OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sitapha Savané

Sitapha Savané (Dakar, 20 d'agost de 1978) és un exjugador professional de bàsquet senegalès amb passaport espanyol que jugava com a pivot.

## Carrera esportiva

Savané es va formar a l'Acadèmia Naval de l'NCAA nord-americana, on hi va romandre tres temporades. L'any 2000, en acabar la seva etapa universitària, passà al bàsquet espanyol fitxant pel Menorca Bàsquet de la lliga LEB. La temporada següent va passar al Tenerife on va romandre tres temporades, les dues primeres a la lliga LEB i l'última a l'ACB amb el llavors Unelco Tenerife. Amb l'equip tinerfeny va ser subcampió de la Copa Príncep d'Astúries (2002) i de lliga LEB (2003).
A la temporada 2004-05 fitxà pel CB Gran Canària, club amb el qual romangué vuit anys seguits, aconseguint la capitania del club i diversos rècords de l'equip. A la temporada 2011-12 es deslligà del CB Gran Canària, i unes setmanes més tard s'incorporà al Club Joventut de Badalona, també de la Lliga ACB, on hi va jugar tres temporades. La temporada 2015-16 torna a l'Herbalife Gran Canaria, arribant a ser subcampió de Copa. La temporada 2016-17 fitxa pel Movistar Estudiantes. Després de dues temporades a l'equip madrileny anuncia la seva retirada com a jugador professional.

### Distincions personals

* Màxim taponador de l'ACB 2003-04: 64 taps; 2,13 per partit (Tenerife CB)
* Màxim encistellador històric del CB Gran Canaria.

### Selecció

Savané ha estat internacional absolut amb la selecció de bàsquet del Senegal, participant en el Campionat del món de 2006.

## Referències

* 1 2 «Savané se convierte en el máximo anotador histórico del CB Gran Canaria» (en castellà). acb.com. Arxivat de l'original el 2019-01-01. [Consulta: 8 setembre 2012].
* ↑ «Savané: "Me voy pero sigo jugando al basket porque no he perdido la ilusión"» (en castellà). tintaamarilla.es.
* ↑ «Sitapha Savané: El carisma se viste de verdinegro» (en castellà). acb.com. Arxivat de l'original el 2019-01-01. [Consulta: 8 setembre 2012].
* ↑ «Sitapha Savané seguirá de verdinegro» (en castellà). acb.com. Arxivat de l'original el 2014-08-09. [Consulta: 8 agost 2014].
* ↑ «Savané regresa a Gran Canaria» (en castellà). Marca, 31-07-2015 [Consulta: 1r gener 2019].
* ↑ «Savané dice adiós al baloncesto a los 39: "Vamos a parar aquí"» (en castellà). Diario As, 16-05-2018 [Consulta: 1r gener 2019].

## Enllaços externs

* Sitapha Savané jugador a l'ACB
* Memòries d'Àfrica: Sitapha Savané Arxivat 2012-10-04 a Wayback Machine., entrevista i dades biogràfiques (castellà)
* Temps de màgia Arxivat 2008-12-05 a Wayback Machine. Savané imatge de l'ACB (castellà)
# Sitalces (militar)

Sitalces (en llatí Sitalces, en grec antic Σιτάλκης) fou el cap d'un cos auxiliar d'infanteria lleugera tràcia al servei d'Alexandre el Gran en la seva expedició a Àsia.
Va fer bons serveis diverses vegades, entre les quals a les batalles d'Issos i Arbela o Gaugamela. Va ser un dels oficials que es va quedar endarrere a Mèdia, a les ordes de Parmenió, i més endavant va ser el militar que va rebre l'orde d'executar al vell general i conseller. Va romandre a Mèdia fins al retorn d'Alexandre de l'Índia quan el va anar a trobar, acompanyat per Cleandre i Heracó a Carmània l'any 326 aC. Moltes persones de Mèdia el van acusar d'extorsió, abusos i crueltat i Alexandre va ordenar la seva execució, segons Flavi Arrià i Quint Curci Ruf.

## Referències

* ↑ 2.Sitalces a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 843
# Llúdria del Canadà

La llúdria del Canadà (Lontra canadensis) és un mamífer aquàtic de la subfamília de les llúdries. Té el cos allargat, les potes curtes i una llarga cua. Té el pelatge lluent de color marró fosc. És un bon nedador que també és capaç de desplaçar-se amb rapidesa per terra ferma i lliscar sobre la panxa per sobre la neu o el gel.
Viu als canals navegables i a les badies litorals d'Alaska, al Canadà i als Estats Units.

## Referències

Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Lo Molló (Ulldecona)

Lo Molló o Tossal Gros és una muntanya de 378 metres que es troba al municipi d'Ulldecona, a la comarca del Montsià.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 247163001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Elf Aquitaine

Elf Aquitaine fou una empresa francesa de cerca, extracció, refinació i distribució de petroli, que en 2000 va ser absorbida pel grup TotalFinaElf S. A.

## Orígens

Les tres empreses que van donar origen a Elf Aquitaine van ser:
* Régie Autonome des Pétroles (RAP), fundada 29 de juliol 1939 per explotar jaciments de gas natural de Saint-Marcet a Garona;
* Société Nationale des Pétroles d'Aquitània (SNPA), creat a través d'una Llei de 10 de novembre de 1941;
* Oficina de Recerca de Petroli (BRP), fundada en 1945.
El RAP, el SNPA i BRP es van fusionar en 1966 per formar Entreprise de Recherches et d'Activités Pétrolières (ERAP), anomenada Elf-RAP 1967-1976, qui l'1 de setembre de 1976 es va convertir en la Société Nationale Elf Aquitaine (SNEA). La marca ELF va ser creada el 27 d'abril de 1967.

## Esport

El nom de l'empresa també està relacionat amb el món de l'automobilisme, la Fórmula 1 i les 24 Hores de Le Mans, en particular, mitjançant el patrocini de pilots francesos, l'equip Tyrrell, i com a proveïdor de combustible i el patrocinador de tots els cotxes amb motor Renault, incloent òbviament, la mateixa escuderia Renault. Era també un proveïdor de combustible i el propietari d'una escuderia que va participar en les carreres del Campionat Mundial de Motociclisme en els anys vuitanta (amb el moviment derivat dels prototips Elf X) i en els anys noranta amb la Elf 500.

## Referències

* ↑ Comment TotalFina a mis la main sur Elf : les coulisses de la fusion (15/09/99), Les Échos, 7 de julio de 2006
* ↑ Articolo su motorcyclespecs.co.za Arxivat 2010-08-03 a Wayback Machine. Consulta: 28-12-2009

## Enllaços externs

* Elf Aquitaine - Lloc web oficial
# Luci Marci Censorí

Luci Marci Censorí (llatí: Lucius Marcius C. f. C. n. Censorinus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Màrcia, i era de la família dels Censorí.
Va ser elegit cònsol romà junt amb Marc Manili el 149 aC, el primer any de la Tercera Guerra Púnica. Els cònsols van ser enviats a Cartago: el comandament de l'exèrcit va ser donat a Manili i el de la flota a Censorí. Va ser portaveu en les converses amb els cartaginesos i quan aquests van refusar acomplir les exigències romanes (que incloïen abandonar Cartago i construir una altra ciutat a més de 15 km de la costa) els dos cònsols van iniciar el setge, però Censorí va tornar aviat a Roma per dirigir els comicis i va deixar la direcció de les operacions en mans del seu col·lega. El 147 aC va ser nomenat censor junt amb Luci Corneli Lèntul Llop.

## Referències

* ↑ Mommsen. Mommsen's History of Rome (en anglès). Wildside Press LLC, 2008-03-01, p. 216-217. ISBN 9781434462329.
* ↑ William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# El niño invisible

El niño invisible és una pel·lícula espanyola d'aventures infantils dirigida el 1995 per Rafael Moleón Gavilanes rodada a Talamanca de Jarama i protagonitzada pel grup musical infantil Bom Bom Chip. Va comptar amb un pressupost de 600 milions de pessetes, però fou un fracàs de taquilla.

## Argument

Cinc amics trobar una misteriosa pedra durant una visita a unes excavacions arqueològiques i protagonitzen un viatge increïble a l'edat mitjana. En el seu camí s'hauran d'enfrontar a estranys personatges com el malvat Aurobindo i l'alquimista Cornelio.

## Repartiment

* Sergio Martín ... Sergio
* Jose Luis Cid de Rivera ... Jose Luis
* Estela Sala ... Estela
* Cristina Hervás... Cristina
* Rebeca Marcos ... Rebeca
* Chete Lera... Aerobindo
* Gary Piquer... Cornelio
* Lidia San José... Lio
* Laura Cepeda... Mare de Sergio
* Joaquín Climent... Max
* Carlos Kaniowsky... Morelli

## Nominacions i premis

El 1995 Juan Ramón Molina, Juan Tomicic i Manuel Horrillo foren nominats al Goya als millors efectes especials.

## Referències

* ↑ Talamanca se convierte en plató, El País, 20 de juliol de 1995
* ↑ El niño invisible, 24 de desembre de 1996
* ↑ El niño invisible al web dels Premis Goya
# Els Escorials

Els Escorials és un indret i partida del terme municipal de Cardona, al Bages, en terres del poblat de la Coromina.
Estan situats al nord de la Coromina, a l'esquerra del Cardener, davant per davant del poblat miner. És a llevant de la Colònia Manuela, al nord-est de l'empresa de Mines de Cardona. Actualment, i damunt de les ruïnes més antigues, es dreça un petit nucli de pisos i altres edificis de serveis, pertanyents a l'empresa esmentada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Louriçal

Louriçal és una freguesia portuguesa del concelho de Pombal, en el districte de Leiria, amb 48,04 km² de superfície i 4.720 habitants (2011), distribuïts en una trentena de localitats. La densitat de població n'és de 98.3 hab/km². Fins al 1855 va ser cap i casal d'un concelho el territori del qual incloïa l'actual freguesia de Mata Mourisca, segregada de la de Louriçal el 1867.

## Història

La creació de la freguesia es remunta als anys fundacionals de Portugal. Ja el 1166, el rei Afonso Henriques donà el vedat de Louriçal al convent de Santa Cruz de Coïmbra. El rei Manuel I li atorgà carta foral el 1514, i a partir de llavors Louriçal es va expandir molt, també durant els s. XVII i XVIII, afavorit per la presència d'importants famílies nobles, com els Almeida Castelo Branco i els Meneses. En aquesta època s'alçarà el monumental convent del Desagravio del Santíssimo Sacramento, pel proveïment d'aigua del qual es construí l'aqüeducte que encara s'hi conserva.
A partir de 1836 el llavors concelho de Louriçal deixà de pertànyer a la comarca de Coïmbra per integrar-se en la de Pombal, i s'inicià així el seu procés d'extinció, que va culminar el 1855, amb la supressió del concelho i la seua absorció pel de Pombal.

## Patrimoni

* Pelourinho, de final del s. XVI o principis del xvii, amb pedestal quadrangular de tres esglaons, sobre el qual s'alça una columna cilíndrica de base octogonal. Símbol de l'antic poder municipal, el pelourinho va ser transformat en creuer el 1870.
* Església del convent de Louriçal, construïda entre 1690 i 1739 en estil barroc. És d'una sola nau. Les parets estan revestides amb taulells barrocs i en destaquen els retaules llaurats en una roca calcària semblant al marbre.
* Església parroquial de Santiago, de fundació manuelina. Presenta una nau única de planta rectangular d'uns 30 m de llarg per 8 d'ample, revestida també de taulells setcentistes. A dins destaquen els retaules laterals, de fina talla, dedicats al calvari i a N.ª Sra. de la Concepció.
* Aqüeducte del s. XVIII, manat construir pel rei Joan V, amb projecte de fra Manuel Pereira.
Al costat dels anteriors, poden citar-se també la capella de la Misericòrdia i l'església del Recolhimento.

## Galeria

* Aqüeducte del convent de Louriçal
* Torre del convent de Louriçal
* Pelourinho

## Enllaços externs

* Louriçal en la pàgina web del concelho de Pombal.
* Louriçal en freguesiasdeportugal.com (en portugués)
* Govern civil i informació administrativa de Pombal. (en portugués)
# Soisy

«Soisy» té aquests significats:
* Soisy-Bouy, municipi al departament de Sena i Marne (regió de l'Illa de França)
* Soisy-sur-École, municipi al departament de l'Essonne (l'Illa de França)
* Soisy-sous-Montmorency, municipi al departament de la Val-d'Oise (l'Illa de França)
* Soisy-sur-Seine, municipi al departament de l'Essonne (l'Illa de França)
* Cantó de Soisy-sous-Montmorency, antic cantó francès al districte de Sarcelles del departament de la Val-d'Oise (l'Illa de França)
# Soiuz

«Soiuz (transcripció del rus Союз, transliteració Sojuz)» té aquests significats:
* Soiuz (nau espacial), nau espacial i també el coet portador que la col·loca en òrbita.
* Soiuz (família de coets), és un vehicle de llançament d'un sol ús fabricat per TsSKB-Progress a Samara.
* Soiuz TMA-14, missió espacial a l'Estació Espacial Internacional del 2009.
* Soiuz 11, missió espacial que per primera vegada reeixí a visitar la primera estació espacial.
* Programa Soiuz, programa de viatge espacial tripulat iniciat per la Unió Soviètica als anys 60.
# Sin ti

Sin ti és una pel·lícula espanyola del 2006 dirigida per Raimon Masllorens, el seu segon llargmetratge, en la qual fa una immersió en el món de la ceguesa. La protagonista Ana Fernández va rebre assessorament de monitors i psicòlegs de l'ONCE per fer el seu paper. Fou rodada a Barcelona i es va estrenar al Festival de Màlaga.

## Sinopsi

Lucía és una mare de família conformista que accepta la vida tal com li ha vingut. Un dia, rellisca en sortir de la dutxa i la caiguda la deixa totalment cega. Aquest fet la impulsarà a analitzar la seva vida i a enfrontar-se a si mateixa, començant a disfrutar de les noves sensacions.

## Repartiment

* Ana Fernández... Lucía
* Pep Munné ... Toni
* Carolina Pfaffenbauer... Laura
* Quim Gutiérrez ... Casimiro
* Marina Salas... Alba
* Jacobo J. Zoe... Sergio
* Clara Segura... Rosa
* Josep Julien... Lluís

## Premis

* 51a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia: Millor actor espanyol (Quim Gutiérrez)

## Referències

* ↑ Raimon Masllorens presenta "Sin ti" que narra la vida de una invidente encarnada en Ana Ferrández, Levante-EMV, 20 de març de 2006
* ↑ Raimon Masllorens y Ana Fernández presentan en Málaga 'Sin ti', un filme sobre la superación, El País, 21 de març de 2006
* ↑ Ramón Masllorens refleja en 'Sin ti' la vida de una mujer invidente Arxivat 2020-04-12 a Wayback Machine., ABC, 13 de juny de 2006
* ↑ RNE en Catalunya entrega los Premis Sant Jordi que reconocen a 'El laberinto del fauno' y Verónica Echegui, Europa Press, 23 d'abril de 2007
# Eligmodontia dunaris

Eligmodontia dunaris és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Es distingeix per ser la més petita del gènere Eligmodontia i una de les espècies de rosegadors més petites de Xile, amb un pes que va entre els 10 i 15 grams i una llargada que oscil·la entre 12,5 i 15,2 cm comptant la cua. Té un pelatge curt i sedós. La coloració del dors és de groc clar gris brunenc, generalment més fosc en els espècimens costaners o joves. El ventre és blanc. La cua no té la punta en forma de pinzell i és d'una longitud una mica més curta que la longitud del cap i el cos. Les orelles, de mida mitjana, solen tenir plomalls blanquinosos a la zona preauricular. Té potes posteriors llargues que li permeten adoptar una postura bípeda i fer grans salts. Hi té tres coixinets: un de gran al centre i dos de més petits a sota dels dits.

## Distribució geogràfica

És una espècie endèmica de Xile i dins del seu gènere té la distribució més occidental. Es troba restringida als hàbitats semidesèrtics al sud del desert d'Atacama, des de les dunes costaneres de Playa Los Choros, (regió de Coquimbo) fins a Caldera i, com límit oriental, s'han establert les planes centrals que es troben 30 a 55 km al sud de Copiapó.

## Bibliografia

* Spotorno, A. E.; Zuleta, C.; Walker, L. I.; Manríquez, G.; Valladares, P.; Marin, J. C. 2013. «A small, new gerbil-mouse Eligmodontia (Rodentia: Cricetidae) from dunes at the coasts and deserts of north-central Chile: molecular, chromosomic, and morphological analyses». Zootaxa, 3.683: 377-394
# Eligio Insfrán

Eligio Insfrán (27 d'octubre de 1935) és un exfutbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* ↑ 1958 FIFA World Cup Sweden Arxivat 13-10-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Eligio Insfrán Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Soldadura per plasma

La soldadura per arc plasma és coneguda tècnicament com a PAW (Plasma Arc Welding), i utilitza els mateixos principis que la soldadura TIG, pel que pot considerar-se com un desenvolupament d'aquest últim procés. Però, tant la densitat energètica com les temperatures són en aquest procés molt més elevades, ja que l'estat plasmàtic s'aconsegueix quan un gas és escalfat a una temperatura suficient per aconseguir la seva ionització, separant així l'element en ions i electrons. El major avantatge del procés PAW és que la seva zona d'impacte és dues o tres vegades inferior en comparació a la soldadura TIG, de manera que es converteix en una tècnica òptima per a soldar metall d'espessors petits. Principalment, s'utilitza en unions d'alta qualitat com ara en construcció aeroespacial, plantes de processos químics i indústries petrolieres.
En la soldadura per plasma l'energia necessària per aconseguir la ionització la proporciona l'arc elèctric que s'estableix entre un elèctrode de tungstè i el metall base a soldar. Com a suport de l'arc s'empra un gas, generalment argó pur o en certs casos heli amb petites proporcions d'hidrogen, que passa a estat plasmàtic a través de l'orifici de la boca que escanya l'arc, dirigint-se al metall base un raig concentrat que pot arribar als 28.000 °C. El flux de gas de plasma no sol ser suficient per protegir de l'atmosfera a l'arc, el bany de fusió i al material exposat a l'escalfament. Per això a través de l'embolcall de la pistola s'aporta un segon gas de protecció, que envolta al conjunt.

## Referències

* ↑ Soldadura por plasma a demaquinasyherramientas.com
* ↑ Soldadura por plasma a ecured

## Bibliografia

* Oberg, Erik; Jones, Franklin D. & Horton, Holbrook L. et al. (2000), Machinery's Handbook (26th ed.), New York: Industrial Press Inc., ISBN 0-8311-2635-3
# Soldadura per raig làser

La soldadura per raig làser és un procés de soldadura per fusió que utilitza l'energia aportada per un feix làser per fondre i recristal·litzacions el material o els materials a unir, obtenint la corresponent unió entre els elements involucrats. En la soldadura làser normalment no hi ha aportació de cap material extern i la soldadura es realitza per l'escalfament de la zona a soldar, i la posterior aplicació de pressió entre aquests punts.
Mitjançant miralls es focalitza tota l'energia del làser en una zona molt reduïda del material. Quan s'arriba a la temperatura de fusió, es produeix la ionització de la barreja entre el material vaporitzat i el gas protector (formació de plasma). La capacitat d'absorció energètica del plasma és més gran fins i tot que la del material fos, de manera que pràcticament tota l'energia del làser es transmet directament i sense pèrdues al material a soldar. L'alta pressió i alta temperatura causades per l'absorció d'energia del plasma, continua mentre es produeix el moviment del capçal arrossegant la "gota" de plasma envoltada amb material fos al llarg de tot el cordó de soldadura. D'aquesta manera s'aconsegueix un cordó homogeni i dirigit a una petita àrea de la peça a soldar, de manera que es redueix la calor aplicat a la soldadura reduint així les possibilitats d'alterar propietats químiques o físiques dels materials soldats.

## Referències

* ↑ «Avantatges i els diferents mètodes de la soldadura làser».
# Línia evolutiva de Starly

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Starly, Staravia i Staraptor.

## Starly

Starly és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus normal i tipus volador. Evoluciona a Staravia.

## Staravia

Staravia és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus normal i tipus volador. Evoluciona de Starly i evoluciona a Staraptor.

## Staraptor

Staraptor és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus normal i tipus volador. Evoluciona de Staravia.

## Referències

* 1 2 3 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Starly a Bulbapedia (anglès)
* Staravia a Bulbapedia (anglès)
* Staraptor a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Luna 1959A

Luna 1959A (sèrie E-1A) fou el sisè intent soviètic d'enviar una missió espacial no tripulada a la Lluna. Fou llançada el 16 de juny del 1959 per un coet SL-3/A-1. Era una nau d'impacte, dissenyada per col·lidir amb la Lluna. El seu disseny era similar al de Luna 2.

## Referències

* ↑ «Tentative IDs». [Consulta: 3 gener 2023].
# Lola (pel·lícula de 1986)

Lola és una pel·lícula dramàtica espanyola de 1986 dirigida per Bigas Luna. Ha estat traduïda al català i retransmesa per TV3 el 15 de juliol de 1988.

## Argument

Lola, una treballadora d'un taller d'adobat de pells, decideix abandonar Mario, el seu amant, un agressiu alcohòlic. Aviat coneix a un atractiu francès anomenat Robert, amb qui acabarà casant-se i formant una família estable a Barcelona. Mario reapareix anys després per a fer trontollar els fonaments de la seva nova vida.

## Repartiment

* Ángela Molina - Lola
* Patrick Bauchau - Mario
* Feodor Atkine - Robert
* Assumpta Serna - Silvia
* Carme Sansa - Janine

## Premis

* Fotogramas de Plata 1986: Millor actriu de cinema (Ángela Molina)
* Premis ACE (Nova York): Millor actor secundari (Feodor Atkine)

## Referències

* ↑ "La importancia del envoltorio". Octavi Martí. El País (11/02/1986).
* ↑ Lola a esadir.cat
* ↑ Lola a Fotogramas
* ↑ Entrega de los premios Fotogramas, El País, 18 de febrer de 1987

## Enllaços externs

* Lola a Historia de nuestro cine, rtve.es
# Maians

* Aquest article tracta sobre el poble del Bages. Vegeu-ne altres significats a «Maians (illa)».
Maians és un poble i parròquia rurals del municipi de Castellfollit del Boix, a la comarca catalana del Bages. El 2006 tenia 68 habitants.
Situat al límit amb l'Anoia, al peu del coll Gossem, fou un antic hostal al camí d'Igualada a Manresa. Resten ruïnes de la primitiva església romànica de Sant Andreu sobre la qual s'hi construí l'església parroquial a la fi del segle xviii. El castell de Maians, documentat el 967, fou des de la seva fundació una possessió del monestir de Sant Benet de Bages.
Dins del nucli de Maians hi ha la petita escola CEIP de Maians.

## Referències

* ↑ Planell, Jordi. «Passeig de cap i cua a Castellfollit del Boix». Descobrir.cat. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ «Maians». enciclopedia.cat. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ 324cat. «Nova denúncia d'Unió de Pagesos per una doble immatriculació al Bages», 11-02-2022. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ «ESC de Maians - ZER Bages». GenCat Departament d'Educació. [Consulta: 14 gener 2023].