OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gai Senti

* Per a altres significats, vegeu «Gai Senti Saturní».
Gai Senti Saturní (en llatí Caius Sentius Saturninus) va ser un magistrat i militar romà dels segles II i I aC. Formava part de la gens Sèntia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser propretor romà de Macedònia durant la guerra social a principis de l'any 90 aC, i va mantenir el càrrec probablement algun temps després.
Va derrotar els tracis que havien envaït la seva província amb un gran exèrcit manats pel rei Sotim (Sothimus). El temps exacta durant el qual va governar Macedònia és incert però no va poder ser nomenat abans del 92 aC i encara governava el 88 aC, si el que diu l'Epítom de Titus Livi és cert. Els autors antics l'anomenen només Gai Senti, i el cognom Saturní li va ser donat posteriorment però no hi ha seguretat que el portés.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/733?rgn=full+text;view=image;q1=SaturninusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 725. ]
# Vaticà (malnom)

Vaticà (en llatí Vaticanus) va ser un agnomen romà derivat del turó Vaticà. De la mateixa manera es van originar altres noms, com ara Aventinense (de l'Aventí), Celiomontà (del turó Celi) o Esquilí (de l'Esquilí).
El van portar principalment Tit Romili Roc, cònsol l'any 455 aC, membre del primer decemvirat. I també Publi Sesti Capitolí, cònsol l'any 452 aC i tanmateix membre del primer decemvirat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1233.
Viccionari
# Museu de Chiado

El Museu Nacional d'Art Contemporani - Museu del Chiado (en portuguès: Museu Nacional d'Art Contemporânea - Museu do Chiado) és un museu d'art de Lisboa (Portugal), inaugurat el 1911.
Amb l'incendi del Chiado del 25 d'agost de 1988 es van retirar les obres d'art preventivament i es va abordar una remodelació en profunditat, en col·laboració amb el govern francès i un projecte de renovació dels espais de Jean-Michel Wilmotte, que va ser reinaugurat el 12 de juliol de 1994. La principal col·lecció del museu és de pintures de 1850-1950.
Les pintures i escultures, exposades en dotze sales, cadascuna centrada en un tema diferent, il·lustren el desenvolupament del romanticisme fins al modernisme. Majoritàriament, les obres són portugueses, a vegades amb influències d'altres països, com en el cas dels paisatgistes del segle xix, que van tenir contactes amb l'Escola Francesa de Barbizon. Entre els artistes representats hi ha António Silva Porto, António Carneiro, António Soares dos Reis, Miguel Ângelo Lupi, Columbano Bordalo Pinheiro, Amadeo de Souza Cardoso, Abel Manta, Dórdio Gomes, Adriano Sousa Lopes, José de Almada Negreiros, Nadir Afonso, Mário Eloy, Augusto Eloy, Mário Augusto de Miranda, entre d'altres.

## Referències

* 1 2 3 4 «National Museum of Contemporary Art». euroveloportugal.com. EuroVelo Portugal. [Consulta: 31 març 2018].
* ↑ «MNAC: History». www.museuartecontemporanea.gov.pt.
* 1 2 «MNAC: Colection». www.museuartecontemporanea.gov.pt. [Consulta: 14 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2015-03-20 a Wayback Machine.
# Museu de Covadonga

El museu de Covadonga és una institució museística de Belles Arts situada a Covadonga, al municipi de Cangues d'Onís (Astúries). Va ser creat el 1918 i és de titularitat privada, pertany al capítol del Santuari de Covadonga, que depèn de l'Arquebisbat d'Oviedo.
El museu conserva objectes artístics com pintures, gravats, fotografies, talles, peces d'orfebreria, ceràmica, joies i altres objectes de caràcter religiós, que mostren la història i transformació del santuari des del segle VIII, amb l'inici de la monarquia asturiana, fins a l'actualitat. Algunes peces destacades són la corona de la Verge de Covadonga i el Nen (1918), de Félix Granda Buylla o un Crist de marfil d'estil manierista del segle XVI que va pertànyer a sant Francesc de Paula. També conserva una de les quatre còpies existents del llibre sobre la història de Covadonga, anomenat Spelunca B. Mariae de Covadonga in Asturiis Hispaniarum Montibus, editada a Brussel·les el 1635.
Després d'estar un temps tancat, el 2018 va reobrir, amb motiu del programa de centenaris del Govern d'Astúries. Durant l'acte es van presentar les 17 pintures dels reis asturians pertanyents a la Sèrie Cronològica dels Reis d'Espanya, restaurades per a l'ocasió i dipositades a Covadonga per part del Museu del Prado, que n'és el propietari.

## Referències

* 1 2 «Museo de Covadonga» (en castellà). Directorio de museos y colecciones de España. Ministeri de Cultura i Esport. [Consulta: 20 febrer 2021].
* 1 2 «El Muséu de Cuadonga yá acueye ente los sos fondos el llibru más antiguu sobre'l santuariu» (en asturià). Europa Press, 08-05-2019.
* ↑ «El Museo de Covadonga, un espacio con obras de gran valor histórico» (en castellà). Turismo Asturias. [Consulta: 20 febrer 2021].
* ↑ «El Museo de Covadonga reabre para mostrar los cuadros restaurados de la serie de los reyes asturianos». Europa Press, 14-06-2018.
# Mugilogobius cavifrons

Mugilogobius cavifrons és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Pacífic occidental.

## Referències

* ↑ «Mugilogobius cavifrons» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Ginger Productions

Ginger Productions, al costat de STV Productions, forma part del braç de producció de la xarxa del STV Group plc. Amb seu a Waterhouse Square (Londres),, l'empresa se centra en la programació d'entreteniment i entreteniment factual. Ginger fou adquirida com a part de l'adquisició de STV del grup de mitjans de Ginger Media Group el 1999.
Ginger Productions ha creat TFI Friday, The Priory i Don't Forget Your Toothbrush – que és un format que es pot trobar arreu del món - Detox Camp i Celebrity Detox Camp (Channel 5) van atraure l'atenció de la nació sobre el tractament extremament holístic d'ènemes de cafeïna a Tailàndia. Fou seguit el 2005 amb Extreme Celebrity Detox per Channel 4, que reptava celebritats a provar alguns dels règims de desintoxicació més inusuals i desafiants oferits. The Tribute to the Likely Lads per ITV protagonitzat per Ant & Dec. Don't Drop the Coffin (ITV). Aquesta sèrie seguia les activitats quotidianes d'un equip d'empresaris del sud de Londres i va ser un dels programes que més es va parlar el 2003.
Ginger Productions també és responsable del multiguardonat Cannibals and Crampons per BBC One, que va ajudar a impulsar la carrera de Bruce Parry. Altres programes de Ginger Productions són The True Story of Ferrari per BBC 1, i la sèrie dramàtica per Channel 4 Lock Stock..., basada en la pel·lícula de gàngsters de Londres.
El 2005, Ginger va començar a produir Jack Osbourne: Adrenaline Junkie, una sèrie documental per ITV2. L'equip filma Jack arreu del món mentre intenta reptes. La sèrie ha estat venuda a 12 països, inclosos Nova Zelanda, Corea i Discovery Travel als Estats Units. Fins a la data, s'han emès quatre temporades d' Adrenaline Junkie per ITV2. El 2006 Ginger Productions va fer un altre show per ITV2, protagonitzada per la germana de Jack Osbourne, Kelly Osbourne: Turning Japanese. Altres títols programats han estat Whatever, un show diari per a Sky1 i Take Me to the Edge, un reality per Virgin1.

## Referències

* ↑ Ginger Productions a beta.companieshouse.gov.uk
* ↑ Media sale nets Chris Evans a £75m 'divvy', The Guardian, 14 de gener de 2000

## Enllaços externs

* Ginger Productions (Redirigeix a STV Productions)
# Mota de Mossellons

La Mota de Mossellons era un castell medieval d'estil romànic del segle x situat en el poblat de Mossellons, actualment del municipi d'Elna, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Era situada a uns 50 metres del Camí de Carlemany i a pocs metres de l'antic camí que unia el poble de Vila-rasa i l'estany de Sant Nazari amb Elna. Actualment quedaria a uns 500 metres a llevant del Mas Ermengol. Hi existia l'església de Santa Maria de Mossellons.
Mossellons és documentat des del 914, i el 1050 és tornat a citar, ara com a alou. Era el centre d'un petit domini tributari dels senyors de Canet, ja des d'abans que aquests esdevinguessin vescomtes. La família Mossellons és documentada al segle xiii: Guillem de Mossellons (1211) i Bernat de Mossellons (1260).
Mossellons és esmentat com a cellera el 1266, que pot correspondre a la mota o a un espai sota seu. El castell apareix en un document del 1306, quan Guillem de Puig esmenta el seu castell de Mossellons, i el 1312, quan Pere de Puig, tots dos amb la categoria de donzells, confirma tenir el castell de Mossellons en feu de Guillem de Canet. En el document del 1266 s'hi esmenten dos carrers clarament definits, un amb el nom d'un propietari (Trules), i l'altre com a carrer del Fossat.
En l'actualitat no sembla reconèixer-s'hi res, però hi ha una descripció anònima del segle xix que en parla: el recinte, d'acord amb el qual hom pot jutjar pels vestigis de murs que encara hi ha, formava un quadrilàter irregular d'aproximadament vint metres de costat. Relata també l'existència de restes d'obra i d'un pou. En un cadastre d'època napoleònica hi ha un traç puntejat que dibuixa una el·lipse bastant arrodonida.
En els darrers anys nombroses obres d'anivellament n'han fet desaparèixer tota mena de rastre.

## Bibliografia

* Castellví, Jordi; Bolòs i Masclans, Jordi. «Castells i edificacions militars del Rosselló anteriors al 1300: Elna». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.
* Catafau, Aymat. Les celleres et la naissance du village en Roussillon Xe-XVe siècles. Perpinyà: Presses universitaires de Perpignan, Éditions Trabucaire, 1998 (Études). ISBN 9782905828972.
* Kotarba, Jérôme; Castellvi, Georges; Mazière, Florent [directors]. Les Pyrénées-Orientales 66. París: Académie des Inscriptions et Belles-Lettres. Ministère de l'Education Nationale. Ministère de la Recherche. Ministère de la Culture et de la Communication. Maison des Sciences de l'Homme, 2007 (Carte Archeologique de la Gaule). ISBN 2-87754-200-5. .

## Referències

* ↑ «Indret on era emplaçat el lloc de Mossellons, en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2015-12-24. [Consulta: 23 desembre 2015].
* ↑ Castellví i Bolòs 1993.
# Mota de Tanyeres

La Mota de Tanyeres era una mota, fortificació militar medieval, del terme comunal de Perpinyà, a la comarca del Rosselló (Catalunya Nord).
Era situada en el sector nord-est del terme comunal de Perpinyà, a prop i al nord de la Tet. En aquest lloc hi havia el poble de Tanyeres, amb l'església de Sant Genís de Tanyeres, actualment desapareguda, igual que el poble al qual pertanyia.

## Història

El 901 està documentada una villa Taxonarias, amb l'església de Sant Genís. El 934 consta com a villa Texnarias, i hi consten drets del bisbe d'Elna i del senyor de Salses. El 1119 consta una família cognominada Tanyeres. El 1309 és esmentada la Mota de Tanyeres en un document: Guillem Ferran, habitant del puig de Sant Jaume de Perpinyà, deixa en testament la mota i el bosc adjacent a la seva muller. En aquell moment ja no era residència senyorial. La mota degué ser habitada entre els segles xi i xiii. Fins al segle xvi encara és esmentada la mota en diversos documents, i el 1582 Bernat Paulet i de Vivers, senyor del lloc, terme i mota de Tanyeres mana fer una torre d'angle en el seu mas de Tanyeres. Aquest mas és el que ara s'anomena Mas de Bearn.

## La Mota

Com la major part de les altres motes rosselloneses, era un turó artificial enmig del pla, damunt del qual s'alçava la fortificació. Els cadastres antics permeten veure que era a prop al sud-est del mas, però no se n'ha conservat ni rastre.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «113-Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Castellví, Jordi; Bolòs i Masclans, Jordi. «Perpinyà. Mota de Tanyeres». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ Lloc on era la Mota de Tanyeres en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Castellví i Bolòs, 1993.
* ↑ Ponsich, 1993.
# Giovanni Domenico Maraldi

Giovanni Domenico Maraldi també conegut amb el seu nom en francès Jean-Dominique Maraldi (Perinaldo, 17 d'abril de 1709 – 14 de novembre de 1788), fou un astrònom nascut a Itàlia nebot de Giacomo F. Maraldi.
Nasqué a Perinaldo, Ligúria. Maraldi anà a Paris El 1727 on fou membre de l'Acadèmia Francesa de les Ciències el 1731. Durant la seva estada, mentre observava el cometa De Chéseaux amb Jacques Cassini el 1746, descobrí dues nebuloses estel·lars, que posteriorment resultaren cúmuls globulars, els coneguts com a M15 i M2. Maraldi es retirà a Perinaldo Itàlia el 1772. El 1935 s'anomenà el cràter lunar Maraldi en honor seu i del seu oncle.
# NCA

NCA té els següents significats:
* Zona de conservació de l'Ngorongoro (del seu nom en anglès Ngorongoro Conservation Area), àrea protegida, Patrimoni de la Humanitat, ubicada a Tanzània
* Nueva Canarias, partit polític de les Illes Canàries
* BBC NCA (acrònim de BBC News and Current Affairs), divisió d'informatius de la BBC
* North Central Association, associació regional d'universitats dels Estats Units
* Nivell de condensació per ascendència, nivell on es condensa l'aire en ascendència
* NCA també és el codi del COI per a Nicaragua
# NBQ

NBQ són les sigles de "nuclear, biològic, químic", comunament utilitzats per referir-se a les unitats militars o civils encarregades de combatre amenaces d'aquesta classe, o l'amenaça en si mateixa. També és comú l'acrònim ABQ (atòmic, biològic, químic) o l'anglosaxó NBC (nuclear, biological, chemical).

## Espanya

El Regiment NBQ 'València' número 1, pertanyent a l'Exèrcit de Terra i creat l'1 de març de 2005, és la unitat més important encarregada de la defensa enfront d'atacs nuclears, radiològics, biològics o químics. L'ensinistrament més important per combatre aquesta amenaça és el denominat "Exercici Aixeta", encomanat a l'Exèrcit de Terra. A Espanya l'ús de les sigles NRBQ -Nuclear, Radiològic, Bacteriològic i Químic- ha substituït a les tradicionals NBQ. El Cos Nacional de Policia, la Guàrdia Civil i els Mossos d'Esquadra compten amb unitats NRBQ pròpies. La Unitat Militar d'Emergències i fins i tot altres serveis d'emergències també compten amb ensinistrament NRBQ.

## Vegeu també

* Armes de destrucció massiva
* Vestit NBQ

## Referències

* ↑ El Regiment 'València' nº 1 obre la 'Aixeta' a la defensa NBQ. Exèrcit de Terra. [Consulta 01-12-2011]. (castellà)
* ↑ UME, Entrenament CBRN. Ministeri de Defensa. [Consulta 01-12-2011]. (castellà)
* ↑ Àrea de Desactivació d'Artefactes Explosius TEDAX-NRBQ. Generalitat de Catalunya Arxivat 2011-09-18 a Wayback Machine.. [Consulta 01-12-2011].
# Governació de Nínive

La governació o muhàfadha de Nínive —àrab: محافظة نينوى, muḥāfaẓat Nīniwà— és una província o muhàfadha iraquiana creada sota el règim de Saddam Hussein el 1976, per mitjà de la divisió de la província o governació de Mossul en dues governacions: la governació de Dahuk i la de Nínive. La seva capital és la ciutat de Mossul.
# George Panikulam

George Panikulam (Puthenchira, Kerala, 26 d'octubre de 1942) és un religiós de l'Església Catòlica Sírio-Malabar i diplomàtic de la Santa Seu, que ha estat nunci apostòlic a diversos estats.
Fou ordenat sacerdot l'11 de març a 1967 pel bisbe de Trichur. va exercir com a vicari parroquial en la Catedral i a la diòcesi d'Irinjalakkuda. Després va estidoar teologia a la Pontifícia Universitat Gregoriana, Dret Canònic al Pontifici Institut Oriental, i Sagrada Escriptura al Pontifici Institut Bíblic de Roma. En 1979 va ingressar al servei diplomàtic de la Santa Seu i fou adscrit a les nunciatures del Canadà (1979-1982), Veneçuela (1982-1984), Alemanya (1984-1996), i en la Representació de la Santa Seu davant l'ONU a Nova York (1996-2000).
En 2000 va ser nomenat per Joan Pau II arquebisbe titular de Caudium i nunci apostòlic a Hondures. El 2003 deixà el càrrec per ocupar la nunciatura de Moçambic. En 2008 fou nomenat nunci apostòlic a Etiòpia, Somàlia i Djibouti, així com representant especial a la Unió Africana.
El 14 de juny de 2014 el papa Francesc el va nomenar nunci apostòlic a Uruguai.

## Referències

* ↑ biografia al web de la Conferència Episcopal d'Uruguai
* ↑ El indio George Panikulam, nuevo nuncio apostólico en Uruguay Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine., elpais.com
# Movimiento Popular Democrático

El Movimiento Popular Democrático («Moviment Popular Democràtic», MPD) és un partit polític de l'Equador sorgit com a moviment polític del Partido Comunista Marxista Leninista del Ecuador (PCMLE). Es va crear el 1978 durant el segon congrés nacional del PCMLE, amb la intenció de formar una organització política que permetés canalitzar electoralment les tendències marxistes del país.
Els seus principals fronts són:
* Front sindical, amb la Unión General de Trabajadores de Ecuador (UGTE)
* Front indígena, amb la Federación Ecuatoriana de Indígenas
* Front estudiantil, amb la Federación de Estudiantes de Secundaria
* Front universitari, amb la Federación de Estudiantes Universitarios i dins d'ella el Movimiento de Izquierda Universitaria
* Front de mestres i ensenyants, amb la Unión Nacional de Enseñantes
Té, a més a més, una organización juvenil anomenada Juventud Revolucionaria de Ecuador.
Aquestes organitzacions vinculades al PCMLE, junt amb la Central Unitaria de Comerciantes Minoristas y Trabajadores Autónomos del Ecuador (CUCOMITAE), Unión de Campesinos de Ecuador (UCAE), Federación Unitaria Nacional del Seguro Social Campesino, Confederación de Mujeres Ecuatorianas por el Cambio - CONFEMEC, Confederación Ecuatoriana de Organizaciones Sindicales Libres (CEOSL), Asociación Latinoamericana de Derechos Humanos (ALDHU), FDSE, Federación Nacional de Asociaciones Judiciales del Ecuador (FENAJE), Central Ecuatoriana de Organizaciones Clasistas (CEDOC), Juventudes Negras del Ecuador y FUT-Frente Unitario de Trabajadores i algunes altres (sindicals, indígenes, jubilats....) formen l'anomenat Frente Popular.
* Movimiento Democrático Popular
* Juventud Revolucionaria de Ecuador
* Federación Ecuatoriana de Indígenas
* Unión General de Trabajadores de Ecuador (UGTE)
* Federación de Estudiantes de Secundaria de Ecuador
* Federación de Estudiantes Universitarios
* Movimiento de Izquierda Universitaria
* Unión Nacional de Enseñantes
* Frente Popular
# Gnathopogon javanicus

Gnathopogon javanicus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gnathopogon notacanthus

Gnathopogon notacanthus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ «Gnathopogon notacanthus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Yue, P., 1998. Gobioninae. p. 232-389. A: Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Vebret

Vebret és un municipi del departament francès de Cantal a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# Vas sanguini

Els vasos sanguinis són part del sistema circulatori i transporten la sang pel cos. Els vasos més importants són els capil·lars, que permeten l'intercanvi d'aigua i substàncies entre la sang i els teixits.
Els vasos sanguinis són conductes tubulars, d’un diàmetre variable que oscil·la entre algunes mil·lèsimes de mil·límetre i alguns centímetres, la funció dels quals és transportar i distribuir la sang des del cor cap als teixits i viceversa. Segons la funció i les característiques morfològiques, hom diferencia tres menes de vasos sanguinis: les artèries, els capil·lars i les venes.
Les artèries s’encarreguen de dur la sang des del cor fins als teixits de tot l’organisme. El diàmetre de la llum de les artèries oscil·la d’1 mm a 3 cm.
Les parets arterials són formades per tres capes de teixits: la més externa, la túnica adventícia, és una membrana prima constituïda per teixit conjuntiu i fibres elàstiques; la intermèdia, anomenada túnica mitjana o groga, es compon de fibres musculars i elàstiques disposades transversalment; la més interna, denominada túnica íntima, consta de cèl·lules epitelials envoltades de fibres longitudinals elàstiques.

## Vegeu també

* Neoíntima
# Neolamprologus tretocephalus

Neolamprologus tretocephalus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del nord del llac Tanganyika (Àfrica oriental)

## Referències

* 1 2 «Neolamprologus tretocephalus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Neolamprologus. p. 274-294. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.