OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'Estanyol (Portè)

L'Estanyol és un llac d'origen glacial dels Pirineus, del terme comunal de Portè, de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
És a a la vall del Rec de l'Estanyol, al sud de la zona occidental del terme de Portè, al costat meridional de l'Estació d'esquí de Portè - Pimorent. A l'entorn de l'Estanyol hi ha una part d'aquesta estació.
Aquest estany és molt concorregut per les rutes excursionistes que recorren els Pirineus de la zona oriental d'Andorra i occidental de la Cerdanya.

## Referències
### Notes

* ↑ L'Estanyol en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Una ruta de Wikiloc
* ↑ Una altra ruta, amb fotografies

### Bibliografia

* Becat, Joan. «101 - Portè». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Figuera, Manel. Circuits d'alta muntanya pel Pirineu oriental català: 25 itineraris per carenes del Canigó al Pedraforca. Valls: Cossetània Edicions, 2005 (Azimut, 66). ISBN 84-9791-077 - X.
* Figuera, Manel. Excursions escollides per a raquetes de neu: 20 itineraris pel Berguedà, l'Alt Urgell i la Cerdanya. Valls: Cossetània Edicions, 2005 (Azimut, 75). ISBN 84-9791-140-7.
* Gel, Carles. 30 ascensions a peu per la Catalunya Nord. Valls: Cossetània Edicions, 2004 (Azimut, 64). ISBN 84-9791-055 - 9.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Portè». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Reynolds, Kev. Walks and climbs in the Pyrenees: Walks, climbs and multi-day traks. Valls: Latitude Press Ltd., 2015 (Cicerone). ISBN 978-1-85284-773-9.
* Vives i Teixidó, Joan M. Itineraris pel Massís del Carlit. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1998 (Guies del Centre Excursionista de Catalunya). ISBN 84-7826-905-3.

### Enllaços externs

* Una ruta de Cegesquí
# Villar de Plasencia

Villar de Plasencia és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 264 | 256 | 253 | 248 | 242 | 258 |
# Vil·la Teresa (l'Arboç)

Vil·la Teresa és una obra de l'Arboç (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Torre unifamiliar de planta quadrada i una sola planta d'alçada aixecada per una planta soterrani. Les façanes, de composició simètrica, estan decorades amb una combinació de franges horitzontals amb colors verdosos, per una banda, i una reproducció d'un aparell de maons, per altra banda. Entre totes les obertures, tancades amb persianes de llibret, cal destacar la tribuna semicircular de la façana principal i els dos porxos laterals, tots tres suportats amb columnes de secció quadrada i coronades per capitells amb motius vegetals -una mena d'ordre compost. El volum es remata amb una coberta a quatre aigües que arrenca sobre un ràfec coronat per motius vegetals de pedra, entre els quals destaca el medalló circular central de la façana principal on es pot llegir el nom de la casa: Villa Teresa. A la part central de la coberta hi ha un terrat pla, tancat per una barana de ferro forjat i unes xemeneies amb barret piramidal, sobre el qual s'eleva un penell amb un interessant peu de formes arquejades de ferro forjat.
Destaca el jardí amb una filera de plàtans que porten cap al volum de l'antiga cotxera, una interessant construcció de planta baixa; la tanca de la façana principal -amb pilastres quadrades coronades per florons de pedra i amb barana de ferro forjat de línies molt fines.
Els propietaris han cedit la informació per aquest article

## Referències

* 1 2 «Vil·la Teresa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 gener 2019].
# Lluís Bosch-Labrús i Blat

Lluís Carles Bosch-Labrús i Blat (Barcelona, 27 de maig de 1870 - Ginebra, 15 de setembre de 1942) fou un empresari i polític català, president de Foment del Treball Nacional durant la Segona República Espanyola.
Va néixer a Barcelona, segon fill de Pere Bosch i Labrús (1826-1894), natural de Besalú, i de Josepa Blat i Caparols (*-1916), natural de Mataró. Estudià enginyeria industrial però treballà com a financer en el sector elèctric i l'automoció. Es casà amb Rafaela López-Guijarro y Torrado González Llorente (1875-1976). El 1913 fou president de la Lliga de Defensa Industrial i Comercial, i membre de la Cambra de Comerç de Barcelona i de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País, així com gentilhome de cambra de l'Hotel Ritz i de l'Hotel Majestic. Políticament milità en la Federació Monàrquica Autonomista, amb la que fou elegit regidor de l'Ajuntament de Barcelona a les eleccions municipals de 1922. El 1929 fou nomenat president de Foment del Treball Nacional, càrrec que va ocupar fins al 1936.
El seu germà, Pere Bosch-Labrús i Blat, fou el primer vescomte de Bosch-Labrús.

## Notes

* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1870, 2n llibre, foli 271, número de registre 2681.
* ↑ «Necrológicas - Don Luís Bosch Labrús». La Vanguardia, 19-09-1942, pàg. 4.
* ↑ Lluís Bosch-Labrús i Blat a geneall.net
* ↑ Rafaela López-Guijarro y Torrado González Llorente a geni.com

## Referències

* Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p. 125. ISBN 978-84-9850-461-3.
# Office Sway

L'Office Sway és un programa de presentació i és part de la família de productes del Microsoft Office. Office Sway es presenta l'agost de 2015 i per utilitzar-lo cal tenir un compte de Microsoft. Sway combina text i molts altres tipus d'objectes o recursos com imatges, vídeos, pàgines web, etc. per crear una presentació interactiva.
# La Coroneta

La Coroneta és una muntanya de 918 metres que es troba al municipi de Mont-ral, a la comarca de l'Alt Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Rosema (São Tomé i Príncipe)

Rosema és una localitat de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Lembá, a la costa nord-oest de l'illa de São Tomé i al sud-oest del districte de districte de Lobata. La seva població és de 1.850 (2008 est.). Al nord-est hi ha el límit amb el districte de Lobata i al sud-est hi ha Neves.

## Evolució de la població

Població de Rosema (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 1.623 | 1.850 |

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
# Villar de Gallimazo

Villar de Gallimazo és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 246 | 234 | 193 | 193 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2008-10-03 a Wayback Machine.
# Nikolai Ilminski

Nikolai Ivànovitx Ilminski, en rus Николай Иванович Ильминский (1822-1892), va ser un lingüista i pedagog rus, professor de llengües orientals a la Universitat de Kazan. Proposà grafies per al tàtar, txuvaix, mordovià, mari, udmurt, iacut i d'altres sobre la base de l'alfabet ciríl·lic. Traduí la Bíblia al tàtar i organitzà activitats missioneres cristianes entre les minories nacionals del Volga mitjà i Sibèria.
* Профессор Н.И.Егоров. Выступление на чувашском языке (Круглый стол, посвященный к 195-летию со дня рождения Н.И. Ильминского, 120-летию Н.Н. Поппе и 145-летию К.П. Прокопьева). Чăвашла.
* Сергей Щербаков: Миссионерско-просветительская система Н.И. Ильминского и чуваши: две стороны одной медали
* Agabazar: Сумбур вместо гармонии
# Olga Mulet Torres

Olga Mulet Torres (Vinaròs, 8 de juny de 1957) és una mestra i política valenciana, diputada al Congrés dels Diputats en la VI Legislatura.
Diplomada en professorat d'EGB, ha estat directora d'un centre escolar de 1990 al 1996. Alhora, com a militant del PSPV-PSOE, ha estat regidora i tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Vinaròs a les eleccions municipals espanyoles de 1991 i fou escollida diputada per la província de Castelló a les eleccions generals espanyoles de 1996. Ha estat secretària segona de la Comissió d'Educació i Cultura (1996-2000). De 1998 a 2000 fou secretària de l'Agrupació del PSPV-PSOE a Vinaròs. Actualment és professora d'ensenyament primari al CEIP Jaume I de Vinaròs.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Professors del CEIP Jaume I, curs 2014-2015
# Robert Adams

Robert Adams (Dublín, 1791 - Dublín, 1875) va ser un metge irlandès.
Va estudiar al Trinity College de Dublín on es va formar amb els millors cirurgians del seu temps i va esdevenir president del Royal College of Surgeons. Va publicar diversos estudis sobre malalties cardíaques, vasculars i circulatòries, però va destacar-se pel seu estudi de la gota. Juntament amb William Stokes a donar nom al Síndorme Adams–Stokes, un tipus de bradicàrdia.

## Referències

* ↑ «Robert Adams». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Illes Australs

Les illes Australs (en francès, îles Australes; en tahitià, Tuha’a Pae) són l'arxipèlag més meridional de la Polinèsia Francesa, al sud de les illes de la Societat. També s'anomenen illes Tubuai a partir del nom de l'illa més gran. El nom d'Australs prové de la seva situació al sud de Tahití a banda i banda del tròpic de Capricorn.
Amb l'excepció dels illots Maria, totes les illes són d'origen volcànic, alineades sobre un eix de nord-oest a sud-est, prolongació de les illes Cook meridionals. L'arxipèlag consta de cinc illes habitades més dos grups d'illots deshabitats en els seus extrems. Geològicament l'antiguitat de les illes va del nord-oest al sud-est. Les cinc illes habitades formen cinc comunes.
De nord-oest a sud-est les illes són les següents:
* Illots Maria, o illots Hull, és un atol deshabitat.
* Rimatara, és la més petita de les illes habitades de l'arxipèlag, i una de les últimes illes habitades descobertes pels europeus a la Polinèsia.
* Rurutu, històricament també anomenada Oheteroa i Hitiroa.
* Tubuai, és l'illa més poblada i el centre administratiu i econòmic de l'arxipèlag.
* Raivavae, també anomenada Vavitu.
* Rapa, també anomenada Rapa Iti, «la petita Rapa», per distingir-la de Rapa Nui, «la gran Rapa», nom de l'illa de Pasqua.
* Marotiri, o illots de Bass, deshabitats.
Degut a la situació geogràfica el clima és més fresc que l'habitual a la Polinèsia. La població total és de 6.592 habitants (cens del 2022). Les illes Australs es van anar incorporant als Establiments Francesos de l'Oceania entre el 1880 i el 1889 com a reacció al protectorat britànic de les veïnes illes Cook. Avui formen un districte administratiu de la Polinèsia Francesa.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial - Oficina d'Onomàstica - Secció Filològica - Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ Richards, Rhys. The Austral Islands: History, Art and Art History (en anglès). Paremata Press, 2012. ISBN 978-0-473-18886-3.
* ↑ «Les nouveaux chiffres de populations légales 2022». Institut de la statistique de la Polynésie Française. [Consulta: 9 juny 2024].
# Uña

Uña és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 166 | 143 | 134 | 138 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
Viccionari
# MESS

MESS (Multiple Emulator Super System) és un emulador de terminal per moltes consoles de joc i sistemes d'ordinadors domèstics, basat en el nucli MAME.
L'objectiu principal de MESS és preservar dècades d'història d'ordinadors i consoles. Mentre la tecnologia continua progressant, el MESS evita que aquests sistemes antics siguin perduts i oblidats.
El MESS emula sistemes portàtils i consoles de jocs, diferents plataformes d'ordinador i calculadores. El projecte lluita per precisió i portabilitat, i per això no és sempre l'emulador més ràpid per qualsevol sistema particular. Tanmateix, la seva precisió el fa útil per desenvolupament domèstic de jocs, per exemple en el Atari 7800.
MESS suporta 260 sistemes únics amb 732 variacions totals de sistemes, i està creixent tot el temps. Tanmateix, no tot dels sistemes en MESS són funcionals: 187 d'ells estan marcats com no operacionals en la versió actual.

## Llicència de MESS

MESS és distribuït sota la mateixa llicència que MAME. Mentre MESS és disponible sense cost, incloent el seu codi font, no és codi obert o programari lliure perquè redistribució i ús comercial són prohibits. És a dir, la seva llicència no omple els requisits de la Definició de Font Oberta, ni ho és "programari lliure" conformi definit per la Fundació per al Programari Lliure.
En particular, el MESS pot ser redistribuït en forma binària o de codi font, modificat o no modificat, però: "les redistribucions no poden ser venudes, ni poden ser utilitzats en un producte o activitat comercial". També, redistribucions de versions modificades (obres derivades) han d'incloure el codi font corresponent complet (similar a un copyleft).

## Referències

* ↑ Grand, Joe; Frank Thornton, Albert Yarusso. Game Console Hacking: Xbox, Playstation, Nintendo, Atari, & Gamepark 32. Syngress, 2004, p. 506. ISBN 1931836210.
* 1 2 «MESS - Legal». Arxivat de l'original el 2010-07-04. [Consulta: 22 octubre 2008].
* ↑ La definició de Programari Lliure

## Vegeu també

* Llista d'emuladors

## Enllaços externs

* MESS - Pàgina web oficial (anglès)
* Wiki MESS oficial (anglès)
# Robert Aitken (compositor)

Robert Aitken (Kentville, 28 d'agost de 1939) és un compositor i flautista canadenc. Va començar la seva carrera d'adolescent tocant en diverses orquestres, convertint-se en el flautista principal més jove de la història de lOrquestra Simfònica de Vancouver el 1958 a l'edat de 19 anys. Ha aparegut com a solista amb importants orquestres simfòniques a tota Amèrica del Nord, Europa i Àsia i ha realitzat més de 40 enregistraments comercials.
Nascut a Kentville, Nova Escòcia, Aitken ha tocat amb lOrquestra Simfònica de Vancouver, lOrquestra Simfònica CBC i lOrquestra Simfònica de Toronto. És director co-artístic de concerts de nova música a Toronto. També ha fet música clàssica i contemporània (juntament amb l'eminent arpista Erica Goodman) a BIS Records. Va estudiar flauta travessera amb Nicolas Fiore, Marcel Moyse, Jean-Pierre Rampal, Andre Jaunet, Severino Gazzelloni i Hubert Barwahser.
Del 1988 al 2004, Aitken va ser membre de la facultat de música de la "Staatliche Hochschule für Musik" de Friburg, Alemanya. També és membre de la facultat de la Universitat de Toronto (1960–1975) i de la "Shawnigan Summer School of Arts" (1972–1982) i va ser director d'estudis avançats de música al "Banff Center" del 1985 al 1989.

## Honors

* 1993 - Aitken va ser nomenat membre de l'Ordre del Canadà.
* 2003 - Premi a la vida de l'Associació Nacional de Flautes

## Referències

* ↑ Randel, Don Michael, ed. (1996). "Aitken, Robert (Morris)". The Harvard biographical dictionary of music. Cambridge, Mass.: Belknap Press of Harvard Univ. Press. pp. 9. ISBN 0-674-37299-9.
* ↑ Robert Aitken at Encyclopedia of Music in Canada

## Enllaços externs

* http://www.bobaitken.ca/
* https://web.archive.org/web/20100407052405/http://www.musiccentre.ca/apps/index.cfm?fuseaction=composer.fa_dsp_biography&authpeopleid=8
* https://www.universaledition.com/Robert-Aitken/composers-and-works/composer/8/biografia Arxivat 2021-04-25 a Wayback Machine. i treballs al lloc web de la UE (editor)
* https://www.newmusicconcerts.com/
# Cal Baster (Maçanet de la Selva)

Cal Baster és una casa de Maçanet de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un immoble articulat per dues plantes; en el centre de la baixa, s'ubica un portal d'entrada, constituït per una llinda monolítica amb muntants de pedra, i està flanquejat per dues obertures molt simples, una de les quals reprèn la mateixa resolució en la definició dels esquemes, és a dir la llinda monolítica amb muntants de pedra.
Pel que fa al primer pis, trobem dues obertures similars en la composició – prototípica amb la llinda monolítica amb muntants de pedra-, però no en les dimensions, ja que una tendeix a ser lleugerament més gran que l'altra. Ambdues contenen inscripcions en la llinda. La més petita, conté la data de construcció de la casa, és a dir la de 1773. Pel que fa a l'altra, conté tot un repertori d'emblemes i símbols minúsculs bastant deteriorats, d'entre els quals es defineix la silueta d'una espècie de Crismó.
A primera o a simple vista, aquesta casa no destaca en res respecte de totes les altres; però si ens fixem detingudament, podem veure que sobresurt respecte el pla, està repujada respecte la resta de cases, les quals conserven la mateixa disposició.

## Història

Com molt bé delata la llinda de la finestra del pis superior, els orígens de la construcció de la casa es remunten en una època bastant antiga, com és la data de 1773.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Baster». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Uña de Quintana

Uña de Quintana és un municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 286 | 238 | 235 | 219 |
# La Grange (Carolina del Nord)

La Grange és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2008 tenia 2.757 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, La Grange tenia 2.844 habitants, 1.211 habitatges i 768 famílies. La densitat de població era de 485,9 habitants per km².
Dels 1.211 habitatges en un 27,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,5% hi vivien parelles casades, en un 19,7% dones solteres, i en un 36,5% no eren unitats familiars. En el 33,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.304 $ i la renda mediana per família de 38.068 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.581 $ mentre que les dones 20.212 $. La renda per capita de la població era de 14.436 $. Entorn del 14,4% de les famílies i el 19% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- La Grange». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- La Grange». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Maello

Maello és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Està format per les unitats de Coto de Puenteviejo, Dehesa de Pancorbo, La Fontanilla, El Monte, Pinar De Puenteviejo i Prado Encinas.

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Neon de Suro

Neon de Suro és un fullet monogràfic de divulgació del grup Taller Llunàtic, concebut com una publicació per ser enviada gratuïtament (Mail Art) que consta de 21 exemplars, apareguts entre el 1975 i el 1982. S'imprimí en blanc i negre a Palma, Mallorca, per l'Editora Balear i, tant el format, com la distribució i els textos i manifests que promovia el grup, s'acostava a l'Art Conceptual. Els seus editors foren: Andreu Terrades, Steva Terrades, Sara Gibert i Bartomeu Cabot, membres del moviment Nova Plàstica Mallorquina. Cada número fou concebut per un artista, excepte bàsicament alguns números col·lectius publicats amb motiu d'exposicions. Hi col·laboraren, a més dels editors, Damià Ferrà-Ponç, Miquel Barceló, Joan Palou, Josep Albertí, Biel Mesquida, Richard Bruno, Eugènia Balcells, Barbara Rosenthal, Bob Wade, Xavier Mariscal, Toni Catany, Antoni Muntadas i Julien Blaine, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Neon de Suro». Poesia experimental catalana 1970-1990. Càtedra Alcover-Moll-Villangómez. UIB. [Consulta: 23 desembre 2021].
* ↑ «Neon de suro: fullet monogràfic de divulgació». MACBA. [Consulta: 24 desembre 2021].
# Niño

«niño o el Niño» té aquests significats:
* El Niño, fenomen meteorològic de l'Oceà Pacífic
* El Niño (pel·lícula), pel·lícula espanyola dirigida per Daniel Monzón, amb guió del mateix Montsó i de Jorge Guerricaechevarría
* Niño costero, fenomen caracteritzat per l'escalfament anòmal del mar focalitzat en les costes del Perú i l'Equador
* Germans Niño, família de mariners, que van participar activament en el descobriment d'Amèrica
* Biografies:
** El Niño (MC), mestre de cerimònies malagueny, membre de Tríada juntament amb Jefe de la M i Ijah
** Andrés Niño (Moguer, 1475 - San Miguel, El Salvador, ~1530), mariner castellà, membre d'una família de destacats navegants de Moguer que participà en diverses expedicions per les costes d'Amèrica Central
** Ángel Niño Quesada (Villablino, 1984), polític i consultor espanyol, regidor de l'Ajuntament de Madrid des de 2019
** Felipa Niño Mas (Benavente, Zamora, 1902 - Madrid, 1992), doctora en filosofia i lletres i professora d'institut
** Fernando Niño, diversos personatges
** Juan Pablo Niño Castellano (Rota, 1978), futbolista andalús que ocupa la posició de migcampista
** Peralonso Niño o Pero Alonso Niño (1468? - 1502), navegant i descobridor espanyol
** Rafael Antonio Niño Munévar (Cucaita, Boyacá, 1949), ciclista colombià que va córrer entre 1970 i 1982
** Santiago Niño Becerra (Barcelona, 1951), economista català i catedràtic a la Universitat Ramon Llull de Barcelona
** Víctor Niño Corredor (Paipa, Boyacá, 1973), ciclista colombià
# 3a cerimònia dels Lumières

La 3a cerimònia dels Lumières de la Premsa Internacional, aleshores anomenada Lumières de París, va tenir lloc el 15 de desembre de 1997. Va ser presentat per Fanny Ardant i fou emesa per Paris Première.

## Palmarès

* Milor pel·lícula :
** Marius et Jeannette de Robert Guédiguian
* Millor director :
** Luc Besson per El cinquè element
* Millor actriu :
** Miou-Miou pel paper de Nicole a Nettoyage à sec
* Millor actor :
** Michel Serrault pel paper de Victor a Rien ne va plus
* Millor guió :
** Manuel Poirier i Jean-François Goyet per Western –
* Millor pel·lícula estrangera :
** Tocant el vent de Mark Herman

## Referències

* ↑ Fanny Ardant présidera les Lumières, allocine.fr, 3 de desembre de 1997
* ↑ 'Marius et Jeannette' mejor película francesa del año, El País, 23 de desembre de 1997

## Vegeu també

* 23a cerimònia dels Premis César

## Enllaços externs

* (francès) Web de l'Académie des Lumière
* 3rs Premis Lumières a AlloCiné
# Cal Bas

«Cal Bas» té aquests significats:
* Cal Bas (Subirats)
* Cal Bas (Santa Margarida de Montbui)
# Vacone

Vacone és un comune (municipi) de la Província de Rieti, a la regió italiana del Laci, situat a uns 60 km al nord de Roma i a uns 20 km a l'oest de Rieti. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 237 habitants.
Vacone limita amb els següents municipis: Calvi dell'Umbria, Configni, Cottanello, Montasola i Torri in Sabina.
L'església parroquial està dedicada a Sant Joan Evangelista.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 28 gener 2020].
# Immunofilina

En biologia molecular, les immunofilines són peptidil-prolyl isomerasas citosòliques endògens que interconverteixen les posicions cis i trans. Un exemple és la Ciclofilina A.
Les immunofilines són el blanc dels fàrmacs immunosupressors com la rapamicina, ciclosporina i tacrolimús.