OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arrefòries

Les Arrefòries (en grec antic: Ἀρρηφόρια, llatí: Arrhephoria) eren unes festes que se celebraven a l'antiga Àtica dedicades a la deessa Atena com a deessa de la fertilitat. De vegades s'anomenaven Hersefòries (Ἑρσηφόρια), en referència a Herse, la filla de Cècrops, vinculada a Atena. Se celebrava cada any el mes d'Esciroforió (juny-juliol).
Sembla que el nom deriva del terme ἄρρητα (àrreta 'misterós, sagrat'), i es relacionava amb rituals ocults, mentre que el d'Hersefòries fa referència al culte a Herse, que es creu íntimament lligat a Atena, segons l'Etymologicum Magnum.
Les arrèfores, quatre joves d'entre set i onze anys, eren seleccionades cada any per l'arcont basileu d'entre les famílies més distingides. Dues d'elles teixien i supervisaven la confecció dels peples sagrats d'Atena que rebia a la festa de les Panatenees, i les altres dues, el dia de la festa, portaven al cap les cistelles sagrades destinades a la deessa a l'Acròpoli, i ni elles mateixes en sabien el contingut. Durant un any s'estaven retirades, bé al Partenó o en algun edifici de l'entorn. Al començar el festival carregaven les cistelles que ningú, ni la mateixa sacerdotessa, sabia què contenien. A la ciutat hi havia un recinte sagrat vora els jardins d'Afrodita, amb una gruta natural, i baixaven allà a dipositar les cistelles i s'enduien una altra cosa ben tapada, de contingut també desconegut. Després s'acomiadava a les noies i se'n triaven altres quatre per ocupar el seu lloc. Les noies vestien túniques blanques ornades amb fils d'or, que quedaven per la deessa, i menjaven una mena peculiar de pastissos fets per a l'ocasió. Per cobrir les despeses del festival s'organitzava una litúrgia especial coneguda que rebia el nom d'Arrefòries. No es coneixen més detalls sobre el festival.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Arrephoria». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 21-XI-2020].
# Xangongo

Xangongo és una comuna del municipi d'Ombadja a la província de Cunene. Té uns 5.000 habitants i es troba a 850 kilòmetres de Luanda i a 150 kilòmetres de la frontera entre Angola i Namíbia. És servida per l'aeroport de Xangongo. També va ser un lloc de combats habituals durant la guerra per la independència de Namíbia (Àfrica del Sud-oest) i en la Guerra Civil angolesa.

## Xangongo i el SWAPO

Xangongo era la caserna del "front nord-oriental" del SWAPO. El 23 d'agost de 1981 hi va tenir lloc una operació militar de l'exèrcit de Sud-àfrica coneguda com a Operació Protea. El seu objectiu era destruir la SWAPO a les ciutats angoleses de Xangongo i Ondjiva. Va ser molt reeixit i va impulsar considerablement les operacions militars sud-africanes tant contra la SWAPO com contra l'exèrcit d'Angola. El pont sobre el riu Cunene va ser destruït per les forces especials sud-africanes i la ciutat fou ocupada durant molts anys per Sud-àfrica. En acabar la batalla de Cuito Cuanavale s'hi va desplaçar la 50a Brigada Fidel Castro i començà a fustigar les tropes sud-africanes, provocant l'Operació Excite/Hilti. En resposta a aquest fustigament els sud-africans hi mobilitzaren la 81a Brigada Cuirassada en l'Operació Guineu del Desert, per tal de neutralitzar la divisió cubana, però això no va ser necessari a causa de les reeixides negociacions que van posar fi a la participació de Sud-àfrica a la guerra civil d'Angola.

## Referències

* 1 2 Turton, A.R. 2010. Shaking Hands with Billy. Durban: Just Done Publications. http://www.shakinghandswithbilly.com
* ↑ Nortje, P. 2003. 32 Battalion. Cape Town: Struik Publishers.
* ↑ Ramsden, Tim. 2009. Border-Line Insanity: A National Serviceman's Story. Alberton: Galago.
# Alfons Vinyals i Roig

Alfons Vinyals i Roig (Vilanova i la Geltrú, 6 de novembre de 1860 - 15 de gener de 1943) fou un pintor català.
Fill de Josep Vinyals i Gassó, va rebre les primeres lliçons com a pintor de la mà de Joan Ferrer Miró. La seva formació la va acabar de completar a l'Escola de Llotja de Barcelona, a Itàlia i a París. Fou professor de dibuix a l'Escola d'Arts i Oficis i al col·legi Samà. Formà part de la Junta de Patronat de la Biblioteca Museu Víctor Balaguer des de 1903, de la qual fou president des de 1928 fins a la Guerra Civil.
Destacà en el dibuix, l'aquarel·la i l'oli. El seu tema predilecte fou la figura, alternant amb natures mortes, paisatges i algun retrat. Entre la seva producció sobresortí en el tapís com a figurista en composicions històriques, tractades amb fantasia, segons la influència de l'acadèmia vuitcentista.
Se li coneix poca obra. A banda d'algunes obres obtingudes per donacions posteriors, la Biblioteca Museu Víctor Balaguer actualment conserva tres quadres donats pel mateix pintor: el Bon catador (1880), que consisteix en el retrat d'un home gran amb un got a la mà; l'interior de l'estudi d'un pintor (1888) i el retrat d'Antoni de Samà Urgellés (1893).

## Referències

* ↑ Puig Rovira, Francesc X. Diccionari Biogràfic de Vilanova i la Geltrú. Vilanova i la Geltrú: El Cep i la Nansa, 2003. ISBN 9788485960835.
# Vitrivka

Vitrivka (en (ucraïnès): Вітрівка) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 27 habitants. Pertany al districte rural de Saki. Fins al 1948 la vila es deia Boz-Oglu-Gross.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Arquitectura General per a Enginyeria de Textos

General Architecture for Text Engineering o GATE és un conjunt d'eines Java desenvolupat originalment a la Universitat de Sheffield a partir de 1995 i ara utilitzat a tot el món per una àmplia comunitat de científics, empreses, professors i estudiants per a moltes tasques de processament del llenguatge natural, inclosa l'extracció d'informació en moltes llengües.
El 28 de maig de 2011, 881 persones es troben a la llista de correu dels usuaris de la porta a SourceForge.net, i s'han registrat 111.932 descàrregues de SourceForge des que el projecte es va traslladar a SourceForge el 2005. El document "GATE: A framework and graphical development environment for robust NLP tools and applications" ha rebut més de 2000 cites des de la seva publicació (segons Google Scholar). Els llibres que cobreixen l'ús de GATE, a més de la Guia d'usuari de GATE, inclouen "Building Search Applications: Lucene, LingPipe, and Gate", de Manu Konchady, i "Introduction to Linguistic Annotation and Text Analytics". de Graham Wilcock.
La comunitat i la recerca de GATE ha participat en diversos projectes de recerca europeus, com ara: Transitioning Applications to Ontologies, SEKT, NeOn, Media-Campaign, Musing, Service-Finder, LIRICS i KnowledgeWeb.
GATE inclou un sistema d'extracció d'informació anomenat ANNIE (A Nearly-New Information Extraction System) que és un conjunt de mòduls que inclou un tokenizer, un nomenclàtor, un divisor de frases, una part de l'etiquetatge de parla, un transductor d'entitats amb nom i un etiquetador de correferència. ANNIE es pot utilitzar tal com és per proporcionar una funcionalitat bàsica d'extracció d'informació o proporcionar un punt de partida per a tasques més específiques.
S'inclouen connectors per a l'aprenentatge automàtic amb Weka, RASP, MAXENT, SVM Light, així com una integració LIBSVM i una implementació interna de perceptron, per gestionar ontologies com WordNet, per consultar motors de cerca com Google o Yahoo, per a part de l'etiquetatge de veu. amb Brill o TreeTagger, i molts més. També hi ha disponibles molts connectors externs, per gestionar, per exemple, tuits.

## Referències

* ↑ Languages mentioned on https://gate.ac.uk/gate/plugins/ include Arabic, Bulgarian, Cebuano, Chinese, French, German, Hindi, Italian, Romanian and Russian.
* ↑ «GATE» (en anglès). [Consulta: 17 desembre 2016].
* ↑ "GATE: A framework and graphical development environment for robust NLP tools and applications", by Cunningham H., Maynard D., Bontcheva K. and Tablan V. (In proc. of the 40th Anniversary Meeting of the Association for Computational Linguistics, 2002)
* ↑ «GATE.ac.uk - sale/tao/split.html» (en anglès). [Consulta: 17 desembre 2016].
* ↑ Konchady, Manu. Building Search Applications: Lucene, LingPipe, and Gate. Mustru Publishing. 2008.
* ↑ Wilcock, Graham. Introduction to Linguistic Annotation and Text Analytics (en anglès). Morgan & Claypool Publishers, 1 gener 2009. ISBN 9781598297386.
* ↑ «GATE.ac.uk - wiki/twitie.html» (en anglès). [Consulta: 17 desembre 2016].
# Plutó (geologia)

* Si cerqueu altres usos, vegeu Plutó.
Un plutó és una massa de roca magmàtica que, procedent de grans fondàries, s'ha obert pas entre les roques suprajacents, consolidant-se posteriorment abans d'arribar a la superfície. Un plutó forma una intrusió molt gran de fins diversos km, deins la roca encaixant. La majoria de les vegades el magma s'ha solidificat a fondàries de fins a 10 km, circumstància que és la causa que només siguin visibles en aquells casos en què tot el mantell de roca que els cobria ha estat eliminat per l'erosió. Els plutons més característics són els sills, els batòlits i els lacòlits.

## Referències

* Young, Davis A. (2003) Mind Over Magma: the Story of Igneous Petrology, Princeton University Press, ISBN 0-691-10279-1
* Glazner, Bartley, Coleman, Gray, Taylor, Are plutons assembled over millions of years by amalgamation from small magma chambers?, GSA Today: Vol. 14, No. 4, pp. 4-11
# Joan Ferrando

Joan Ferrando és el nom dels següents personatges:
* Joan Ferrando i Castillo (1923 - 1995), jugador de bàsquet català.
* Joan Ferrando Fenoll (n.1981), entrenador de futbol català.
# Ivan Vidav

Ivan Vidav (Opicina, 17 de gener de 1918 - Ljubljana, 6 d'octubre de 2015) va ser un matemàtic eslovè.
Tot i haver nascut a tocar de Trieste (avui Italia, però aleshores Imperi Austrohongarès), va créixer a Maribor, al nord de l'actual Eslovènia, on va ser escolaritzat. En acabar els estudis secundaris el 1937, va ingressar a la universitat de Ljubljana, en la qual es va obtenir el doctorat en matemàtiques el 1941 amb una tesi dirigida per Josip Plemelj. El 1943 va començar la docència a la universitat de Ljubljana, que ja no va deixar fins a la seva retirada el 1986, quan va passar a ser professor emèrit.
Vidav va publicar una desena de llibres de text i monografies i un bon nombre d'articles científics. Durant molts anys va ser l'ànima del departament de matemàtiques de la universitat. Entre les seves aportacions més notables es troben el teorema de Palmer-Vidav i les caracteritzacions geomètriques de les C*-àlgebres.

## Referències

* ↑ Globevnik, 2015, p. 180.
* ↑ Hladnik, 2015, p. 184.
* ↑ Hladnik, 2016, p. x.
* ↑ Matjaž et al., 2008, p. 1 i ss..
* ↑ Palmer, 2001, p. 950.
* ↑ Doran i Belfi, 1986, p. Cap. 8.

## Bibliografia

* Doran, Robert S.; Belfi, Victor A. Characterizations of C*-Algebras (en anglès). Marcel Dekker, 1986. ISBN 0-8247-7569-4.
* Globevnik, Josip «V spomin akademiku Ivanu Vidavu (1918-2015)» (en eslovè). Obzornik za matematiko in fiziko, Vol. 62, Num. 5, 2015, pàg. 180-183. ISSN: 0473-7466.
* Hladnik, Milan «Razmišljanja o profesorju Ivanu Vidavu» (en eslovè). Obzornik za matematiko in fiziko, Vol. 62, Num. 5, 2015, pàg. 183-187. ISSN: 0473-7466.
* Matjaž, Omladič; Dobovišek, Mirko; Hladnik, Milan; Kramar, Edvard; Petkovšek, Marko; Strle, Sašo; Bensa, Vladimir. Ivan Vidav : 90 Let : Jubilejni Zbornik (en eslovè). DMFA - založništvo, 2008. ISBN 9789612122034.
* Palmer, Theodore. Banach Algebras and the General Theory of *-Algebras (en anglès). Cambridge University Press, 2001. ISBN 0-521-36638-0.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Ivan Vidav» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Hladnik, Milan. «Selected bibliography for Ivan Vidav». MacTutor, 2016. [Consulta: 25 novembre 2022]. (anglès)
* Pirnat, Stanislav. «Ivan Vidav». Stanislav Pirnat, 2016. [Consulta: 25 novembre 2022]. (eslovè)
# Fouché: Retrat d'un home polític

Fouché: Retrat d'un home polític és el nom de la biografia escrita per Stefan Zweig en 1929 sobre Joseph Fouché. Ha estat publicada en català per Quaderns Crema i traduïda a nombroses llengües.
Com explica el mateix Zweig, la base documental està en la premiada obra sobre Fouché escrita per Louis Madelin. Considerava que la figura del polític havia estat mal entesa i el fascinava el caràcter ambivalent del personatge, que el feia mereixedor de grans crítiques ja en vida i de retrats freqüents en la posteritat. Fouché representa les aplicacions de Nicolau Maquiavel a l'edat contemporània, una figura pragmàtica que no aspira a ser un heroi sinó a la supervivència en un entorn complicat, encara que sigui canviant d'ideologia o d'aliats. Esdevé un testimoni privilegiat dels canvis de règim de França i el record del passat en cada període. També actua com a antagonista de Napoleó Bonaparte.
Zweig, com en altres biografies, prescindeix d'un relat estrictament cronològic per apropar-se a la personalitat íntima del protagonista. Fouché: Retrat d'un home polític és una de les seves obres més conegudes després del llibre dedicat a Erasme. Com s'indica al subtítol, el que vol destacar és com adapta la seva moral i accions a la política. Zweig pensava que aquest tipus d'homes havien influït molt més del que es pensava a la història europea però el seu caràcter i les accions secretes no havien destacat la seva figura a ulls populars.

## Referències

* ↑ Moreno Claros, Luis Fernando. «Fouché. Retrato de un hombre político». El País. [Consulta: 6 octubre 2016].
# Aisey-et-Richecourt

Aisey-et-Richecourt és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 111 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Aisey-et-Richecourt era de 111 persones. Hi havia 43 famílies, de les quals 16 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 15 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 60 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 56 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 48 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 5 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 34 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Aisey-et-Richecourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 4 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 20 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 8 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 16 | 15 a 19 | 12 |
| 12 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 69 persones, 56 eren actives i 13 eren inactives. Les 56 persones actives estaven ocupades(32 homes i 24 dones).. De les 13 persones inactives 1 estava jubilada, 9 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària i 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola.
L'any 2000 a Aisey-et-Richecourt hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Aisey-et-Richecourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Aisey-et-Richecourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Armiansk

Armiansk (ucraïnès: Армянськ; tàtar: Ermeni Bazar, rus: Армянск) és una ciutat de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna. La seva població s'elevava a 22.286 habitants el 2014. Està situada al nord de la península, en l'istme de Perekop entre la mar Negre i la mar de Sivaix. A través d'ella passa el canal de Crimea del Nord provinent d'Ucraïna. A més a la ciutat hi ha una estació de tren del ferrocarril Kherson-Djankoi.

## Història

Armiansk va ser fundada al principis del segle xviii per armenis i grecs vinguts d'Or Qapi - avui la localitat de Perekop. La ciutat es va anomenar Ermeni Bazar fins a 1921.

## Població

Evolució demogràfica :
| 1926 | 1939 | 1989 | 2001 | 2006 | 2014 |
| 2.670 | 3.975 | 24.833 | 24.508 | 22.900 | 22.286 |

## Notes i referències

* ↑ Статистичний збірник «Чисельність наявного населення України» на 1 січня 2015 року (PDF Arxivat 2018-07-13 a Wayback Machine., XLS)

## Enllaços externs

* Armiansk en WikiMapia
# Metodi de Patara

* Per a altres significats, vegeu «Metodi».
Metodi de Patara o d'Olimpos o Metodi Eubuli (llatí: Methodius Patarensis o Eubulius, grec antic: Μεθόδιος; Lícia, ca. 250 - Calcis, Eubea, 311) va ser un bisbe grec, autor eclesiàstic i teòleg. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes i considerat com un dels Pares de l'Església.

## Biografia

Hi ha poques dades biogràfiques, procedents de De viris illustribus de Jeroni d'Estridó. Nascut a Lícia (Àsia Menor), va serbisbe a Olimp, i potser a Patara (ambdues a Lícia) i a Tir (a Fenícia). Tenia una cultura filosòfica àmplia, i era un autor teològic prolífic, especialment en les disputes contra les tesis herètiques d'Orígenes, com la que deia que el cos dels ressuscitats no seria el mateix que el que tenien en vida, o la de l'eternitat del món. La filosofia de Plató el va influir i va fer interpretacions al·legòriques de la Bíblia.
L'enciclopèdia Suides diu que va morir màrtir a Calcis al començament del segle iv, durant les últimes persecucions.

## Obres escrites

L'obra més coneguda és El banquet de les deu verges, a imitació d'El banquet de Plató, juntament amb l'obra Del lliure albiri i De la resurrecció.
Va escriure:
* 1. Περὶ Ἀναστάσεωος, De Resurrectione
* 2. Περὶ τῶν γενετῶν, De Creatis
* 3. Περὶ Αὐτεξουσίον καὶ πόθεν τὰ κακὰ, De Libro Arbitrio
* 4. Περὶ τῆς ἀγγελομιμήτου παρθενείας καὶ ἁγνείας, De Angelica Virginitate et Castitate
* 5. Oratio de Simeone et Anna, seu In Festum Occursus et Purificationis B. Mariae
* 6. Λόγος περὶ Μαρτύρων, Sermo de Martyribus
* 7. Εἰς τὰ, In Ramos Palmarum
* 8. Libri adversus Porphyrium
* 9. De Pythonissa contra Origenem
* 10. Commentarii in Cantica Canticorum
* 11. Ξένων
El llibre De Revelatione se li ha atribuït però és més probable que sigui una obra de Metodi II de Constantinoble.

## Referències

* ↑ Smith, William; H. Wace (eds.). A Dictionary of Christian Biography, Literature, Sects and Doctrines During the First Eight Centuries, vol. III. Londres: John Murray, 1887, p. 909.
* ↑ «Writings of Methodius». The Writings of Methodius, Alexander of Lycopolis, Peter of Alexandria : and several fragments. [Consulta: 27 setembre 2022].

## Bibliografia

* Katharina Bracht (ed.). Methodius of Olympus: State of the Art and New Perspectives. Berlin: Walter de Gruyter, 2017. ISBN 9783110441093

## Enllaços externs

* «Saint Methodius of Olympus» Catholicsaints.info (anglès)
# Pluvigner

Pluvigner (en bretó Pleuwigner) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 6.315 habitants. El 9 de novembre de 2006 el consell municipal va aprovar la carta Ya d'ar brezhoneg. A l'inici del curs 2007 el 9,4% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | - | - | - | - | 4.534 | - | - | - |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | - | 4.669 | - | - | - | - | - |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| - | - | 5.512 | - | - | 5.410 | - | 5.256 | 4.793 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 4.602 | 4.494 | 4.537 | 4.725 | 4.872 | 5.428 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Guigner Le Henanff | |

## Personatges il·lustres

* Job Le Bayon, dramaturg bretó del segle xix.

## Agermanaments

* Cahirciveen (Irlanda), des de 1984

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
* ↑ Pluvigner sur le site de l'Insee
# Passerell del Iemen

El passerell del Iemen (Linaria yemenensis) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) proper al passerell comú, habitual als Països Catalans.

## Descripció

* Fa uns 13 cm de llargària. Potes i bec gris fosc.
* Coll i gola grisos, estenent-se fins al pit, on es torna més clar. Parts inferiors de color marró clar, gairebé beix. Parts superiors de color marró amb ratlles més fosques. Ales de color marró amb puntes negres. Cua de color negre.

## Hàbitat i distribució

Matolls de les muntanyes de l'oest del Iemen i d'Aràbia Saudí.

## Referències

* ↑ «Passerell del Iemen». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Fontanita

La fontanita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom en honor de François Fontan (1942-2007), mineralogista i expert en pegmatites de la Universitat de Tolosa, França.

## Característiques

La fontanita és un carbonat de fórmula química Ca(UO₂)₃(CO₃)₄·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1991. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Reial Institut Belga de Ciències Naturals, a Brussel·les, Bèlgica, amb el número d'identificació RC4216.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fontanita pertany a «05.EC - Uranil carbonats, amb proporció UO₂:CO₃ < 1:1 - 1:2» juntament amb els següents minerals: metazel·lerita i zel·lerita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la zona d'oxidació del dipòsit d'urani de Rabejac, a la localitat de Lodève del departament d'Hérault, a Occitània, França, on sol trobar-se associada a la uranofana i a la bil·lietita. També ha estat descrita a la mina Bukov del dipòsit de Rožná, a la regió de Vysočina, a la República Txeca. Es tracta dels dos únics indrets on ha estat trobada aquesta espècie.

## Referències

* ↑ «Fontanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 maig 2017].

## Enllaços externs

* Imatge de cristalls de fontanita