OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Uğur Güneş (actor)

Uğur Güneş (10 de novembre de 1987) és un actor turc. Va arribar a la fama interpretant el personatge de Tugtekin Bey a Diriliş: Ertuğrul pel qual va rebre el premi al millor actor de l'any pel Ministeri de Joventut d'Ankara. Güneş va rebre un gran reconeixement per la seva actuació a la sèrie de televisió İsimsizler i va rebre el premi especial del jurat als Young Turkey Summit Academy Awards 2017. Va rebre el premi al millor trio de sèries pel seu paper a Bir Zamanlar Çukurova a la 24a edició. Cerimònia de lliurament dels premis Lent d'Or 2019.

## Vida personal

Uğur Güneş va passar la seva infantesa a Ankara. Té un germà i una germana. Va començar a actuar a l'Ankara Art Theatre per suggeriment d'un amic. Després de graduar-se a l'Escola d'Idiomes, Història i Teatre de la Universitat d'Ankara, Güneş es va dedicar a la interpretació.

## Carrera

Güneş va debutar a la televisió amb la sèrie dramàtica turca Yeniden Başla (Comença de nou), que es va emetre a TRT el 2011. A continuació, va aparèixer a la sèrie de televisió ATV Benim İçin Üzülme (No estiguis trist per mi). L'espectacle va continuar durant 2 temporades. Güneş va fer la seva primera aparició al cinema amb Tamam miyiz? (Estem bé?) el 2013 i més tard va aparèixer a la pel·lícula de terror turca Şeytan-ı Racim (Diable) el mateix any. Es va fer popular amb el seu paper de Tugtekin Bey al popular drama històric turc Diriliş: Ertuğrul (Resurrecció: Ertuğrul) i va rebre el premi al millor actor del Ministeri de Joventut i Esports el 2016. El 2014 va interpretar el personatge de Çetin a la sèrie de televisió Urfalıyam Ezelden (Devot). També va treballar en una mini sèrie de televisió Seddülbahir 32 Saat el 2016. Va interpretar el personatge de Fatih a la sèrie de televisió d'acció İsimsizler (Nameless Squad). Finalment, va començar a la sèrie de televisió Bir Zamanlar Çukurova el 2018 i va guanyar els elogis de la crítica. També va interpretar a Cemal Tunalı, un personatge patriòtic de la pel·lícula Cep Herkülü: Naim Süleymanoğlu, basada en la vida de Naim Süleymanoğlu .

## Filmografia

sèries de televisió :
| Curs | Títol | Rol |
| 2011 | Yeniden Basla | Eray |
| 2012–2013 | Benim İçin Üzülme | Şiyar |
| 2014 | Urfalıyam Ezelden | Çetin |
| 2015 | Seddülbahir 32 Saat | Hüseyin |
| 2015–2016 | Diriliş: Ertuğrul | Tuğtekin Bey |
| 2017 | İsimsizler | Fatih |
| 2018-2021 | Bir Zamanlar Çukurova | Yılmaz Akkaya |
| 2021–2022 | Kanunsuz Topraklar | Davut |
Pel·lícula :
| Curs | Títol | Rol |
| 2013 | Tamam miyiz? | Serhat |
| 2013 | Şeytan-ı Racim | Emrah |
| 2019 | Cep Herkülü: Naim Süleymanoğlu | Cemal Tunalı |

## Premis i nominacions

Premis :
| Curs | Cerimònia de lliurament de premis | Categoria | Projecte | Resultat |
| 2016 | Premis del Ministeri de Joventut d'Ankara | Millor actor de l'any | Diriliş: Ertuğrul | Va guanyar |
| 2017 | Premis de l'Acadèmia Young Turkey Summit | Premi Especial del Jurat | İsimsizler | Va guanyar |
| 2019 | Cerimònia de lliurament del premi Lent d'Or | Premi al millor trio de sèries | Bir Zamanlar Çukurova | Va guanyar |
# Acord quatríada

Un acord quatríada (també anomenat acord de sèptima o acord tètrada) és un conjunt de quatre notes diferents que sonen alhora i estan separades entre elles per tres intervals de tercera. Per exemple: de Do a Mi (1er interval de tercera), de Mi a Sol (2n interval de tercera), de Sol a Si (3r interval de tercera), apareix doncs l'acord: do, mi, sol, si. Tanmateix, també es pot dir que un acord quatríada està format per la 1a, 3a, 5a i 7a notes.
Hi ha set espècies diferents d'acords quatríades, segons com es combinin els tres intervals de terceres (si es combinen amb terceres majors o menors).
Exemple:
Do, Mi, Sol, Si
Do, Mi, Sol, Si b
Do, Mi b, Sol, Si b
Aquests, per exemple, tres acords son quatríades (de sèptima) però sonen diferents, són d'espècies diferents, perquè la distància intervàl·lica entre les seves terceres és diferent a cada acord.
En anglès s'anomena "tetrad" i en francès "accord de quatre notes".

## Referències

* Els Principis Fonamentals de l'Harmonia. Narcís Bonet. Dinsic Publicacions Musicals. 118 pàgines.
* HARMONIA I - Textos de música moderna. Enric Alberich Artal, 2009. Dinsic Publicacions Musicals. 248 pàgines. ISBN 978-84-96753-22-8

## Bibliografia

* La Música i la Ciència en Progrés. Josep M. Mestres Quadreny, 2010. Arola Editors. 164 pàgines. ISBN 978-84-92839-62-9
* Vols Aprendre Harmonia? Volums 1 i 2. Montserrat Castro. Dinsic Publicacions Musicals. 170 pàgines (vol.1) i 354 pàgines (vol.2)
# Guerra a la italiana

Guerra a la italiana (títol original en italià: Due marines e un generale) és una comèdia italiana de Luigi Scattini estrenada el 1965. Ha estat doblada al català.

## Argument

A l'Àfrica del Nord, 1943, Joe (Ciccio Ingrassia) i Frank (Franco Salvat), dos soldats italiano-americains són enviats per l'Estat major per espiar el General Von Kassler. Es perden en una tempesta de sorra amb el seu jeep i són fets presos pels alemanys. Al seu lloc de comandament, coneixen del General Von Kassler (Buster Keaton), que té en secret un menyspreu per a les tesis nazis. Von Kassler deixa Joe i Frank fugir amb falsos plànols de les posicions alemanyes, amb l'esperança d'enganyar el barri general americà. Però, per un pur atzar, els dos presoners porten els plànols autèntics. Es faran seguir pels nazis a través del país i hauran de fer prova d'astúcia per amagar-se d'ells...!!! Destacar que el paper de B. Keaton és mut excepte al final en què diu: "Gràcies".

## Repartiment

* Franco Franchi: Frank
* Ciccio Ingrassia: Joe
* Buster Keaton: General von Kassler
* Martha Hyer: Tinent Inge Schultze
* Fred Clark: General Zacharias
* Barbara Loy: Inger
* Ignazio Dolce

## Al voltant de la pel·lícula

* El personatge del general Von Kassler és inspirat en Erwin Rommel. D'altra banda, sent anomenat Rommel "la guineu del desert", Von Kassler és anomenat "la guineu de les dunes".

## Referències

* ↑ esadir.cat. Guerra a la italiana. esadir.cat.
* ↑ «Due marine e un generale». The New York Times.

## Enllaços externs

* Nanarland Arxivat 2014-11-29 a Wayback Machine. Critica i anàlisi del film (francès)
# Banyera (nàutica)

La banyera en navegació marítima originalment és la zona on se situa el timoner, això ha fet que s'utilitzi per referir-se a una embarcació petita amb coberta, a la zona cap a la popa que allotja els controls del timó.

## Vegeu també

* Sàssola

## Referències

* ↑ Patrick O'Brian: A les novel·les de la sèrie Aubrey-Maturin, l'acció passa en vaixells de la Marina Reial durant les Guerres Napoleòniques i la Guerra de 1812, i explica que és la banyera del pilot, que juga una important funció per a Stephen Maturin en la majoria de les escenes de batalles.
Viccionari
# Les Tontons tringleurs

Les tonton tringleurs és una pel·lícula pornogràfica francesa del 2000 dirigida per Alain Payet i produïda per Blue One que parodia la pel·lícula Les Tontons flingueurs.

## Sinopsi

Després de la mort de Joe l'Indestructible, un antic propietari d'un prostíbul, els seus antics empleats intenten esbrinar on ha amagat els seus estalvis. Alban i el seu amic "Queue de beton" es posen en contacte amb els seus amics Dominique, Jean-Pierre i Roberto. Però els homes tenen un competidor en la recerca dels diners: la Marlène, la filla de Joe, també està interessada a trobar els diners. Però els amics estan encantats d'enfrontar-se a ella i als seus ajudants.

## Repartiment

* Dolly Golden: Mademoiselle Marlène
* Céline Bara: Céline
* Jean-Pierre Armand: Jean-Pierre
* Alban Ceray: Alban
* Roberto Malone: Don Vito
* Marc Barrow: Marc
* Richard Allan:
* Claudia Zante : La dona de Queue de Béton
* Pascal White: Pascal
* Dominique Aveline: Dominique
* Delfynn Delage: Delphynn

## Producció

A la pel·lícula, es mostren de nou diverses estrelles masculines del porno francès dels anys 70 en els papers principals: Alban Ceray, Richard Allan, que també rep el nom de "Queue de beton", Roberto Malone, Dominique Aveline i Jean-Pierre Armand. Aquests actors, d'entre 45 i 60 anys, coincideixen actors com Marc Barrow, que en gran part va començar la seva carrera als anys noranta.

## Premis

* Hot d'Or 2000 - Millor remake d'adaptació (Les Tontons Tringleurs - Blue One)

## Referències

* ↑ Resum a Le Figaro
* ↑ «Hot d'Or 2000 Winners». Web.archive.org, 27-08-2007. Arxivat de l'original el 27 agost 2007. [Consulta: 9 maig 2014].

## Enllaços externs

* Les Tontons tringleurs a Internet Adult Film Database
* Les Tontons tringleurs a The Movie Database
# Gabronorita

Les gabronorites són roques plutòniques que pertanyen al grup de les roques gabroides. Estan formades per plagiòclasi càlcica així com per clinopiroxè i ortopiroxè a parts aproximadament iguals. També presenten menys d'un 5% d'olivina.

## Referències

* 1 2 «Lamproïta». Diccionari de Geologia. [Consulta: 23 octubre 2017].
* ↑ «Gabbronorite: Gabbronorite mineral information and data.». [Consulta: 23 octubre 2017].
# Gabry Ponte

Gabry Ponte (Gabriele Ponte) és un disc jockey italià nascut el 20 d'abril del 1973 a Torí. Ex-component del grup Eiffel 65 i vinculat com a productor en nombrosos treballs que han tingut un enorme èxit internacional com per exemple el llançament del grup O-zone.
Actualment dirigeix i participa en el programa Gabry2o Arxivat 2007-05-05 a Wayback Machine. de la ràdio italiana m2o.

## Singles

* Got to Get (2001)
* Time to Rock (2002)
* Geordie (2003)
* Man in the Moon (2003)
* La Danza delle Streghe (2003)
* Figli di Pitagora (feat. Little Tony) (2004)
* Depends on You (2004)
* Sin Pararse (feat. Ye Man) (2004)
* La libertá (2006)
* Elektro muzik is back (2006)
* U.N.D.E.R.G.R.O.U.N.D. (2006)
* The Point Of No Return (2007)

## Discografia

* Gabry Ponte (2002)
* Dr. Jekyll and Mr. DJ (2004)
* Love songs in the digital age according to Graby Ponte (2007)

## Enllaços externs

* Web oficial Gabry Ponte Arxivat 2020-12-18 a Wayback Machine.
* Fòrum Arxivat 2009-06-04 a Wayback Machine.
* m2o - ràdio dance italiana
# Tossal de Ventafarines

El Tossal de Ventafarines és una muntanya de 194 metres que es troba entre els municipis d'Aitona i Seròs, a la comarca catalana del Segrià. Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 248123001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal de Vilarnau

El Tossal de Vilarnau és una muntanya de 372 metres que es troba al municipi d'Alguaire, a la comarca catalana del Segrià.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 25019001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Galatzó

* No s'ha de confondre amb Puig de Galatzó o Urbanització Galatzó.
Galatzó és una possessió mallorquina del terme de Calvià situada a la zona nord del terme. És de titularitat municipal.

## Geografia

Se situa prop de la vila del Capdellà i fa partió amb els termes d'Estellencs, Puigpunyent i Andratx. Té una superfície de 14.013.500 m2, que comporta un 9,66 % de la superfície del terme municipal i una de les majors de Mallorca. Els seus terrenys es troben protegits per la Llei d'Espais Naturals.
S'estructura a la Serra de Tramuntana, i el seu territori inclou les muntanyes del Puig de Galatzó, de 1025 m, al qual dona nom, i la Mola de l'Esclop, de 925 m. El Puig de Galatzó és el puig més alt del terme de Calvià, i també dels de Puigpunyent i Estellencs, i és el segon cim més alt de l'illa seguint el criteri de la prominència. El relleu de la possessió està articulat entorn d'una orografia impressionant que conformen diverses conques hidrogràfiques que, de nord a sud, discorren per la zona i originen el torrent de Galatzó, el qual s'uneix al de Valldurgent i desemboca en la badia de Santa Ponça.
El paisatge està format per roques calcàries solubles com coves, lapiazs, congosts, avencs, fonts naturals i pendents d'erosió. La intervenció humana ha aportat l'enginyeria de la pedra en sec tot bastint marjades en els costers de la muntanya per tal d'aprofitar les terres per l'agricultura, principalment d'olivera.
El projecte municipal de la possessió prioritza la conservació com a Possessió de Muntanya de la Serra de Tramuntana, tot fent-ho compatible amb l'ús i gaudi dels ciutadans de Calvià, turistes i visitants.

## Història

El 1903, va comprar la possessió Aina Roca Arrom, i el 1943 la seva filla Maria Coll Roca la va vendre a Victorio Luzuriaga, empresari basc dedicat a la metal·lúrgia, originari i resident a Sant Sebastià. Luzuriaga hi va fer diverses reformes, com ara la construcció d'uns grans estables pel ramat i unes solls (1945) que encara es conserven, i que recentment han estat convertides en refugi de muntanya. També va condicionar i canviar la distribució de les cases dels senyors i reformà la capella.
El 1960 la finca romangué en mans de la seva filla, Maria del Carmen Luzuriaga, i del seu marit, José Urresti. El 1977 es va llogar la possessió a Miquel Llabrés, germà petit del majoral de la possessió, Josep Llabrés, i la mantengué uns 30 anys. Va començar pagant 200.000 pessetes anuals i va acabar pagant-ne un milió.
El 1987 Carmen Luzuriaga va traspassar la possessió al seu fill Victorio. El turisme ja era el sector econòmic més important del municipi i la possessió de Galatzó havia entrat en decadència, com tantes altres, a partir del desarrollismo dels anys seixanta. El maig de 2006 l'Ajuntament de Calvià va adquirir la possessió per 9 milions d'euros.

## Referències

* ↑ «Finca Pública Possessió Galatzó». Govern de les Illes Balears. [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ Panells informatius a les cases de Galatzó.

## Enllaços externs

* Web de la possessió
* Al web de l'Ajuntament
# Trio número 39 (Haydn)

El trio per a piano, violí i violoncel, número 39 de Joseph Haydn en sol major, Hob. XV/25 data de 1795. Potser és el trio de Haydn més conegut de tots i a vegades es coneix amb el sobrenom de "zíngar" o "Trio del rondó zíngar" atès que el rondó final és en "estil hongarès", segons la indicació de tempo del mateix compositor. Consta de tres moviments:
* Andante
* Poco adagio, cantabile
* Rondo a l'Ongarese: Presto
L'obra va ser publicada per l'editor anglès Longman and Broderin amb el número d'opus 73 (que avui quasi no s'utilitza). Tant aquest com els altres dos trios de l'opus 73, Haydn els va dedicar a la seva amiga Rebecca Schroeter.

## Vegeu també

* Llista dels trios amb piano de Haydn

## Bibliografia

Brauner, Jürgen: Studien zu den Klaviertios von Joseph Haydn.In: Würzburg. 1995.
# GSE

GSE té els següents significats:
* Gestore dei Servizi Energetici, societat italiana per al foment de la producció d'energia renovable
* Barcelona GSE (de l'acrònim en anglès Graduate School of Economics), centre educatiu superior d'Economia de Barcelona, adscrit a la UPF i la UAB
* Gran enciclopèdia soviètica (del seu nom en anglès Great Soviet Encyclopedia), enciclopèdia en rus publicada a la Unió Soviètica
* Empresa patrocinada pel govern (del seu nom en anglès Government-Sponsored Enterprise), tipus d'empresa de serveis financers creada pel Congrés dels Estats Units
* Estadi GSE (del seu nom en grec Γυμναστικός Σύλλογος Ευαγόρας, transliterat Gymnastikos Syllogos Evagoras), estadi de futbol situat a Famagusta (Xipre)
* Green Street Elit, versió fictícia del grup de hooligans Inter City firm a la pel·lícula anglesa Green Street Hooligans
* Generic Stream Encapsulation, protocol de capa d'enllaç de dades de DVB
# GSB Thailand Open 2020

El Torneig de Hua Hin 2020, també anomenat GSB Thailand Open 2020, és un esdeveniment tennístic disputat sobre pista dura que pertany als International Tournaments del circuit WTA. La segona edició del torneig es va celebrar entre el 10 i el 16 de febrer de 2020 al True Arena de Hua Hin (Tailàndia).

## Quadre individual femení
### Caps de sèrie

| CS | Tennistes | Rànquing |
| 1 | Elina Svitòlina | 4 |
| 2 | Petra Martić | 15 |
| 3 | Wang Qiang | 27 |
| 4 | Zheng Saisai | 36 |
| 5 | Magda Linette | 42 |
| 6 | Wang Yafan | 56 |
| 7 | Zhu Lin | 70 |
| 8 | Nao Hibino | 84 |

### Quadre

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | E. Svitòlina | 6 | 6 |
| Q | S. Sanders | 1 | 2 | 1 | E. Svitòlina | 4 | 2 | |
| LL | P. Plipuech | 0 | 1 | 8 | N. Hibino | 6 | 6 | |
| 8 | N. Hibino | 6 | 6 | | | | | | 8 | N. Hibino | 5 | 6 | 3 |
| 3/WC | Q. Wang | 6 | 6 | | | | | | Q | L. Küng | 7 | 4 | 6 |
| | K. Kawa | 3 | 4 | 3/WC | Q. Wang | 5 | 6 | 4 | | | | | |
| Q | L. Küng | 6 | 6 | Q | L. Küng | 7 | 4 | 6 | | | | | |
| 7 | L. Zhu | 3 | 1 | | | | | | | | | | | Q | L. Küng | 3 | 2 |
| | P.M. Țig | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 5 | M. Linette | 6 | 6 |
| | X. You | 1 | 3 | | P.M. Țig | 6 | 6 | | | | | | |
| Q | E-s. Liang | 4 | 3 | 4 | S. Zheng | 4 | 2 | | | | | | |
| 4 | S. Zheng | 6 | 6 | | | | | | | P.M. Țig | 5 | 4 | |
| 5 | M. Linette | 7 | 6 | | | | | | 5 | M. Linette | 7 | 6 | |
| | S. Peng | 5 | 1 | 5 | M. Linette | 2 | 6 | 6 | | | | | |
| | B. Haas | 3 | 4 | | X. Wang | 6 | 3 | 3 |
| | X. Wang | 6 | 6 | | | | | |

## Quadre dobles femenins
### Caps de sèrie

| CS | Tennistes | Tennistes | Rànquing |
| 1 | Nao Hibino | Miyu Kato | 146 |
| 2 | Peng Shuai | Wang Yafan | 149 |
| 3 | Eri Hozumi | Makoto Ninomiya | 170 |
| 4 | Arina Rodiónova | Storm Sanders | 183 |

### Quadre

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| | Xun Fangying Zheng Saisai | 6⁵ | 4 |
| | Ankita Raina Rosalie van der Hoek | 7 | 6 | | Ankita Raina Rosalie van der Hoek | 1 | 0 | r |
| 4 | Arina Rodiónova Storm Sanders | 7 | 6 | 4 | Arina Rodiónova Storm Sanders | 6 | 3 | |
| | Han Xinyun Bibiane Schoofs | 6$^3$ | 1 | | | | | | 4 | Arina Rodiónova Storm Sanders | 6 | 6 |
| | Barbara Haas Ellen Perez | 6 | 6 | | | | | | | Barbara Haas Ellen Perez | 3 | 3 |
| WC | Katerina Bondarenko Tamarine Tanasugarn | 3 | 4 | | Barbara Haas Ellen Perez | 6 | 6 | |
| | Junri Namigata Peangtarn Plipuech | 4 | 3 | 2 | Peng Shuai Wang Yafan2 | 4 | 2 | |
| 2 | Peng Shuai Wang Yafan | 6 | 6 | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
* Quadre individual femení PDF
* Quadre dobles femenins PDF
Hua Hin :
2015
2017
2019
2020
2023
2024 2024 :
WTA Tour 2020
< 2019
2021 > :
WTA Finals, Shenzhen  · WTA Elite Trophy, Zhuhai :
# Gashowu

El gashowu fou una de les llengües yokuts de Califòrnia, parlada pels yokuts Gashowu o yokuts casson.

## Vegeu també

* Yokuts casson
* Llengües yokuts

## Enllaços externs

* Gashowu, California Language Archive Arxivat 2019-06-13 a Wayback Machine.
* Contes Gashowu (Casson) Yokut
* Yokuts Languages, Comparació de sons en Gashowu i altres llengües yokuts
* «Yokuts languages». Survey of California and Other Indian Languages, 2010.
# Monofosfat de desoxiguanosina

El Monofosfat de desoxiguanosina, de fórmula química C$_{10}$H$_{14}$N₅O₇P,(en anglès:Deoxyguanosine monophosphate, abreujat com a dGMP) també conegut com a desoxiguanilat, és un derivat de l'àcid nucleic comú trifosfat de guanosina (GTP), en el qual el grup hidroxil –OH del carboni 2' de la pentosa ha estat reduït a només un àtom d'hidrogen (d'aquí ve el nom de "desoxi-"). La part del nom "monofosfat" indica que dos dels grups fosfat del GTP s'han tret probablement per hidròlisi.
# Universitat Tecnològica de Xipre

La Universitat Tecnològica de Xipre, CUT (grec: Τεχνολογικό Πανεπιστήμιο Κύπρου o ΤΕ.ΠΑ.Κ.) és una universitat establerta el 2004. La seva primera admissió d'estudiants va tenir lloc el curs 2007-2008. L'establiment de CUT és un intent d'omplir els buits que encara existeixen a l'educació superior de Xipre oferint títols de grau i postgrau que no ofereixen la Universitat de Xipre o altres institucions d'educació superior.
Té la seu a Limassol, la segona ciutat més gran de Xipre. Va ser inaugurada oficialment el setembre de 2007 pel llavors president de Xipre, Tassos Papadopoulos.

## Facultats i Departaments

La Universitat consta de sis facultats i un Centre d'Idiomes:
* Facultat de Ciències Geotècniques i Gestió Ambiental
** Departament de Ciències Agràries, Biotecnologia i Ciència dels Aliments
** Programa d'Enginyeria Química en col·laboració amb el Departament d'Enginyeria i Tecnologia
* Facultat de Ciències Econòmiques i Administratives
** Departament de Gestió Hotelera i Turística
** Departament de Comerç, Finances i Transports
** Programa de Gestió Interdisciplinària
* Facultat de Comunicació i Estudis de Mitjans de Comunicació
** Departament de Comunicació i Estudis d'Internet
** Departament de Comunicació Pública
* Facultat de Ciències de la Salut
** Departament d'Infermeria
** Departament de Ciències de la Rehabilitació
** Institut Internacional de Salut Pública i Ambiental de Xipre
* Facultat de Belles Arts i Arts Aplicades
** Departament de Multimèdia i Arts Gràfiques
** Departament de Belles Arts
* Facultat d'Enginyeria i Tecnologia
** Departament d'Enginyeria Elèctrica, Enginyeria Informàtica i Informàtica
** Departament d'Enginyeria Mecànica i Ciència i Enginyeria dels Materials
** Departament d'Enginyeria Civil i Geomàtica
* Centre d'Idiomes

## Relacions Internacionals

La Universitat Tecnològica de Xipre és un dels vuit titulars de la Universitat Europea de Tecnologia, EUt+, juntament amb la Universitat Tècnica de Riga (Letònia), la Universitat Tècnica de Sofia (Bulgària), la Hochschule Darmstadt, (Alemanya), la Universitat Tecnològica de Dublín (Irlanda), la Universitat Politècnica de Cartagena (Espanya), la Universitat Tecnològica de Troyes (França) i la Universitat Tècnica de Cluj-Napoca (Romania).

## Referències

* ↑ «Cyprus University of Technology to open officially on September 8». , 23-08-2007 [Consulta: 24 agost 2007]. Arxivat 28 de setembre 2007 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 24 agost 2022].
* ↑ (archive article), 20 December 2003, The Cyprus Mail Arxivat 27 September 2007$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «President Papadopoulos inaugurates Cyprus University of Technology». Financial Mirror, 10-09-2007 [Consulta: 12 setembre 2007].
* ↑ «Website - European University of Technology». European University of Technology.
# Trossos del Torallola de Mingo

Els Trossos del Torallola de Mingo és una partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Torallola.
Estan situats al sud de Torallola, just al nord de la partida de Llinars, al límit meridional del terme municipal. Són al nord-oest de la partida de Solans i al sud-oest de la Costa de Toni, al sud de lo Rodalet.