OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hugo Staehle

Hugo Staehle (Fulda, 21 de juny de 1826 - Kassel, 29 de març de 1848) fou un compositor alemany.
Deixeble de Moritz Hauptmann (1792-1868) i Louis Spohr (1784-1859), i als disset anys va escriure una obertura, estrenada amb èxit per l'orquestra del príncep de Kassel, Guillem II de la qual era el violista.
L'hivern de 1843/44 i 1844/45 va estar-se a Leipzig on va perfeccionar-se amb Ferdinand David i el pianista Louis Plaidy i va trobar-se al cercle amical dels músics Richard Wagner, Niels Gade, Clara i Robert Schumann. El 1847 va fer representar l'òpera Arria, que es distingeix tant per l'originalitat de les idees com pel sentiment dramàtic. La seva prematura mort d'una meningitis aguda va impedir que es complissin del tot les justes esperances que es tenien posades en ell.
A part de les obres ja mencionades, deixà 12 lieder; i una simfonia; un himne en honor del seu mestre, i tres scherzi i altres composicions per a piano.

## Referències

* 1 2 Schletterer, Hans Michael. «Staehle, Hugo». A: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB) (en alemany). 35. Leipzig: Duncker & Humblot, 1893, p. 786.
* ↑ Enciclopèdia Espasa (en castellà). vol 56, p. 939. ISBN ISBN 84 239-4556-1.

## Enllaços externs

* «Briefe von Hugo Staehle (Quatre cartes de Staehle a Spohr)». Museu Louis Spohr (Kassel), 1844-1845. [Consulta: juliol 2016].
# Campionat del Món de Trial 2014

La temporada de 2014 del Campionat del Món de trial fou la 40a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 13 proves puntuables, celebrades entre el 12 d'abril i el 7 de setembre.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Toni Bou | Montesa | 225 |
| 2 | Adam Raga | Gas Gas | 210 |
| 3 | Albert Cabestany | Sherco | 163 |
| 4 | Jeroni Fajardo | Beta | 154 |
| 5 | Takahisa Fujinami | Montesa | 145 |
| 6 | James Dabill | Beta | 113 |
| 7 | Jorge Casales | Gas Gas | 107 |
| 8 | Alexandre Ferrer | Sherco | 92 |
| 9 | Pol Tarrés | Sherco | 79 |
| 10 | Matteo Grattarola | Gas Gas | 60 |

## Referències

* «FIM Trial World Championship. 2014» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 6 de gener 2015. [Consulta: 20 febrer 2015].
* «FIM Trial World Championship. Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM, 2014. Arxivat de l'original el 8 de setembre 2014. [Consulta: 20 febrer 2015].
# Taz Tatarski

Taz Tatarski (en rus: Таз Татарский) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 174 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-08-31. [Consulta: 10 setembre 2014].
# INI-12

INI-12 fou el segon turboreactor fabricat a Espanya per un conjunt d'empreses, que, després, i davant de les facilitats d'obtenir material estranger, es va abandonar.

## Història

Després de l'intent de l'INI-11, es va continuar amb el mateix plantejament i equip, en un altre intent d'aconseguir un turboreactor espanyol. En aquest cas, es va copiar l'Hispano Suiza R-800 (desenvolupat a França) per equipar l'avió Hispano Aviación HA-300. En el disseny de l'HA-300, hi va haver canvis, ja que el projecte es va vendre a Egipte, amb la intenció de muntar motors dissenyats allí com el Helwan, o el que finalment es va muntar: el Bristol Orpheus Mk 703-S-10.
El prototip provat a l'INTA va donar 1.400 Kg d'empenta en lloc dels 1.200 Kg que donava el HS R-800 el 1955. Es va evolucionar el motor, que estava a punt per donar els 1.600 kg, que pels motius que ja s'han exposat, es va abandonar el seu desenvolupament.
Avui es pot veure una maqueta a escala natural de l'avió HS-300 al Museu de Cuatro Vientos a Madrid.

## Vegeu també

* Turboreactor
* Instituto Nacional de Industria
* Llista de motors d'aviació fabricats a Espanya

## Referències

* ↑ Miguel Vidal, Ricard. El Motor de Aviación de la A a la Z. Barcelona: L'Aeroteca, 2008, p. 935. ISBN 84-612-7902-6.

## Bibliografia

* Miguel Vidal, Ricard. El Motor de Aviación de la A a la Z. Barcelona: L'Aeroteca, 2008. ISBN 84-612-7902-6.
# Schroederichthys tenuis

Schroederichthys tenuis és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 70 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí que viu entre 72-410 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Surinam i el Brasil (davant la desembocadura del riu Amazones).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Uyeno, T., K. Matsuura i E. Fujii (eds.), 1983. Fishes trawled off Suriname and French Guiana. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio (Japó). 519 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Preux-au-Bois

Preux-au-Bois és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 781 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 943 | 1.004 | 1.003 | 885 | 761 | 807 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1983-1995 | Maurice Boutteaux |
| 1995-2001 | Pierre-Marie Lasselin |
| 2001-2003 | Serge Beaumont |
| 2003-2004 | Achille Bontant |
| 2004- | Jacques Ruffin |
# Àlvar d'Ors i Pérez-Peix

Àlvar d'Ors i Pérez-Peix (Barcelona, 14 d'abril de 1915 — Pamplona, 1 de febrer de 2004) va ser un jurista i professor universitari català, especialista en dret romà i fill d'Eugeni d'Ors i Rovira. Va estudiar a Madrid i a Roma i va ser catedràtic a la Universitat de Granada (1943), Santiago de Compostel·la (1944) i Navarra (1961).

## Obres

* Presupuestos críticos para el estudio del derecho romano (1943)
* Epigrafía jurídica de la España romana (1953)
* Derecho privado romano (1968)

## Referències

* ↑ «Àlvar d'Ors i Pérez-Peix». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Campionat del Món de Trial 2009

La temporada de 2009 del Campionat del Món de trial fou la 35a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 10 proves puntuables, celebrades entre el 4 d'abril i el 13 de setembre. La penúltima prova fou el «Gran Premi AMV», disputat el 6 de setembre a Tona (Osona).

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Toni Bou | Montesa | 200 |
| 2 | Adam Raga | Gas Gas | 188 |
| 3 | Takahisa Fujinami | Montesa | 147 |
| 4 | Jeroni Fajardo | Beta | 136 |
| 5 | Albert Cabestany | Sherco | 128 |
| 6 | Dougie Lampkin | Beta | 118 |
| 7 | James Dabill | Gas Gas | 101 |
| 8 | Marc Freixa | Gas Gas | 96 |
| 9 | Loris Gubian | Gas Gas | 74 |
| 10 | Michael Brown | Sherco | 64 |

## Referències

* ↑ «Cita decisiva del Mundial de Trial a Tona» (PDF). mesosona.cat, 01-09-2009. Arxivat de l'original el 29 de novembre 2014. [Consulta: 20 febrer 2011].
* ↑ «Tona ultima els detalls de la penúltima cita del Mundial de trial». vilaweb.cat, 02-09-2009. [Consulta: 20 febrer 2011].
* «World Championship 2009» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
* «SPEA FIM Trial World Championship. Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM, 2009. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Philippe Brunet

Philippe Brunet, nascut el 23 de juny de 1960, és un hel·lenista i un dramaturg francès. Ensenya el grec antic a la universitat de Rouen i és autor d'una traducció de la Ilíada al francès.

## Biografia

El 1992 defensà a la universitat París-IV Sorbonne, sota la direcció de Jean Irigoin, una tesi de métrica grega sobre el vers dactílic grec en la tragèdia grega (Le vers dactylique lyrique dans la tragédie grecque') Prossegueix a continuació les seves investigacions sobre la fonologia del grec antic, l'escansió d'aquesta llengua i la música grega antiga. Va practicar així la restitució oral del grec antic amb l'hel·lenista nord-americà Stephen G. Daitz, i ha formulat propostes de restitucions de la pronunciació del grec antic.
El 1995, Philippe Brunet fundà la companyia teatral Démodocos (anomenada així en referència a l'aede Demòdoc, personatge de l'Odissea), que du a terme espectacles que són adaptacions per l'escena de textos antics. Ha així ha portat a l'escena Els Perses, la trilogia de la Orestíada, Les Granotes, Antígona, Circe, amb decorats d'Emmanuel Collin i nombroses adaptacions de l'Odissea, sobretot al teatre del Nord Oest, a Avinyó, etc. És director del festival de teatre antic Dionysies fundat l'any 2006.

## Publicacions
### Traduccions

* Sappho, Poèmes et fragments (édition bilingue), L'Âge d'Homme, 1991
* La Batrachomyomachie d'Homère (texte établi par Yann Migoubert), précédée de Discours sur la Batrachomyomachie de Giacomo Leopardi, Paris, Allia, 1998
* Hésiode, La Théogonie, Les Travaux et les jours et autres poèmes, Livre de poche, 1999
* Sophocle, Antigone (édition bilingue), éditions du Relief, 2010
* Homère, Iliade, Seuil, 2010

### Altres obres

* La Naissance de la littérature dans la Grèce ancienne, Livre de Poche, 1997
* L'Égal des dieux. Cent versions d'un poème de Sappho, Paris, Allia, 2009
* Laura Antonelli n’existeix pas, París,Grasset, 2021

## Referències

* ↑ Page de Philippe Brunet sur le site du groupe de métrique Homeros.
* ↑ Page «Petit historique du groupe de métrique» sur le site du groupe de métrique Homeros.
* ↑ Programa de l'obra Les Granotes.

## Enllaços externs

* Site du Centre de poésie et de théâtre antiques
* Entretien de Philippe Brunet avec la revue TDC au sujet de l'épopée homérique
# Serrat de Sant Joan (Alt Àneu)

El Serrat de Sant Joan és una serra situada al municipi de l'Alt Àneu (Pallars Sobirà), amb una elevació màxima de 2.157,2 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sa scomuniga de predi Antiogu arrettori de Masuddas

| « | Populu de Masuddas, chi a s'ora de accuiai is cabonis e is puddas basseis a scrucullai | » |
| — Principi de la poesia |||
Sa scomuniga de predi Antiogu arrettori de Masuddas és una composició satírica en vers escrita en sard campidanès que data aproximadament en el segle xix. Es tracta d'un llarg sermó escrit pel pare Antiogu, pastor de Masuddas, dedicada als lladres desconeguts del seu bestiar. En aquests versos el p. Antiogu, expressió de la cultura popular, excomunica oficialment (utilitzant la fórmula llatina, únic vers que no és en sard) els delinqüents i va condemnar els vicis i pecats de la seva comunitat, dels joves i dels ancians.

## Edicions

La primera edició impresa del poema data de 1879, per la tipografia del Corriere di Sardegna a Càller, en un full destinat al públic popular. La composició de la poesia, però, es remunta a molts anys abans, probablement és 1850 període de gran controvèrsia a l'illa entre el clergat per l'eliminació del delme al qual es refereix "Sa scomuniga".
En 1942 el poema va ser compilat i imprès per l'erudit Max Leopold Wagner afirmant que "no té pretensions literàries, però no li manca " vis còmica ", ja que també reflecteix la mentalitat primitiva i la llengua plena de nasalització, de transposicions dels sons i despropòsits dels camperols .. ". Més recentment es va publicar el 1983 la reconstrucció del text per Antonello Satta.

## Referències

* ↑ «Article unione sarda». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 maig 2009].
* ↑ «M.L. Wagner "la lingua sarda" pàg. 47». Arxivat de l'original el 2012-01-18. [Consulta: 7 maig 2009].
# Papá Soltero

Papá Soltero és una pel·lícula de comèdia estatunidenca en castellà de 1939 dirigida per Richard Harlan i protagonitzada per Tito Guízar i Amanda Varela.

## Argument

Carlos del Rio, un jove cantant, treballa com a treballador en un projecte de construcció de carreteres prop de Rio Grande a Texas. Una nit, un turisme i un camió xoquen fora del campament i Carlos acudeix al seu rescat. Troba el conductor del cotxe, Pedro Medina, un home gran que porta la seva petita néta a Los Angeles per viure amb la seva germana gran. Quan Pedro mor, Carlos, a qui li han notificat que el testament del seu difunt oncle s'està provant a Los Angeles, decideix endur-se Lolita amb ell a Califòrnia.

## Repartiment

* Tito Guízar com Carlos del Rio
* Amanda Varela com Marta Cortez / Teresa
* Tana com Tana
* Paul Ellis com Cruz Ramos
* Martin Garralaga com Pérez
* Barry Norton com Ricardo
* Rosa Turich com Romualda
* Carlos Villarías com Buenrostro

## Referències

* ↑ Jarvinen p.157

## Bibliografia

* Jarvinen, Lisa. The Rise of Spanish-language Filmmaking: Out from Hollywood's Shadow, 1929-1939. Rutger's University Press, 2012.
# Stephen Dorff

Stephen Dorff (Atlanta, Geòrgia, 29 de juliol de 1973) és un actor estatunidenc de cinema i televisió que va créixer a Los Angeles (Califòrnia). A la pel·lícula Backbeat, d'Iain Softley, interpretava Stuart Sutcliffe, el primer baixista de The Beatles; a I Shot Andy Warhol de Mary Harron es va vestir de dona per fer de Candy Darling, una actriu transsexual, i a Cecil B. Demented, de John Waters, va fer el paper del director Cecil B. DeMille.

## Biografia

La seva carrera com a actor va començar als 12 anys amb petits papers en sèries com Blanc i negre protagonitzada per Gary Coleman i pel·lícules com a In Love and Ward ' protagonitzada per James Woods.
Poc després va protagonitzar la pel·lícula de terror The Gate per la qual va rebre una nominació als premis Young Artist com a millor actor en una pel·lícula de terror. La seva carrera va prosseguir amb papers encara petits en sèries com Married... with children i Rossanne fins a l'any 1992 en el qual va passar a interpretar papers més adults en pel·lícules com The Power of One que va protagonitzar al costat de Morgan Freeman i després el 1993 va actuar en Judgment Night la qual comptava amb un elenc de noves estrelles com Cuba Gooding Jr, Emilio Estévez i Jeremy Piven i en la direcció Stephen Hopkins (director).
Un any més tard va arribar el que Stephen considera el paper de la seva vida i que li va donar la fama i el respecte com a actor en interpretar a Stuart Sutcliffe el cinquè Beatle en Backbeat. Després van venir rols sense transcendència.
El 1996 va recobrar puixança amb dos papers: va interpretar a un transsexual en la pel·lícula I Shot Andy Warhol, i va participar en Sang i vi de Bob Rafelson, al costat de Jack Nicholson i Jennifer Lopez.
El 1998 li va arribar el personatge que li va fer guanyar fans a tot el món: el vampir Deacon Frost en l'èxit taquiller Blade, paper pel qual va guanyar el premi a millor dolent en els premis MTV Movie. El 2000 va rodar al costat de Melanie Griffith la comèdia Cecil B. Demented, de John Waters.
El 2010 va ser triat per Sofia Coppola per protagonitzar la pel·lícula Somewhere, on encarna a una estrella de cinema que veu modificar la seva vida amb l'arribada de la seva filla pre adolescent, paper que va dur a terme Elle Fanning, germana de l'actriu Dakota Fanning.

## Filmografia

La seva filmografia principal inclou títols com The The Power of One (1992), Judgment Night (1993), Backbeat (1994), Les cent i una nits (Les Cent et une nuits) (1995), Jo vaig disparar a l'Andy Warhol (I Shot Andy Warhol) (1996), Blood and wine, laberint criminal (1996), Comptes pendents (City of Industry) (1996), Transport espacial (Space Truckers) (1996), Blade (1998), Cecil B. Demented (2000), A la gola del llop (2003), Cold Creek Manor (2003), World Trade Center (2006), Calibre 45 (2006), Felon (2008), Public Enemies (2009), Somewhere (2010), Bucky Larson: Born to Be a Star (2011) i The Iceman (2012).

## Referències

* 1 2 «Stephen Dorff». biografias.es.
* ↑ «filmografia». hollywood.com.
# Santovka

Santovka és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1269.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «Obec Santovka». Arxivat de l'original el 2021-12-25. [Consulta: 25 desembre 2021].
# Tazart

Tazart (en àrab تزارت, Tazārt; en amazic ⵜⴰⵣⴰⵔⵜ) és una comuna rural de la província d'Al Haouz, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 15.243 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Astura

Astura (llatí: Astura grec antic: Ἄστυρα) era una petita illa de la costa del Latium, entre Antium i Circeii, a la boca del riu Astura, que neix en una de les valls del massís Albà. Estrabó l'anomena Στόρας ('Storas'), i diu que vora l'illa, a la desembocadura del riu, hi havia un petit port apte per ancorar.
L'any 338 aC es va lliurar allí l'última gran batalla de la guerra llatina entre els romans dirigits pel cònsol Gai Meni i les forces combinades de les ciutats llatines d'Antium, Lanúvium, Arícia i Velitrae, en què els romans van obtenir la victòria, segons Titus Livi.
En èpoques posteriors la petita illa i les zones properes de la costa es van poblar de vil·les romanes, entre elles una de Ciceró, a la que fa referència en moltes de les seves cartes, anomenant-la «locus amoenus et in maria ipso» ('un lloc agradable a la vora del mar') des d'on es veu tant Circeii com Antium. Suetoni diu que era un lloc on passaven temporades tant August com Tiberi. No sembla que hi hagi hagut mai una ciutat amb aquest nom.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Astura». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 1r juny 2023].
# Vitim

El riu Vitim (en buriat i mongol: Витим, Vitim; en evenki: Витым, Witym; iacut: Виитим, Viitim; rus: Вити́м, Vitim) és un dels principals afluents del Lena. Té una longitud de 1.978 km i una conca de 227.000 km². Passa per Buriàtia i l'óblast d'Irkutsk, a Rússia.

## Geografia

El Vitim neix a uns 100 km a l'est del llac Baikal, als vessants del mont Ikat, de la confluència dels rius Vitimkan i Txin. La font més llunyana està situada a uns 200 km al sud-oest de la ciutat de Bagdarine. El curs d'aigua descendeix la muntanya serpentejant a través de l'altiplà de Vitim; flueix primer cap al sud-oest, al llarg de les muntanyes Iàblonoi, i a continuació pren direcció nord a través de les muntanyes Stànovoi per arribar a ciutats com Kalakan, Muia, Bodaibó i finalment Vitim i Mama. Desemboca al riu Lena per la seva riba dreta, formant un delta a l'oest de la ciutat de Lensk.
El riu és navegable només a la seva part més baixa, des de la ciutat de Bodaibó fins al Lena.
# Teatro Maria Vitória

El Teatro Maria Vitória és un teatre molt popular dedicat a la Revista. Inaugurat l'1 de juliol de 1922 en una fira ubicada al Parc Mayer, en el centre de Lisboa. El Teatro Maria Vitória va ser el primer dels quatre teatres creats allà, igual que els casos del Teatro Variedades, Teatro Capitólio; Teatro ABC i un a l'aire lliure, el Pavilhão Português (Pavelló portuguès). Actualment, només el Teatro Maria Vitória està en ple funcionament. El seu actual propietari és Helder Costa Freire.

## Referències

* ↑ «Teatro Maria Vitória - Teatro em Portugal» (en portuguès). Centro Virtual Camões. Arxivat de l'original el 2017-06-29. [Consulta: 23 juliol 2023].
* ↑ «Lisboa: incêndio no Teatro Maria Vitória causa prejuízos de "milhares de contos"» (en portuguès). Público, 20-08-2003. [Consulta: 23 juliol 2023].
# Roberto Gómez Bolaños

Roberto Gómez Bolaños (Ciutat de Mèxic, 21 de febrer de 1929 - Cancun, 28 de novembre de 2014) va ser un actor i humorista mexicà, més conegut pel pseudònim Chespirito, creador de les sèries El Chavo del Ocho i El Chapulín Colorado.

## Biografia

Abans de convertir-se en actor, va ser un boxejador amateur. Va estudiar Enginyeria en la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic. Va escriure una sèrie d'obres de teatre i diàlegs per a pel·lícules i programes de televisió a Mèxic, i també presentar algun personatge abans d'esdevenir famós. El seu nom artístic de Chespirito va ser donat per Agustín P. Delgado, el seu productor durant els primers anys de Gómez Bolaños com a guionista, sent Chespirito una mexicanització de Shakespearecito o petit Shakespeare.
Els seus papers més coneguts es trobaven a les sèries El Chavo del Ocho i El Chapulín Colorado, emeses en la xarxa de televisió mexicana Televisa. Altres espectacles produïts i protagonitzats per ell van ser el programa de curta durada La Chicharra, i, durant els seus últims anys en antena, el programa Chespirito.
En El Chavo del Ocho, Chespirito representava a un nen pobre de 8 anys que havia de refugiar-se dins d'un barril de fusta per protegir-se de la pluja en un barri mexicà, i en El Chapulin Colorado, va representar a un benintencionat superheroi, que sempre, per malastrugança, acabava en situacions còmiques.
Aquests dos programes es van convertir en èxits a tot Amèrica Llatina, els Estats Units i Espanya, i les estrelles del xou van arribar a la fama internacional. També va protagonitzar pel·lícules mexicanes, com ara El Chanfle i El Chanfle 2.
Ell és també el creador de la comèdia teatral "Once y Doce" ("Onze i Dotze"), que encara és representada a Mèxic i en alguna ocasió va arribar a ser la comèdia de teatre més reeixida de la història de tot el país.

## Referències

* ↑ «México: muere Roberto Gómez Bolaños "Chespirito"». BBC, 28-11-2014.

## Enllaços externs

* Chespirito.com Web oficial (castellà)
# Marc Popil·li Lenat (cònsol 316 aC)

Marc Popil·li Lenat (llatí: Marcus Popillius M. f. M. n. Laenas) va ser un magistrat romà. Era fill de Marc Popil·li Lenat, que va ser cònsol l'any 359 aC. Formava part de la família dels Popil·li Lenat, una branca de la gens Popíl·lia, una antiga gens romana d'origen plebeu.
Va ser cònsol l'any 316 aC.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita IX,21
# Marc Pons Pons

Marc Pons Pons (Es Mercadal, 21 de març de 1973) és un polític menorquí, diputat al Parlament de les Illes Balears en la VIII legislatura i Conseller de Territori, Energia i Mobilitat del 6 d'abril de 2016 al 13 de febrer de 2021.

## Biografia

És llicenciat en arquitectura tècnica (1995) i en enginyeria d'obres públiques (1997) per la Universitat Politècnica de València.
Va ser director insular d'Ordenació del Territori del Consell Insular de Menorca durant el 2003 i el 2004, director insular de l'Administració de l'Estat a l'illa de Menorca 2004, vicepresident segon i conseller d'Ordenació del Territori del Consell Insular de Menorca entre el 2004 i el 2007.
Entre 2007 i 2008 va ser Vicepresident primer i conseller d'Ordenació del Territori i Habitatge del Consell Insular de Menorca i després va ser president del Consell Insular de Menorca després de la dimissió de Joana Barceló Martí, entre 2008 i 2011. Va prendre possessió del càrrec el dia 18 de setembre de 2008. Fins al moment, era vicepresident primer de la institució i titular del Departament d'Ordenació del Territori i Habitatge. També fou Diputat al Parlament de les Illes Balears.
Del maig de 2003 al juliol de 2004, va ser secretari general del PSOE a es Mercadal. Va ser secretari general del PSOE de Menorca del juliol de 2004 fins al Congrés Insular de març de 2012. En 2015 va accedir al càrrec de conseller de Presidència del govern de Francina Armengol. El 6 d'abril de 2016 passà a ocupar el càrrec de conseller de Territori, Energia i Mobilitat en substitució de Joan Boned.

## Referències

* ↑ Última Hora, 13-09-2008 (castellà)
* 1 2 3 «Marc Pons i Pons». Govern de les Illes Balears. [Consulta: 7 agost 2015].
* ↑ Última Hora, 13-09-2008 (castellà)
* ↑ «Diari de Balears, 18-09-2008». Arxivat de l'original el 2015-06-18. [Consulta: 18 setembre 2008].
* ↑ Psoe.es (castellà)
* ↑ «La presidenta de les Illes Balears nomena Ruth Mateu, Marc Pons i Pilar Costa nous consellers i portaveu de l'executiu autonòmic». Arxivat de l'original el 2016-04-18. [Consulta: 6 abril 2016].