OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kim Little

Kim Alison Little (Aberdeen, 29 de juny de 1990) és una futbolista escocesa que juga com a extrem al Seattle Reign, a la NWSL dels Estats Units.

## Trajectòria

Little va començar la seva carrera al Hibernian Ladies F.C. 1875 el 2006, en la Premier League Escocesa Femenina. Amb l'Hibernian va debutar en la Lliga de Campions aquest mateix any.
El 2008 va fitxar per l'Arsenal Ladies F.C., d'Anglaterra, on es va consagrar. Amb les gunners va guanyar 5 lligues angleses i va marcar 83 gols en 91 partits en lliga. El 2010 va ser nomenada millor jugadora de la FA, després de ser la màxima golejadora de la lliga.
Després de 6 temporades en l'Arsenal, Little va fitxar en 2014 pel Seattle Reign FC, dels Estats Units.

## Clubs

| Club | País | Any |
| Hibernian Ladies F.C. 1875 | Plantilla:ESC | 2006 - 2008 |
| Arsenal Ladies F.C. | Anglaterra | 2008-2014 |
| Seattle Reign FC | Estats Units | 2014- |

## Gols

Dades actualitzades al 4 de setembre de 2014.
| Club | Partits | Gols |
| Hibernian Ladies F.C. 1875 | Sense data | Sense data |
| Arsenal Ladies F.C. | 93 | 81 |
| Seattle Reign FC | 24 | 17 |

## Internacional

Little va debutar amb la selecció escocesa al febrer de 2007, en un amistós contra Japó.
A data de novembre de 2013 ha marcat 32 gols en 95 partits. Va marcar 2 gols en la repesca (contra Espanya) de la Eurocopa 2013, en la qual Escòcia va ser a punt de classificar-se per primera vegada per a un torneig.
També va jugar amb S.F.F. Regne Unit en els Jocs Olímpics de Londres 2012.

## Referències

* ↑ Perfil a la web de la UEFA
* ↑ Kim Little, premiada en els Premis Femenins. The FA, 29 de juny de 2010
* ↑ Sis jugadores de l'Arsenal convocades per a la plantilla olímpica de Gran Bretanya Arxivat 2017-04-20 a Wayback Machine.. Web de l'Arsenal, 29 de juny de 2012

## Per a més informació

* Caudwell, Jayne (2011), Women's Football in the UK: Continuing with Gender Analyses, Routledge, ISBN 041556087X
* Grainey, Timothy (2012), Beyond Bend It Like Beckham: The Global Phenomenon of Women's Soccer, University of Nebraska Press, ISBN 0803240368
* Scraton, S., Magee, J., Caudwell, J. (2008), Women, Football and Europe: Histories, Equity and Experience (Ifi) (Vol 1), Meyer & Meyer Fachverlag und Buchhandel GmbH, ISBN 1841262250
* Stewart, Barbara (2012), Women's Soccer: The Passionate Game, Greystone Books, ISBN 1926812603
* Williams, Jean (2003), A Game for Rough Girls?: A History of Women's Football in Britain, Routledge, ISBN 0415263387

## Enllaços externs

* Scotland player profile
* Arsenal player profile
* Seattle Reign video profile
# Union Sportive Quillan Haute Vallée

La Union Sportive Quillan Haute Vallée és un club de rugbi a 15 de la població occitana de Quilhan, que juga actualment al Fédérale 3. És un dels pocs clubs francesos, juntament a l'US Carmaux, en haver guanyat el títol nacional de 1a, 2a i 3a divisió.
El 2014, després de baixar a la Federal 3, US Quillan es va fusionar amb el RC Limoux Razès per convertir-se en la Union Sportif Quillan Limoux Haute Vallée de l'Aude, amb l'objectiu de mantenir el club a la Federal 3 i poder lluitar per a pujar a la Federal 2.

## Palmarès

* Campionat de França (Bouclier de Brennus):
** Campió: 1929
** Finalista: 1928 i 1930
* Campionat de França 2a Divisió:
** Campió: 1964
* Campionat de França 3a Divisió:
** Campió: 1955

### Les finals de l'US Quillan

| Data de la final | Vencedorr | Finalista | Resultat | Lloc de la final | Espectadors |
| 6 de maig de 1928 | Section Paloise | US Quillan | 6-4 | Stade des Ponts Jumeaux, Tolosa | 20.000 |
| 19 de maig de 1929 | US Quillan | FC Lézignan | 11-8 | Stade des Ponts Jumeaux, Tolosa | 20.000 |
| 18 de maig de 1930 | SU Agen | US Quillan | 4-0 AP | Parc Lescure, Bordeus | 28.000 |

## Jugadors emblemàtics

* Marcel Baillette
* René Biénès
* Charles Bigot (4 cops internacional des del 1930)
* Amédée Cutzach (1 - 1929)
* Joseph Desclaux
* Louis Destarac
* Jean Galia
* Eugène Ribère Originari de Thuir, el capità de l'equip de l'any 29, va ser també capità de l'équipe de France.
* Jean Bonnet
* Jean-Claude Rouan
* Marcel Soler (1 - 1929)
* Henri Pidoux
* Thierry Février

## Referències

* ↑ «Rugby à XV : Limoux et Quillan se sont mariés» (en francès). LIndépendent, 16-06-2014. [Consulta: 24 juliol 2023].

## Enllaços externs

* (francès) Lloc oficial del club (francès)
* (francès) Lloc no oficial sobre el club Arxivat 2008-07-06 a Wayback Machine.
* (francès) Fitxa del club al Finalesrugby.com Arxivat 2006-06-28 a Wayback Machine.
# Referèndum constitucional de Ruanda de 2003

El referèndum constitucional de Ruanda de 2003 es va celebrar a Ruanda el 26 de maig de 2003. La nova constitució va crear una república presidencial amb un parlament bicambral i va prohibir la incitació a l'odi racial. Va ser aprovada pel 93% dels votants amb una participació del 90%. Després de la seva aprovació es van celebrar les eleccions presidencials el 25 d'agost i les eleccions parlamentàries del 29 al 30 de setembre.

## Resultats

| Opció | Vots | % |
| A favor | 3.132.291 | 93,42 |
| En contra | 220.462 | 6,58 |
| Nuls/en blanc | 119.447 | – |
| Total | 3.472.200 | 100 |
| Votants registrats/participació | 3.863.965 | 89,9 |
| Font: African Elections Database |||

## Referències

* ↑ Elections in Rwanda African Elections Database
# Vall de Loron

La vall de Loron és una vall pirenenca que formà part de l'històric comtat d'Aura, actualment inclòs al departament dels Alts Pirineus, a la regió administrativa Occitània. La seva capital històrica és Bordèras de Loron.

## Geografia
### Situació

La vall es troba al sud-est del departament dels Alts Pirineus, vorejant la frontera franco-espanyola, a l'est de la vall d’Aura i a l’oest de l’ Alta Garona.

### Topografia

Correspon a la conca del Neste du Louron que s’estén uns 25 km entre la carena fronterera i la vall de Gourgs Blancs al sud, i la confluència amb Neste d’Aure a Àrreu, al nord. Es comunica amb la vall d’Aura a l’oest pel coll d’Azet (així com per Àrreu), i amb la vall de Larboust a l'est pel coll de Pèira Sorda.

### Geografia humana

El pastoralisme és una activitat encara present amb la transhumància. Les pedreres de pissarra han estat abandonades.
La llengua regional és el gascó.

### Hidrografia

La vall alta de Louron és una antiga vall glacial, esquitxada de nombrosos llacs. El llac Génos-Loudenvielle es troba al fons de la vall.

### Geografia política

El seu territori comprèn els següents municipis:
* Adervièla e Poshèrgas
* Àrreu,
* Armentèula,
* Avanha,
* Bordèras de Loron,
* Cadaus Devath,
* Cadaus Dessús,
* Estarvièla,
* Genòs,
* Germ,
* Lodenvièla,
* Mont,
* Arrís,
* Vièla de Loron.

### Flora i fauna

La flora i la fauna local són les característiques dels Pirineus i d'una riquesa remarcable, amb espècies rares d'animals com l'isard, el trencalòs, l'almesquera i el voltor comú, i de plantes com l'Androsàce i l'aster dels Pirineus .

## Enllaços externs

* Web de la vall de Louron i la vall d’Aure
* Web de la vall de Louron Arxivat 2013-11-01 a Wayback Machine.
# Karnaphuli

Karnaphuli o també Karnafuli és un riu de Bangladesh que neix a les muntanyes de Chittagong a 22° 53′ N, 92° 27′ E﻿ / ﻿22.883°N,92.450°E﻿ / 22.883; 92.450 i corre al sud-oest durant uns 195 km fins a desaiguar a la badia de Bengala a uns 20 km avall del port de Chittagong situat a la banda dreta. Afluents principals són el Kasalang, Chingri, Kaptai, Rankhiang i Halda. Poblacions destacades a la seva riba són Chandraghona i Rangonia.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Resolució 1610 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1610 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 de juny de 2005. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre la situació a Sierra Leone, el Consell va ampliar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Sierra Leone (UNAMSIL) per última vegada per a sis mesos fins al 31 de desembre de 2005.

## Resolució
### Observacions

En el preàmbul de la resolució, el Consell va subratllar la importància del suport a llarg termini a Sierra Leone per part de les Nacions Unides i la comunitat internacional. El secretari general, Kofi Annan, havia aprovat el calendari de retirada de la UNAMSIL i la necessitat d'una forta presència de les Nacions Unides a Sierra Leone una vegada que hagués sortit. Va donar la benvinguda a la tasca de la Comissió de la Veritat i la Reconciliació i el Tribunal Especial per a Sierra Leone.

### Actes

Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va ampliar el mandat de la UNAMSIL fins a la fi de l'any 2005. Es va demanar al Secretari General que finalitzés els arranjaments d'una presència del sistema de les Nacions Unides a Sierra Leone, i va demanar una transició fluida, ja que les forces de seguretat de Sierra Leone assumirien la seva responsabilitat després de la retirada de la UNAMSIL.
Mentrestant, es va demanar al govern de Sierra Leone que desenvolupés una policia efectiva i sostenible, forces armades, el sistema judicial i penal. El Consell també va demanar a les operacions de les Nacions Unides que treballessin a la regió per millorar la cooperació.

## Referències

* ↑ «Security Council extends Sierra Leone mission for final six months». United Nations, 30-06-2005.
* ↑ Yearbook of the United Nations 2005. 60. United Nations Publications, 2007, p. 276. ISBN 978-92-1-100967-5.
* ↑ «UN Peacekeeping Mission in Sierra Leone Extended». Scoop.co.nz, 01-07-2005.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Guerra Civil de Sierra Leone
* Segona Guerra Civil liberiana

## Enllaços externs

* «Text de la Resolució» (pdf). Nacions Unides.
# George Peabody

George Peabody (Peabody, Massachusetts, 18 de febrer de 1795 - Londres, UK, 4 de novembre de 1869) va ser un financer americà-britànic considerat àmpliament com el "pare de la filantropia moderna".
Nasqué en una família pobra de Massachusetts, Peabody entrà en el negoci de les mercaderies seques (dry goods) i més tard a la banca. El 1837, es traslladà a Londres. Com que no tenia fills va passar el seu negoci al seu soci Junius Spencer Morgan empresa que va esdevenir J.P. Morgan & Co. després de la jubilació de Peabody el 1864.
De vell es va dedicar a la filantropia i fundà, entre d'altres, Peabody Trust, Peabody Institute i George Peabody Library.

## Referències

* ↑ «George Peabody». Encyclopædia Britannica [Consulta: 12 desembre 2017].

## Bibliografia

* Burk, Kathleen. Morgan Grenfell 1838–1988: the biography of a merchant bank. Clarendon Press, 1989. ISBN 0-19-828306-7.
* Burk, Kathleen. «Peabody, George (1795–1869)». A: Oxford Dictionary of National Biography. online. Oxford University Press, 2004. DOI 10.1093/ref:odnb/21664.
* Curry, Jabez Lamar Monroe. A Brief Sketch of George Peabody: And a History of the Peabody Education Fund Through Thirty Years (Negro Universities Press, 1969).
* Hanaford, Phebe Ann. The Life of George Peabody: Containing a Record of Those Princely Acts of Benevolence Which Entitle Him to the Esteem and Gratitude of All Friends of Education and the Destitute, Both in America, the Land of His Birth, and in England, the Place of His Death. B.B. Russell, 1870 [Consulta: 10 novembre 2015].
* Hidy, Muriel E. George Peabody, merchant and financier: 1829–1854 (Ayer, 1978).
* Parker, Franklin. George Peabody: A Biography. 2a edició. Nashville: Vanderbilt University Press, 1995. ISBN 0-8265-1256-9. , a major scholarly biography
* Ward-Jackson, Philip. Public Sculpture of the City of London. 7. Liverpool University Press, 2003, p. 338–41. ISBN 0853239673.

## Enllaços externs

* A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a George Peabody
* Phillips Library Arxivat 2017-07-19 a Wayback Machine., Peabody Essex Museum. Repository of 145 linear feet of Peabody's business and personal papers.
# Villa Esperança

Villa Esperança és una casa del municipi de Pallejà (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa residencial que presenta elements modernistes, reformada l'any 1964. Consta d'un pis i un pati davant de la casa. El primer pis té un balcó flanquejat per dues finestres i a sobre d'aquest hi ha un rellotge de sol.
La part central del sostre, que sobresurt, és a doble vessant.

## Història

Construcció contemporània possiblement a Can Albareda, o com a molt 100 anys més tardana, però que ha estat molt modificada i en part molt restaurada.

## Referències

* 1 2 3 «Villa Esperança». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 febrer 2016].
# Villa Elisabeth

La Villa Elisabeth és un edifici civil del municipi de Vallromanes (Vallès Oriental) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al final d'un jardí en forma d'avinguda, està format per dos cossos diferenciats: la casa, de base rectangular i una torre lateral de base quadrada, més estreta i més elevada, coronada amb una teulada a quatre vessants.
L'entrada principal, situada al centre de la façana, es compon d'una porta d'arc de mig punt dovellat sobre el qual se situa un porxo cobert per una teulada de tres vessants i dues columnes d'estil toscà. Existeix també una altra porta lateral amb columnes que suporten un balcó. Les finestres, de diferents formes, són rematades amb sanefes de rajoles. També de rajola hi ha una petita capelleta adossada al mur, dedicada a la Verge de Montserrat. Es tracta, per tant, d'un estil eclèctic. Al jardí hi ha també una petita masoveria, una caseta de jocs per als nens i un berenador.

## Referències

* 1 2 3 Text importat de: «Villa Elisabeth - Cal Pech». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural. Llicència CC-0 [Importat: 27 gener 2016] (Vegeu l'avís legal per a reutilitzacions).
# Resolució 1612 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1612 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 26 de juliol de 2005. Després de recordar les resolucions 1261 (1999), 1308 (2000), 1314 (2000), 1325 (2000), 1379 (2001), 1460 (2003) i 1539 (2004), el Consell va establir un mecanisme de seguiment i informació sobre l'ús de nens soldats.
Més de 50 governs i grups rebels seran supervisats després de la resolució.

## Resolució
### Observacions

En el preàmbul de la resolució, el Consell de Seguretat va reconèixer el progrés en el desenvolupament de directrius per protegir els nens en conflictes armats, però a la pràctica, els seus drets encara es violaven amb impunitat i hi havia manca de progrés el terreny. A més, va destacar les connexions entre l'ús dels nens i el tràfic il·legal d'armes.

### Actes

Igual que amb les resolucions anteriors sobre el tema, el Consell va condemnar l'ús i el reclutament de nens soldats. Se li va demanar al secretari general Kofi Annan que implementés el mecanisme següent per informar i controlar els nens en conflictes armats:
    (a) recopilar informació sobre el reclutament de nens soldats i l'abús infantil;
    (b) col·laborar amb autoritats competents i organismes de les Nacions Unides;
    (c) enfortir el paper protector dels governs;
    (d) diàlegs amb grups armats com a part d'un procés de pau.
També es va establir un grup de treball per controlar els informes del mecanisme i formular recomanacions.
El Consell de Seguretat va assenyalar la manca de progrés en l'aplicació de la resolució 1539 i va expressar la seva intenció d'imposar sancions contra els països que violessin el dret internacional relatiu als nens en conflictes armats i també figurarien en l'agenda del Consell de Seguretat. Era responsabilitat dels equips nacionals de les Nacions Unides de dur a terme tasques de seguiment sobre les resolucions del Consell de Seguretat.

## Referències

* ↑ «Security Council establishes monitoring, reporting mechanism on use of child soldiers». United Nations, 26-07-2005.
* ↑ Price, Susannah «UN 'to protect children from war'». BBC News, 27-07-2005.
* ↑ Wessells, Michael G. Child soldiers: from violence to protection. Harvard University Press, 2006, p. 237. ISBN 978-0-674-02359-8.
* ↑ Parmar, Sharanjeet; Roseman, Mindy Jane; Siegrist, Saudamini. Children and Transitional Justice: Truth-Telling, Accountability, and Reconciliation. Harvard University Press, 2009, p. 112. ISBN 978-0-9796395-4-8.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Regina Vater

Regina Vater (1943, Rio de Janeiro, Brasil) és una artista feminista brasilera establerta als Estats Units. Procedent del Brasil, Regina Vater es va traslladar a Nova York als anys setanta; allí va fer la seva primera exposició juntament amb altres artistes brasilers d'avantguarda, l'any 1979. En la seva obra feminista tracta qüestions de cultura i identitat, però també aborda de manera crítica el règim militar brasiler. Per a la seva obra Tina America (1975), s'introdueix en dotze rols femenins de la classe mitjana brasilera dels anys setanta: de la mestressa de casa formal amb collaret de perles a la vampiressa sexi amb un escot pronunciat o a la dona del granger amb un mocador al cap. Igual que moltes dones artistes de la seva època com Marcella Campagnano, Cindy Sherman i Martha Wilson, Vater se centra el fet que cal trencar amb la tradicional atribució de rols unidimensionals a les dones per part de la societat.

## Referències

* ↑ «FEMINISMES! Exposicions». CCCB, 2019. [Consulta: 20 desembre 2019].
# Mèric

Mèric (en llatí Mericus) fou un cap de mercenaris hispans al servei de Siracusa en el temps que aquesta ciutat era assetjada per Marc Claudi Marcel III (212 aC).
Després de la sortida d'Epícides de Siracusa i la massacre dels oficials que havia deixat amb el comandament, van ser nomenats sis generals o pretors, un dels quals fou Mericus. Però aquest va establir correspondència amb un cap mercenari hispà al servei dels romans i aprofitant que tenia el comandament de l'illa d'Ortígia va acceptar introduir una unitat romana a la fortalesa mercès al qual Marcel es va fer amo de la ciutat.
Mèric va entregar a Marcel el comandament de la ciutat i fou recompensat per la seva traïció amb el dret d'anar al costat del general romà en el seu triomf i rebent una ovació i una corona d'or, a més d'obtenir la ciutadania romana i 500 jugueres de terra.

## Referències

* ↑ Mericus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1047
# Krifate

Krifate (àrab كريفات) és una comuna rural de la província de Fquih Ben Salah de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 29.214 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Gnathopogon elongatus

Gnathopogon elongatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al Japó.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Villa Faraldi

Villa Faraldi (en ligur Vìlla Faródi) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la província d'Imperia. El 2015 tenia 444 habitants.

## Geografia

Té una superfície de 9,52 km² i les frazioni de Deglio Faraldi, Riva Faraldi, Tovetto i Tovo Faraldi. Limita amb Andora, Diano San Pietro, San Bartolomeo al Mare, Stellanello.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Villa Faraldi entre 1861 i 2011
* Font: ISTAT

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dato Istat al 31 desembre 2015». Arxivat de l'original el 2 de maig 2017. [Consulta: 16 d’abril 2017].
# Kumasi

Kumasi és la capital de la regió Aixanti, a Ghana, amb una població de 3.630.326 h. (estimació 2022). Ciutat de l'antiga colònia anglesa de Costa d'Or, situada en el centre-sud del país, a uns 245 quilòmetres de la capital Accra a la qual resta unida per carretera i ferrocarril. Es troba en una regió de la selva tropical prop del llac Bosomtwe i és la capital comercial, industrial i cultural de l'històric Imperi Aixanti.
La ciutat antiga està situada sobre un turó d'uns 6 quilòmetres de perímetre. Té amples avingudes proveïdes d'arbres, un gran mercat central, i escoles oficials.
És el segon centre industrial (indústria, química, alimentària) del país i un nus de comunicacions important i seu universitària.

## Història
### Imperi Aixanti

A la zona del districte de Kumasi s'han trobat restes d'assentaments humans que es remunten al període neolític.
La ciutat va ser fundada a finals del segle XVII, com a capital de la Confederació Aixanti, establerta pel governant Osei Tutu. El governant de Kumasi, conegut com Asantehene, també era el cap de la Confederació. Amb la victòria sobre el regne de Denkyira el 1701, la Confederació Aixanti es va convertir en l'estat principal dels pobles àkans. Algunes parts de la ciutat, inclòs el Palau Reial, van ser destruïdes per les tropes britàniques durant la Tercera Guerra Angloaixanti el 1874.
Encara que Ghana és una república des de 1957, Kumasi es considera una ciutat reial ja que el sobirà aixanti hi resideix; el paper d'aquest governant és principalment simbòlic. La ciutat ocupa un lloc important en la història del poble aixanti, una llegenda afirma que aquí el sacerdot Okomfo Anokye va rebre el tamboret daurat, un simulacre de l'esperit de la nació aixanti, l'objecte encara es conserva a la ciutat.

## Etnicitat i llengües

Els ahafos, que parlen el dialecte ahafo de l'àkan, tenen el seu territori al voltant de Kumasi.

## Persones notables

* Ignatius Kutu Acheampong, dictador, cap d'estat de Ghana
* Kofi Annan (1938 - 2018) diplomàtic, Secretari General de les Nacions Unides (1997-2006), Premi Nobel de la Pau de 2001.
* Kofi Kingston, lluitador professional.

## Referències

* ↑ «World Population Review». [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ Britannica, Kumasi, britannica.com, USA, accessed on June 30, 2019
* ↑ «Kumasi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Korkor, Francis «An investigation of the Kintampo "Neolithic" complex at Nkukua Buoho near Kumasi, Ghana» (en anglès). Nyame Akuma: bulletin of the Society of Africanist Archaeologists., 2001. Arxivat de l'original el 13 d’agost 2012. ISSN: 0713-5815 [Consulta: 18 desembre 2011].
* 1 2 Allo Isichei, Elizabeth. Cambridge University Press. A history of African societies to 1870 (en anglès), 1997. ISBN 0-521-45599-5 [Consulta: 18 desembre 2011].
* ↑ «People name: Ahafo of Ghana». peoplegroup. [Consulta: 26 octubre 2015].
# Vissoki

«Vissoki» té aquests significats:
* Vissoki (Stari Oskol), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Vissoki (Gubkin), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Vissoki (Prókhorovka), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia