OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lucas van Leyden

Lucas van Leyden (Leiden, 1494 - 1533) va ser un pintor i gravador holandès, el seu nom verdader era Lucas Hugensz o Jacobsz. Va destacar entre els primers membres de la pintura de gènere holandès i és considerat un dels més brillants gravadors de la història de l'art. Una altra forma en què pot veure-se escrit el seu nom és Lucas Huygenz.

## Vida i obra

Va néixer a Leiden (Països Baixos) i va estudiar amb el seu pare, que era pintor, i amb el també pintor holandès Cornelis Engelbrechtsen, mostrant una precoç aptitud per a l'art del gravat. Entre les seves primeres planxes, es compta una Maria Magdalena al desert que va poder gravar amb 13 anys.
Lucas va realitzar més de 200 gravats, aiguaforts i dissenys per a xilografies, la majoria de temàtica religiosa o al·legòrica, en què va destacar com un dibuixant consumat.
La seva obra està marcada per un sentit monumental a la composició de les figures, la utilització de la perspectiva aèria, minuciositat a les vestidures i naturalisme a la caracterització dels personatges. Les seves primeres sèries de planxes sobre la Passió de Jesucrist, realitzades el 1509, ja mostren la mestria de l'artista. El 1510, amb 16 anys, va signar dues planxes, Crist presentat al poble i La lletera, que serien admirades per Rembrandt. A la seva producció juvenil va ser evident la influència d'Albert Dürer, que després se'n va anar atenuant (h.1518-20), fins que una trobada directa amb ell la va revifar.
En 1521 el citat pintor i gravador alemany viatja a Anvers, per renovar certs privilegis amb el nou emperador Carles V. Llavors es coneixen Van Leyden i Dürer; es fan amics i Van Leyden adoptarà alguns trucs tècnics que li comenta el geni alemany. A partir de llavors, és creixent la influència del renaixement italià, pel més gran interès en temes mitològics i de nu. Una sana competència el porta a exacerbar el seu perfeccionisme, elevant encara més la qualitat de les seves petites planxes. Després es perceben influències de Jan Gossaert i de l'incipient manierisme francès.
Els gravats de Van Leyden, atresorats des de data primerenca com joies de col·lecció, es localitzen en múltiples biblioteques i museus de tot el món. Cal destacar, la col·lecció de la Biblioteca Nacional d'Espanya a Madrid, per bé que el col·leccionisme de gravats va tenir limitada difusió en aquest país.
En comparació, els seus quadres són més simples i menys aconseguits, i molt pocs són d'autoria segura. De la producció pictòrica de Lucas destaca El Judici Final (1526-1527), Museu Stedelijk, Leiden, i Crist presentat al poble (1530, Metropolitan Museum de Nova York). A Espanya amb prou feines es registra un exemple fiable, Partida de cartes (Madrid, Museu Thyssen-Bornemisza), on els personatges s'han identificat com a alts dignataris europeus, en una al·legoria de la complexa situació política que es vivia llavors.

## Enllaços externs

* Web Gallery of Art
# Major Indoor Soccer League I

* No s'ha de confondre amb Major Indoor Soccer League II o Major Indoor Soccer League III.
La Major Indoor Soccer League (MISL), coneguda en les dues darreres edicions com a Major Soccer League, fou una competició futbolística indoor disputada per clubs dels Estats Units que estigué activa entre 1978 i 1992.

## Historial

Fonts:
| Temporada | Campió | Sèries | Finalista | MVP | Entrenador campió |
| 1978-79 | New York Arrows | 2-0 | Philadelphia Fever | Shep Messing | Don Popovic |
| 1979-80* | New York Arrows | 7-4* | Houston Summit | Steve Zungul | Don Popovic |
| 1980-81* | New York Arrows | 6-5* | St. Louis Steamers | Steve Zungul | Don Popovic |
| 1981-82 | New York Arrows | 3-2 | St. Louis Steamers | Steve Zungul | Don Popovic |
| 1982-83 | San Diego Sockers | 3-2 | Baltimore Blast | Juli Veee | Ron Newman |
| 1983-84 | Baltimore Blast | 4-1 | St. Louis Steamers | Scott Manning | Ken Cooper |
| 1984-85 | San Diego Sockers | 4-1 | Baltimore Blast | Steve Zungul | Ron Newman |
| 1985-86 | San Diego Sockers | 4-3 | Minnesota Strikers | Brian Quinn | Ron Newman |
| 1986-87 | Dallas Sidekicks | 4-3 | Tacoma Stars | Tatu | Gordon Jago |
| 1987-88 | San Diego Sockers | 4-0 | Cleveland Force | Hugo Pérez | Ron Newman |
| 1988-89 | San Diego Sockers | 4-3 | Baltimore Blast | Victor Nogueira | Ron Newman |
| 1989-90 | San Diego Sockers | 4-2 | Baltimore Blast | Brian Quinn | Ron Newman |
| 1990-91 | San Diego Sockers | 4-2 | Cleveland Crunch | Ben Collins | Ron Newman |
| 1991-92 | San Diego Sockers | 4-2 | Dallas Sidekicks | Thompson Usiyan | Ron Newman |
*Partit únic, resultat del partit.

## Referències

* ↑ MISL History @ MISL A Look Back
* ↑ The MISL: A Look Back
* ↑ All-Time MISL Attendance
* ↑ MISL Yearly Awards
* ↑ «USA - List of League Champions (leaguewise)». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Major Indoor Soccer League history - American Soccer History Archives». Arxivat de l'original el 2016-10-17. [Consulta: 29 març 2019].
* ↑ All-Time MISL Standings
# Major (sofista)

Major (Maior, Μαΐωρ) fou un sofista i retòric àrab de llengua grega que va viure a la meitat del segle iii. Havia nascut a Aràbia i va escriure una obra en tretze llibres titulada περὶ στάσεων, esmentada a Suides, que no s'ha conservat.

## Referències

* Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III) [Consulta: 27 gener 2010]. Vol. 2 pàg. 906
Viccionari
# Cérvol mesquer d'Anhui

El cérvol mesquer d'Anhui (Moschus anhuiensis) és una espècie de cérvol mesquer. Anteriorment se'l considerava una subespècie del cérvol mesquer comú i el cérvol mesquer pigmeu. El seu àmbit de distribució és molt reduït, car només s'està segur de la seva presència a la regió del Mont Dabei, a l'oest de la província xinesa d'Anhui.

## Referències

* 1 2 Timmins, R.J. i Duckworth, J.W. Moschus anhuiensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 8 juliol 2009.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Demesmaekerita

La demesmaekerita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom pel geòleg belga Gaston Demesmaeker (1911-?), antic director de la Union Minière du Haut Katanga (UMHK).

## Característiques

La demesmaekerita és un òxid de fórmula química Pb₂Cu₅(UO₂)₂(SeO₃)₆(OH)₆·2H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la demesmaekerita pertany a «04.JJ - Selenits amb anions addicionals, amb H₂O» juntament amb els següents minerals: marthozita, guil·leminita, piretita i haynesita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Musonoi, situada a la localitat congolenya de Kolwezi, dins el districte homònim de la província de Lualaba. Només ha estat descrita en altres dos indrets més a tot el planeta: a Zálesí, a la regió d'Olomouc (República Txeca), i a la mina Eureka (La Torre de Cabdella, Pallars Jussà).

## Referències

* ↑ «Demesmaekerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 abril 2018].
* ↑ Castillo-Oliver, Montgarri; Melgarejo, Joan Carles; Torró, Lisard; Villanova-de-Benavent, Cristina; Campeny, Marc; Díaz-Acha, Yael; Amores-Casals, Sandra; Xu, Jingyao; Proenza, Joaquin; Tauler, Esperança «Sandstone-Hosted Uranium Deposits as a Possible Source for Critical Elements: The Eureka Mine Case, Castell-Estaó, Catalonia». Minerals, 10, 1, 01-01-2020, pàg. 34. DOI: https://doi.org/10.3390/min10010034 [Consulta: 13 gener 2024].
# Dembowski (cràter)

Dembowski és un cràter d'impacte lunar situat al sud-est del Sinus Medii. A l'est es troben els cràters Agrippa i Godin, i al sud-oest apareix Rhaeticus.
El sòl de Dembowski està cobert pel flux de lava que ha esborrat la meitat oriental de la vora, deixant només un lleuger regruix de la superfície, en el lloc en el qual es trobava la paret exterior. La meitat occidental supervivent de la vora és de forma poligonal, i els seus extrems estan molt danyats, formant regruixos en la superfície lunar. El flux de lava basàltica sembla haver aconseguit el cràter a través d'un canal irregular que procedeix en direcció sud des del Sinus Medii.

## Cràters satèl·lit

Per convenció, aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt mitjà del cràter que està més prop de Dembowski.
| Cràters satèl·lit | Dembowski Coordenades Diàmetre A 3° 00′ N, 6° 30′ E﻿ / ﻿3.0°N,6.5°E﻿ / 3.0; 6.5﻿ (Dembowski A) 6 km B 2° 30′ N, 6° 12′ E﻿ / ﻿2.5°N,6.2°E﻿ / 2.5; 6.2﻿ (Dembowski B) 7 km C 2° 06′ N, 7° 24′ E﻿ / ﻿2.1°N,7.4°E﻿ / 2.1; 7.4﻿ (Dembowski C) 16 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* Referència UAI del cràter
* LPI Digital Lunar Orbiter Photographic Atlas of the Moon
* Mapa LROC
# Daiki Suga

Daiki Suga (菅 大輝, 10 de setembre de 1998) és un futbolista japonès. Va formar part de l'equip japonès a la Copa Amèrica de 2019.

## Referències

* ↑ Japan Football Association
# Daikatana

Daikatana (大刀) és un videojoc llançat per a ordinador i la Nintendo 64, és d'acció en primera persona desenvolupat per Ion Storm i publicat per Eidos Interactive el maig del 2000. Des d'etapes molt primerenques del desenvolupament del videojoc, va ser publicitat de forma agressiva com el producte de John Romero, un home famós pel seu treball en id Software en el desenvolupament de Quake i la sèrie Doom. Una de les campanyes més desafortunades en la història dels videojocs és la campanya publicitària primerenca de Daikatana, que un pòster vermell amb grans lletres negres proclamava "John Romero's about to make you his bitch " ("John Romero està a punt de convertir-te en la seva puta"). No hi havia res més al pòster llevat d'un petit escrit que deia "Suck It Down"" ("Llepa i s'empassa") i un logotip d'Ion Storm.
Daikatana es va retardar nombroses vegades des de la seva concepció a començaments de 1997 fins al seu llançament definitiu el 2000, i per a llavors id Software ja havia posat en venda Quake III, amb el que era segur que Daikatana no podia competir tecnològicament amb el seu motor Quake II. Això, unit a l'animadversió que va resultar de les dates perdudes de llançament i el pòster esmentat anteriorment, va contribuir enormement que Daikatana es convertís en un fracàs colossal, i que la reputació de Romero com a desenvolupador de videojocs es taqués aparentment per sempre.

## Enllaços externs

* El lloc d'Eidos sobre Daikatana Arxivat 2008-06-12 a Wayback Machine.
* Història de Daikatana Arxivat 2000-06-19 a Wayback Machine.
* PlanetDaikatana

## Referències

* ↑ «Daikatana a Game Rankings». Game Rankings.
# Malvor-Bottecchia

L'equip Malvor-Bottecchia, conegut també com a Mecap, Hoonved-Bottecchia o Malvor-Sidi, va ser un equip ciclista italià, de ciclisme en ruta que va competir entre 1978 a 1990.

## Principals resultats

* Volta a Suïssa: Mario Beccia (1980), Helmut Wechselberger (1988)
* Giro del Vèneto: Giovanni Mantovani (1981), Massimo Ghirotto (1989)
* Fletxa Valona: Mario Beccia (1982)
* Gran Premi de les Nacions: Daniel Gisiger (1983)
* Giro dels Apenins: Mario Beccia (1984)
* Giro de l'Emília: Acacio da Silva (1985)
* Campionat de Zuric: Acacio da Silva (1986)
* Volta a Andalusia: Fabio Bordonali (1989)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 13 participacions (1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990)
** 22 victòries d'etapa:
*** 1 el 1978: Bruno Zanoni
*** 2 el 1979: Mario Beccia, Dino Porrini
*** 3 el 1980: Dante Morandi, Giovanni Mantovani (2)
*** 1 el 1981: Benedetto Patellaro
*** 2 el 1982: Silvestro Milani, Robert Dill-Bundi
*** 1 el 1983: Mario Beccia
*** 1 el 1984: Jürg Bruggmann
*** 4 el 1985: Acacio da Silva (2), Stefano Allocchio (2)
*** 2 el 1986: Acacio da Silva (2)
*** 1 el 1987: Marco Vitali
*** 4 el 1989: Lech Piasecki (3), Flavio Giupponi
** 0 classificacions finals:
** 1 classificacions secundàries:
** Classificació dels joves: Giuseppe Faraca (1981)
* Tour de França
** 2 participació (1982, 1986)
** 0 victòries d'etapa:
** 0 classificacions secundàries:
* Volta a Espanya
** 1 participacions (1989)
** 2 victòries d'etapa:
*** 2 el 1989: Roberto Pagnin, Stefano Allocchio
** 0 classificacions secundàries:

## Enllaços externs

* Plantilles a firstcycling.com Arxivat 2014-12-08 a Wayback Machine.
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Machaire Rabhartaigh

Machaire Rabhartaigh (en anglès Magheraroarty, que vol dir "planada de la marea alta") és una vila d'Irlanda, al nord-oest del comtat de Donegal, a la província de l'Ulster. Es troba a la Gaeltacht de Cloch Cheann Fhaola, al costat de la carretera d'accés R257.
Ha estat seu de l'Escola d'Estiu en Llengua Irlandesa Gael Linn des de 1981 on organitza tres cursos per alumnes de 12 a 18 anys cada estiu i hi participen uns 200 alumnes per curs.
El poble té un port adequat per als vaixells de pesca. És el port principal de l'illa Toraigh.
Atreu a molts turistes durant l'estiu i els entusiastes dels esports aquàtics visiten la zona de windsurf/ surf/ kitesurf i navegació en caiac a la badia. Un escull natural que hi ha a l'esquerra del moll proporciona onades excel·lent durant tot l'any.

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland
* 1 2 http://www.gael-linn.ie/glinn/gaeltachta_donegal1.aspx
# Luci Aureli Aviani Simmac

Luci Aureli Aviani Simmac (en llatí Lucius Aurelius Avianius Symmachus) va ser un magistrat romà, que va florir a la meitat del segle iv. Ammià Marcel·lí el descriu com un erudit ple de virtuts.
Per una inscripció, abans al Capitoli i ara al vestíbul de la Biblioteca del Vaticà, se sap que va exercir diverses magistratures (prefecte de la ciutat el 374, cònsol sufecte el 376, proprefecte del pretori, proprefecte de les províncies veïnes de Roma, prefecte de l'annona, pontífex màxim, i quindecemvir). L'any 360 va ser enviat com a ambaixador a l'emperador Constanci II que es trobava a Orient i va realitzar altres missions diplomàtiques. Per la seva influència i coneixements era convidat sovint a expressar al senat la seva opinió sobre els temes més diversos.
El senat li va decretar una estàtua daurada, que va ser dedicada el 29 d'abril de l'any 377 quan eren cònsols Gracià August i Merobaudes.
Es va casar amb una filla d'Acindí (Acyndinus) amb la que va ser el pare de Quint Aureli Simmac, orador i magistrat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 959.
# Luci Aureli Cota (tribú militar 181 aC)

Luci Aureli Cota (en llatí: Lucius Aurelius Cotta) va ser un militar romà. Formava part de la gens Aurèlia.
Va ser tribú militar l'any 181 aC i juntament amb Sext Juli Cèsar va dirigir la tercera legió que va fer la guerra contra el poble dels lígurs.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XL,27
# Dama de Guardamar

La Dama de Guardamar, també coneguda com a Dama de Cabeço Lucero, fou trobada al jaciment arqueològic de Cabeço Lucero, al terme municipal de Guardamar del Segura, el dia 22 de setembre de 1987.
Relativament prop de la superfície aparegué un gran tros de forma rodona de pedra: era el primer fragment d'un bust de dama ibèrica, molt semblant a la Dama d'Elx. L'excavació va proporcionar molts elements més, entre aquests un gran fragment que comprenia el pentinat, la cara i el coll. L'escultura, feta malbé, havia estat martellejada i, fins i tot, en algunes zones hauria patit l'acció del foc. Transportada al laboratori del Museu Arqueològic Provincial d'Alacant, el restaurador Vicent Bernabeu començà amb la neteja i identificació de les restes trobades: així va aparèixer una peça de la barbeta, una altra dels llavis...; havien estat exposats a l'erosió el llavi inferior dret, fragments del pit i dels collars, entre altres fragments de pedra, que pertanyien a la dama. El problema era que no encaixaven entre si, ni tenien cap superfície llaurada. La tasca de restauració fou delicada i minuciosa; es prolongà des d'octubre de 1987 fins al juny de 1988. La perícia del restaurador Vicent Bernabeu i la seua capacitat artística van fer reviure una peça que era molt difícil de reconstruir i que, ara, mostra la bellesa que oferia fa dos mil cinc-cents anys.
És una escultura fragmentada, de pedra calcària de color grisenc. L'altura màxima és de 50 cm, dels quals 25 cm corresponen al cap. La dama vesteix una túnica amb escot rodó, sense cap fermall. Al front té una diadema que mostra unes ones en la part inferior, coberta per una banda de teixit que enllaça els dos rodets laterals, objectes cilíndrics buits, originàriament de metall, decorats a l'exterior per un umbó central i uns radis tallats a bisell, de 16 cm de diàmetre. Per damunt de la banda i els rodets es troba el mantell, ajustat sobre una còfia, alta al clatell, en què es troben detalladament llaurades les arrugues. Els ulls estan només indicats, ja que la cara va ser vandalitzada amb un martell. S'ha pogut reconstruir el nas, boca i barbeta, que es trobaven fets trossos. Sobre el pit i a una alçada de 19 cm es desenvolupen dos ordres diferents de collars. La part inferior està composta per set bullae o penjolls, tots iguals menys el central, que té una perforació fent un canal, penjats d'un gruix cordó. A sota trobem un altre collar amb joies més grans que les anteriors, i n'hi ha dues en forma de triangle corb. D'aquests últims, el central va decorat amb una perforació en forma de canal. Es pot deduir que les bullae o penjolls eren de metall, segurament preciós.
Estèticament la dama de Guardamar és una mica més arcaica que les de Baza, o Elx, amb uns trets més ibèrics, en contraposició a la d'Elx, amb un caràcter més grec. Quant a cronologia, el jaciment data del 300 aC, i la seva màxima esplendor seria datada entre els anys 430 i el 350 aC a gros termini.

## Vegeu també

* Dama d'Eivissa
# Iru Khetxanoví

Irina "Iru" Khetxanoví (Georgià: ირინა "ირუ" ხეჩანოვი; Tbilisi, 3 de desembre del 2000 és una cantant georgiana.
Coneguda com a professional 20ly ɔvi 03 de desembre; caps), és una cantant i compositora georgiana. Com a membre del grup de noies Candy, va guanyar el Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior 2011 amb la cançó "Candy Music". El 2023, va guanyar la cinquena temporada de The Voice Georgia, guanyant per tant el dret de representar Geòrgia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2023., que se celebrarà a Liverpool, Regne Unit.

## Biografia

Khetxanoví va començar a tocar música a sis anys. El 2011 va participar amb el grup de música Candy en la preselecció georgiana per al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior. El grup va guanyar la final amb la cançó «Candy Music», que li va permetre representar Geòrgia en el Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior 2011 a la capital armènia d'Erevan. Geòrgia va guanyar el festival.
El 2019, Khetxanoví va participar en la versió georgiana d'Idol, que també va servir com a preselecció per al Festival d'Eurovisió. Dos anys més tard va publicar el seu primer senzill. A finals del 2022, va participar en la versió georgiana de The Voice. Aquest concurs de talent també va servir de preselecció per al Festival de la Cançó d'Eurovisió. Khetxanoví va guanyar, cosa que li va permetre representar la seva terra natal en el Festival de la Cançó d'Eurovisió 2023, que se celebrarà a la ciutat britànica de Liverpool. El 16 de març va publicar la seva cançó «Echo».
Actuacions i resultats de The Voice Georgia :
| Ronda | Cançó | Artista original | Resultat |
| Audicions a cegues | "Mai prou" | Loren Allred | Es va unir a l'equip Dato Porchkhidze |
| Les Batalles | "Deixa la porta oberta" | Silk Sonic | Avançat |
| Quarts de final | "Smells Like Teen Spirit"/ "La volta al món" | Nirvana / Daft Punk | Avançat |
| Semifinal | "Aixeca't com un Fènix" | Conchita Wurst | Avançat |
| Final | "Eufòria" | Loreen | Guanyador |

## Referències

* ↑ «Georgia: Iru Khechanovi wins ticket to Liverpool 2023» (en anglès). Eurovision.tv, 02-02-2023. [Consulta: 28 abril 2023].
* ↑ «Georgia: The sound of Iru's 'Echo'» (en anglès). Eurovision.tv, 16-03-2023. [Consulta: 28 abril 2023].
# Gnathopogon mantschuricus

Gnathopogon mantschuricus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Yue, P., 1998. Gobioninae. p. 232-389. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.