OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Souissi

Souissi (àrab: السويسي, as-Swīsī; amazic estàndard marroquí: ⵙⵡⵉⵙⵉ, Swisi) és un arrondissement del municipi de Rabat, a la prefectura de Rabat, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 23.366 persones. Entre els censos de 1994 i 2004 ha passat de 25.070 a 27.323 habitants.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ PDF Haut-commissariat au Plan. «Recensement général de la population et de l'habitat de 2004». Arxivat de l'original el 6 de gener 2019. [Consulta: 15 agost 2012].
# Llenguatge D

El Llenguatge D, en ciències de la computació, és un llenguatge d'alt nivell de programació orientat a objectes, multiparadigma, imperatiu i concurrent.
D va ser creat per Walter Bright de Digital Mars i publicat el 2001. Juntament amb Andrei Alexandrescu a partir del 2007. Fou creat a partir de C, C++, Java i Eiffel, sense ser compatible amb ells usa les seves millors prestacions, desenvolupat amb base pràctica en lloc de teòrica.
Els objectius de disseny de D volen combinar el rendiment i la seguretat dels llenguatges compilats amb la força expressiva dels llenguatges dinàmics moderns. Normalment és un codi tan ràpid com l'equivalent en C++ i estalvia memòria. La inferència de tipus, gestió de memòria automàtica i la facilitat sintàctica permeten un desenvolupament més ràpid, mentre que la comprovació de límits, disseny de característiques i un sistema d'ajuda tipus de concurrència al tant a eduir l'ocurrència d'errors.

## Referències

* ↑ «5 reasons the D programming language is a great choice for development» (en anglès). Opensource.com, 13-11-2017.
* ↑ «The Next Big Programming Language You've Never Heard Of» (en anglès). WIRED, 13-11-2017.
* ↑ «D (The Programming Language)/d2/Hello, World! - Wikibooks, open books for an open world» (en anglès). https://en.wikibooks.org.+[Consulta: 13 novembre 2017].
* ↑ «Programming in D - Programming in D» (en anglès). http://ddili.org.+[Consulta: 13 novembre 2017].
* ↑ Anderson, Virgil. Analogous Models & Digital Computing (en anglès). Lulu.com, p. 219. ISBN 1105348431.
* ↑ Bright, Walter. D programming Language Specification. e-book. 7227: Digital Mars (via Amazon).
* ↑ Andrei Alexandrescu (2010-08-02). Three Cool Things About D.
# Hejtmanita

La hejtmanita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la bafertisita. Rep el nom en honor del professor RNDr. Bohuslav Hejtman (12 d'agost de 1911 - 18 de setembre de 2000), professor de petrologia a la Universitat Charles de Praga, a la República Txeca.

## Característiques

La hejtmanita és un silicat de fórmula química Ba₂(Mn$^{2+}$,Fe$^{2+}$)₄Ti₂(Si₂O₇)₂O₂(OH)₂F₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1989. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hejtmanita pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Mbolwe, dins l'àrea del riu Mkushi, a la província Central de Zàmbia. També ha estat descrita a Sud-àfrica, França, Ucraïna, Rússia, el Tadjikistan, el Kirguizstan i el Japó.

## Referències

* ↑ «Hejtmanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 desembre 2019].
# Konstandinos Iosifidis

Konstandinos Iosifidis (grec: Κώστας Ιωσηφίδης; 14 de gener de 1952) és un exfutbolista grec de la dècada de 1970.
Fou 51 cops internacional amb la selecció grega.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de PAOK FC.

## Palmarès

* Lliga grega de futbol
** 1975-76, 1984-85
* Copa grega de futbol
** 1971-72, 1973-74

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto. «Greece - Record International Players». RSSSF, 29-10-2009.
* ↑ Konstandinos Iosifidis a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Mastrogiannopoulos, Alexander. «Greece 1984/85». RSSSF, 19-06-2003.
* ↑ «Iosifidis the whirlwind» (en greek). paokmania.gr. Arxivat de l'original el 17 abril 2011. [Consulta: 27 octubre 2010]. Arxivat 17 April 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
# Lo Pardal

Lo Pardal Fundació Privada Guillem Viladot és una fundació creada el 4 de desembre de 2001 a Agramunt dedicada a la divulgació i conservació de l'obra del poeta Guillem Viladot, que va adquirir l'immoble l'any 1991. Consta de tres edificis on s'hi exposa l'obra artística i conceptual de Viladot posant èmfasi en la seua poesia visual, gènere del qual en va ser pioner.

## Referències

* ↑ «Territori Contemporani - Lo Pardal. Fundació Privada Guillem Viladot». VOTV. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «L'edifici Lo Pardal d'Agramunt es convertirà en un centre internacional de la poesia visual». 324.cat, 24-01-2003. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ Mongay, Cristina. «Lo Pardal es vesteix de gala i celebra el centenari de Guillem Viladot». Territoris.cat, 22-02-2001. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ Serra, Montserrat. «Vinyaserra: Guillem Viladot i lo Pardal». Vilaweb, 30-07-2019. [Consulta: 4 setembre 2022].
# Psychoda gemella

Psychoda gemella és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* La femella fa 0,72-0,83 mm de llargària a les antenes, mentre que les ales li mesuren 1,45-1,55 de longitud i 0,50-0,52 d'amplada.
* El mascle no ha estat encara descrit.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia: Papua Occidental.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Sorà

Sora (Soranus) és el nom dels següents personatges:
* Sorà (divinitat), divinitat sabina.
* Sorà de Cos, escriptor grec.
* Sorà de Mal·lus, metge grec.
* Sorà d'Efes el Vell, metge grec.
* Sorà d'Efes el Jove, metge grec.
* Quint Valeri Sorà, poeta romà
* Sorà Barea, perseguit per Neró.
# Lluís Masferrer i Vila

Lluís Masferrer i Vila (Sant Vicenç de Torelló, 9 de juliol de 1912 - Barbastre, 15 d'agost de 1936) fou un religiós claretià. És venerat com a beat per l'Església Catòlica.
Va iniciar els seus estudis a Cervera. Després passà pel seminari de Vic i Solsona. Va ser ordenat sacerdot el 19 d'abril de 1936 per Salvi Huix, bisbe de Lleida. A l'inici de la Guerra civil espanyola, fou executat, juntament amb els seus companys de comunitat, per milicians anarquistes.
El 25 d'octubre de 1992 fou beatificat pel Papa Joan Pau II.:

## Referències

* ↑ «Luis Masferrer Vila». martiresdebarbastro.org. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «13 d'agost. Beats Màrtirs Claretians de Barbastre». claretians.cat. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ «Felipe de Jesús Munárriz Azcona y 50 compañeros, Beatos». catholic.net. [Consulta: 17 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Goigs al beat màrtir Lluís Masferrer i Vila

## Vegeu també

* Beats màrtirs claretians de Barbastre
# Acadèmia de la Llengua Mixteca

L'Acadèmia de la Llengua Mixteca va ser fundada l'any 1997 per un grup d'activistes indígenes pertanyents a l'ètnia mixteca, per tal de promoure l'ús de la seva llengua mare (el mixteca) i crear mecanismes que permetessin la seva conservació. El nom de l'Acadèmia en mixteca és Ve'e Tu'un Sávi, que literalment vol dir Casa de la Llengua de la Pluja '. Té la seu a Tlaxiaco, al cor de la Mixteca Alta d'Oaxaca. Entre altres coses, ha col·laborat amb la Secretaria d'Educació Pública Mexicana en el disseny de l'alfabet que s'empra en l'educació en llengua mixteca dels nens nadius d'aquesta ètnia. També ha promogut trobades d'escriptors indígenes i manté llaços de cooperació amb diverses organitzacions a Mèxic, Estats Units i altres parts del món, com ara el Front Indígena d'Organitzacions Binacionals (FIOB), que posseeix una estació que transmet des de Califòrnia programació en llengua mixteca.

## Bibliografia

* Orthografia per les llengües indígenes de Mèxic(castellà) (SIL International)
* http://www.laneta.apc.org/fiob/teqene02/tuunsavi.html Arxivat 2007-07-03 a Wayback Machine.
* La Casa de la Lengua de la Lluvia: Esfuerzos por lograr que el idioma mixteco pueda escribirse (castellà)
* Diccionario del idioma mixteco (castellà)
# Mokxa (hinduisme)

Mokxa (en sànscrit मोक्ष mokṣa o मुक्ति mukti, "realització", de l'arrel muc, "deixar anar", "abandonar") és un concepte filosòfic-espiritual de l'àmbit del pensament de l'Índia que fa referència a l'estat d'alliberació individual del cicle del samsara (cicle de mort i renaixença). En el budisme el concepte d'alliberament s'anomena nirvana. Se'l defineix com "la major felicitat" i és l'objectiu de la via budista.

## Nota

* ↑ Referència de la transcripció catalanitzada: Marta Granés
# Histoire d'une rencontre

Histoire d'une rencontre (àrab: هكاية لقاء, Hikāyat liqāʾ) és una pel·lícula algeriana del 1983 dirigida per Brahim Tsaki.

## Sinopsi

Dos nens sordomuts. Ella és filla d'un enginyer petrolier estatunidenc que el segueix en diversos països del Tercer Món i ell fill d'un agricultor algerià que viu amb les seves dues germanes en una casa en ruïnes que el seu pare ha abandonat per una granja artesanal de pollastres. Aconsegueixen comunicar-se, transcendint totes les barreres culturals que els separen, i estableixen una amistat que es trencarà quan el pare de la noia ha de traslladar-se a un altre país.

## Repartiment

* Boumediene Belasri
* Carine Mattys
* Mohamed Arbouz

## Reconeixements

Fou estrenada el 2 de setembre de 1983 a la 40a Mostra Internacional de Cinema de Venècia. El 1985 va rebre l'Étalon de Yennenga del Fespaco de Thomas Sankara.

## Referències

* ↑ «Films». Africultures. [Consulta: 13 octubre 2020].
* ↑ «Histoire d'une rencontre de Brahim Tsaki - (1983) - Drame» (en francès). [Consulta: 13 octubre 2020].
* ↑ Histoire d'une rencontre a africine.org
* ↑ «Festival de cinéma de Ouagadougou : Fespaco 1985, une année particulière» (en francès). Franceinfo, 24-02-2019. [Consulta: 13 octubre 2020].
# Elisabetta Trenta

Elisabetta Trenta (Velletri, Laci, 4 de juny de 1967) és una professora i política italiana. Membre del Moviment 5 Estels, és actualment, i d'ençà l'1 de juny del 2018, Ministra de Defensa del Govern Conte.
El 15 d'agost de 2019 es destacà internacionalment quan es va oposar rotundament a l'ordre de Matteo Salvini, ministre d'Interior del govern italià, d'impedir l'arribada del vaixell de l'ONG catalana Proactiva Open Arms a les aigües italianes, tot declarant emfàticament: ‘No signo en nom de la humanitat‘.

## Referències

* ↑ «La ministra de Justícia d'Itàlia refusa el nou decret de Salvini contra l'Open Arms». Vilaweb, 15-08-2019 [Consulta: 15 agost 2019].
# Joan Marí Cardona

Joan Marí Cardona (Sant Rafel de sa Creu, 1925 — Eivissa, 2002) fou un religiós i historiador eivissenc. El 1938 va ingressar al Seminari Conciliar d'Eivissa, on hi conegué Isidor Macabich Llobet, i als de València i Palma, i a la Universitat de Salamanca, fins que fou ordenat sacerdot el 1949. S'especialitzà en grec clàssic i fou nomenat rector de Sant Carles fins que el 1952 fou nomenat canonge arxiver de la Catedral d'Eivissa, alhora que donava classes de filosofia i grec al Seminari.
El 1959 fundà Ràdio Popular, la primera emissora radiofònica de les Pitiüses, amb estudi a la torre del campanar del temple de la Santa Creu, i de la que en fou director fins al 1979. Del 1982 al 1989 fou vicari general del bisbe d'Eivissa, i fins al 1992 director de Càritas Diocesana a Eivissa i Formentera. També fou president de l'Institut d'Estudis Eivissencs de 1976 a 1994. El 1996 fou president de Sa Talaia, societat que procurava per la recepció de TV3 a les Pitiuses. Des del 1972 publicà articles a la revista Eivissa i nombrosos llibres ben documentats amb fonts de l'Arxiu episcopal. El 2000 va rebre la Medalla d'Or de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears

## Obres
### Articles

* Los molinos de viento en Ibiza y Formentera (1973)
* Los molinos de Ibiza y Formentera, hoy (1973)
* Una iglesia del siglo XIV: sa Capella de sa Tanca Véia (1974)
* 1682. Búsqueda de tesoros escondidos en sa Cova d'en Jaume Orat (1974)
* Les nostres torres de defensa (1974)
* Formentera i els seus quartons (1975)

### Llibres

* La conquista catalana de 1235 (1976)
* Els llibres d'entreveniments (1981)
* Formentera (1983)
* Balansat (1984)
* Sant Antoni de Portmany. Parròquies d'Eivissa i Formentera, 1785-1985 (1985)
* Portmany (1990)
* El llarg camí del pa a Formentera (1993)
* Els camins i les imatges de l'arxiduc, ahir i avui (1993)
* Formentera: documentació i paisatges (1994)
* El camí de Missa (1996)
* Eivissa passa a passa (1999)
* Formentera: passa a passa per les vies públiques (1999)
* Santa Maria d'Eivissa (1985)

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Joan Marí Cardona

## Enllaços externs

* Petita Biografia de Joan Marí Arxivat 2007-08-19 a Wayback Machine.
# Sorviji

Sorviji (en rus: Сорвижи) és un poble de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 728. Pertany al districte d'Arbaj.

## Referències

* ↑ Plantilla:Книга
* ↑ Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. Машкина И. Радуга над храмом газета «Вятский край», № 190 (4799) от 30.10.2010
* ↑ Репортаж об Освящении Храма в пгт Арбаж на телеканале Союз 14.09.2010 Arxivat 2012-03-29 a Wayback Machine.
# Lluís Masó Subiràs

Lluís Masó Subiràs (Santa Pau, 18 de juny de 1905 - Mauthausen-Gusen, 6 de desembre de 1941) fou un català víctima del nazisme. Fou un dels tres santapauencs enviats als camps nazis, juntament amb Jaume Pujolàs i Colobrans i Miquel Clavaguera Serra.
Nascut al Mas Can Batlle de La Cot el 18 de juny del 1905, treballava com a pagès i tenia un germà anomenat Francesc, deu anys més gran que ell, que morí el 1944 en un camp de treball a Coll de Nargó, on anà per comptes de passar trenta anys a presó. Per la seva banda, Lluís s'exilià el 1939 a França i allà fou detingut i empresonat per les forces d'ocupació nazis i posteriorment enviat al camp de concentració nazi de Mauthausen el 6 d'agost del 1940 amb el número 14373. El 20 d'octubre del 1941, fou internat al camp d'extermini de Gusen, on visqué poc més d'un mes. Finalment, hi morí el 6 de desembre del 1941.

## Referències

* 1 2 Valeri, Xavier «Santa Pau recordarà tres veïns que van estar als camps de concentració». Diari de Girona, 24-03-2020 [Consulta: 2 setembre 2024].
* 1 2 «Els santapauencs als camps nazis». Ajuntament de Santa Pau, 06-12-2020. [Consulta: 24 febrer 2021].
* ↑ PLANAS SERRA, ALBERT «La repressió franquista a Santa Pau (1939-1944)». Annals del PEHOC, 2008.
# Mokxan

Mokxan - Мокшан (rus) és un possiólok de l'óblast de Penza, a Rússia. El 2018 tenia 11.386 habitants. Fou fundat el 1566 com a fort per protegir la comarca de les incursions dels tàtars i els calmucs.
# Callithrix jacchus

Callithrix jacchus és una espècie de primat de la família dels cal·litríquids que viu al Brasil.

## Referències

* Rylands et al (2003). Callithrix jacchus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 10 maig 2008 (en anglès).

## Enllaços externs

* Estratègies comunicatives d'aquest mico. Arxivat 2008-04-09 a Wayback Machine. (anglès)
* Hàbits i estructura social d'aquest mico. (castellà)
# Lyncar

Lyncar va ser un constructor britànic de cotxes per competicions automobilístiques que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1.

## Història

Lyncar va ser fundada per Martin Slater, i va començar a competir a la Fórmula 1 a causa de la insistència del mecànic de McLaren i pilot amateur John Nicholson.
Va debutar a la Fórmula 1 a la 1974 en el GP de Gran Bretanya disputat el 20 de juliol al circuit de Brands Hatch, de la mà del pilot John Nicholson, no podent finalitzar la cursa.
L'escuderia va ser present en 2 curses de la F1 aconseguint finalitzar en dissetena posició com a millor classificació en una cursa i no assolint cap punt pel campionat de la F1.
L'últim GP disputat va ser el Gran Premi de Gran Bretanya del 1975.
Després de la seva participació en la F1, el monoplaça va ser cedit a Emilio de Villota per participar en el campionat de fórmula 2 britànic (Campionat Aurora).

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | Pilot | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Posició | Punts |
| 1974 | Pinch (Plant) Ltd. | Lyncar | Cosworth | John Nicholson | ARG | BRA | SUD | ESP | BEL | MON | SUE | HOL | FRA | GBR NVQ | ALE | AUT | ITA | CAN | USA | - | 0 |
| 1975 | Pinch (Plant) Ltd. | Lyncar | Cosworth | John Nicholson | ARG | BRA | SUD | ESP | MON | BEL | SUE | HOL | FRA | GBR 17 | ALE | AUT | ITA | USA | | - | 0 |

## Palmarès a la F1

* Curses: 2
* Victòries: 0
* Podis: 0
* Poles: 0
* Voltes ràpides: 0
* Millor classificació al mundial de constructors: -
* Punts: 0
# Joan Mas (músic)

Joan Mas fou escolà de la capella de música de Sant Esteve d’Olot entre els anys 1827 i 1828, any en el qual marxà com patge de l’abat de Sant Pere de Galligans.
També va ser ordenat el 1833, i fou organista del monestir de Santes Creus.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep M.; Monells, Carme «Fons de l'Església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa». Fons de l'Església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa, 2012, pàg. 127.
# Sorzano

Sorzano és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Mitjana, a la vall occidental del riu Iregua. El terme limita amb Sojuela a l'est, Entrena al nord i Nalda a l'est. Al sud se situa una mancomunitat que comparteixen Sorzano, Nalda i Viguera.

## Història

En el testament de la reina Estefania, vídua del rei Garcia de Nájera, deixa al seu fill Sanç, amb Viguera i altres pobles, el de Soricano, seguint-li Nalda. En 1070 els reis de Pamplona Sanç i Placencia donaren al monestir dels Sants Cosme i Damián la part dels delmes de la seva pertinença a Viguera, Hornos, Entedigone (Entrena) "et medio molino de Solarana". Tots aquests pobles estan pròxims a Logronyo. En 1499 hi nasqué Pedro del Campo, franciscà observant del convent de Barcelona, on morí en llaor de santedat.
Va ser llogaret de Nalda fins a 1632, quan el solzanero Juan Calvo Estefanía va aconseguir una cèdula real de Felip IV d'Espanya, per la qual la vila passava a ser independent. Els comtes d'Aguilar, senyors de Cameros, van mantenir el senyoriu de la vila fins a l'abolició dels senyorius i mayorazgos per les Corts de Cadis el 1811.

## Referències

* GOVANTES, Ángel Casimiro de (1846), Real Academia de La Historia, Diccionario Geográfico Histórico de España, Sección II comprende La Rioja o toda la Provincia de Logroño y algunos pueblos de la de Burgos., reimp., Logroño, Consejería de Educación, Cultura y Deportes, (1986). ISBN 84-505-3985-4.

## Enllaços externs

* Asociación Amigos de Sorzano
* C.R.A. Moncalvillo Arxivat 2005-03-12 a Wayback Machine.
* Sorzano a canales.larioja.com

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Lluís Massot i Balaguer

Lluís Massot i Balaguer (Figueres, Alt Empordà 1890 - Roma 1962) fou un advocat i polític català, diputat a Corts Espanyoles durant la Segona República.

## Biografia

De jove dirigí les publicacions Cultura Escolar i Butlletí de Catalunya, fou assessor del CADCI i membre de la Unió Catalanista. El 1916 formà part del Comitè de Germanor amb els Voluntaris Catalans amb Joan Soler i Pla. També milità en la Lliga Regionalista i fou regidor de l'Ajuntament de Barcelona, però, decebut pel gir dels esdeveniments durant la Dictadura de Miguel Primo de Rivera, abandonà la Lliga i s'afilià a Acció Catalana.
En proclamar-se la Segona República Espanyola deixà el partit i tornà a la Lliga Catalana, amb la que fou elegit diputat per Lleida a les eleccions generals espanyoles de 1933. També fou dirigent de la Lliga Espiritual de la Mare de Déu de Montserrat i mantingué una gran amistat amb el cardenal Anselm Albarera i Ramoneda.

## Referències

* ↑ David Martínez Fiol. Els "voluntaris catalans" a la Gran Guerra (1914-1918). Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1991, p.64.
* ↑ «Lluís Massot i Balaguer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats