el patrimoni de Rádio Clube de Moçambique OC • MHIH, que era la principal emissora de la colònia portuguesa, Oficial de l'Orde Militar de Crist el 4 de desembre de 1956 i membre-honorari de l'Orde de l'Infant Dom Henrique el 26 de febrer de 1971. Fou creada el 2 d'octubre de 1975 amb la nacionalització de les emissores Rádio Clube de Moçambique, Voz de Moçambique, Emissora do Aero Clube da Beira i Rádio PAX. Les seves oficines centrals estaven a la Rua da Rádio, que abans de la independència, que es va anomenar Rua do Rádio Clube.

### El 7 de setembre de 1974

El 7 de setembre de 1974, després de signar-se els acords de Lusaka, signat entre els representants del Govern Provisional portuguès i representants de FRELIMO, alguns colons van assaltar i van prendre la seu del Rádio Clube de Moçambique, amb el propòsit de desafiar els termes de l'acord, i tractar, amb el suport de Sud-àfrica, l'establiment d'una independència blanca, inspirat en el model de Rhodèsia.
També esperaven comptar amb el suport del general António de Spínola, llavors President de la República a Portugal, ja que tenia una idea diferent per al futur de les colònies portugueses d'Àfrica.
Tanmateix aquests grups ignoraven que a Lisboa el president Spinola no tenia pes polític per contrarestar el moviment polític que estava en marxa per establir acords per a la independència immediata de les colònies, negociant amb els moviments nacionalistes que abans de la 25 d'abril de 1974 s'havien alçat en armes contra el colonialisme.

## Descripció

És una empresa pública amb emissores a totes les províncies. A més dels programes de l' Antena Nacional (una estació mare, que emet en portuguès), les emissores provincials encara emeten programes de producció pròpia en mans d'una desena de llengües africanes. Usa en els seus slogans la sigla RM, moltes vegades traduïda per "Do Rovuma ao Maputo". A la ciutat de Maputo Rádio Moçambique opera encara Rádio Cidade, una emissora en freqüència modulada enfocada a l'entreteniment, RM Desporto i Maputo Corridor Radio, una emissora en anglès.

## Locutors coneguts

* Glória Muianga (* 1951)
* Gulamo Khan
* Rosa Anselmo
* Anabela Adrianopoulos

## Referències

* ↑ Presidência da República Portuguesa. «Cidadãos Nacionais Agraciados com Ordens Portuguesas».
* ↑ História de Rádio Moçambique Arxivat 2016-01-18 a Wayback Machine. rm.co.mz Pág. visitada 08.02.2016
* ↑ «Conheça a Rádio Moçambique». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 2 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial
* As ondas de Radio Moçambique e o jornalismo no pais
# Bosquerola vermella

La bosquerola vermella (Cardellina rubra) és una espècie d'ocell de la família dels parúlids (Parulidae).

## Descripció

* És un petit moixó de 12.5–13.5 cm de llarg, amb un pes de 7,6 - 8,7 g. Potes de color carn i bec del mateix color, amb la punta negra.
* L'adult té un color general vermell, amb un pegat a cada costat del cap de color blanc o gris fosc, depenent de la subespècie. Ales i cua lleugerament més fosc.
* El jove és el color marró-rosat amb una taca blanquinosa auricular. Ales i cua més fosc.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de pins i mixts de les muntanyes de Mèxic.

## Subespècies

S'han descrit tres subespècies:
* C. r. melanauris (Moore RT, 1937). A Chihuahua, Durango i Nayarit.
* C. r. rowleyi (Orr et Webster JD, 1968). Sud de Guerrero i de l'estat d'Oaxaca.
* C. r. rubra (Swainson, 1827). Des de Jalisco cap a l'est fins Hidalgo, est de Puebla i centre de Veracruz.

## Referències

* ↑ «Bosquerola vermella». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
* ↑ Ergaticus ruber a Integrated Taxonomic Information System Rev. 28/01/2014 (anglès)
* John Curson, David Quinn, David Beadle (1994). New World Warblers. London: Christopher Helm. (191–192). ISBN 978-0-7136-3932-2.
* Steve N.G. Howell, Sophie Webb (1995). A Guide to the Birds of Mexico and Northern Central America. Oxford University Press. (654–655). ISBN 978-0-19-854012-0.
# I Am a Rock

I Am a Rock és una cançó escrita per Paul Simon. Fou interpretada per primer cop per Simon tot sol com a pista d'obertura del seu àlbum The Paul Simon Songbook, el qual gravà i publicà l'agost de 1965 al Regne Unit. Més tard, ell i Art Garfunkel van formar el duet Simon and Garfunkel i la van regravar el 14 de desembre de 1965; la van incloure com a darrera pista del seu àlbum Sounds of Silence, publicat el 17 de gener de 1966.
# Setge de Boston

El setge de Boston (19 d'abril de 1775 - 17 de març de 1776) fou la fase d'obertura de la Guerra d'Independència dels Estats Units. Milicians de Nova Anglaterra van impedir el moviment per terra de l'exèrcit britànic, que es trobava a aquarterat a la que aleshores era la ciutat peninsular de Boston, Badia de Massachusetts. Les dues parts van haver de tractar els problemes de subministrament i de personal durant el setge. El subministrament i el reforç britànics es limitaven a l'accés al mar. Després d'onze mesos del setge, els britànics van abandonar Boston navegant cap a Nova Escòcia.
El setge va començar el 19 d'abril després de les batalles de Lexington i Concord, quan la milícia de les comunitats circumdants de Massachusetts va bloquejar l'accés terrestre a Boston. El Congrés Continental va formar l'Exèrcit Continental des de la milícia, amb George Washington com a comandant en cap. El juny de 1775, els britànics es van apoderar de Bunker Hill i de Breed's Hills, des dels quals els continentals es preparaven per bombardejar la ciutat, però les seves baixes van ser nombroses i els seus guanys van ser insuficients per trencar el control de l'exèrcit continental en l'accés terrestre a Boston. Els nord-americans van assetjar la ciutat ocupada pels britànics. Les accions militars durant la resta del setge es van limitar a incursions puntuals, escaramusses menors i focs de franctirador.
El novembre de 1775, George Washington va enviar el llibreter convertit en soldat Henry Knox, de vint-i-cinc anys, per portar a Boston la pesada artilleria capturada al Fort Ticonderoga. En una operació complexa i exigent tècnicament, Knox va portar molts canons a la zona de Boston el gener de 1776. Al març de 1776, aquesta artilleria va fortificar Dorchester Heights (que passava per alt Boston i el seu port), i va posar en perill el subministrament britànic. El comandant britànic William Howe va veure la posició britànica com a indefensable i va retirar les forces britàniques a Boston a la fortalesa britànica a Halifax, Nova Escòcia, el 17 de març.