OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La perdición de los hombres

La perdición de los hombres és una pel·lícula còmica mexicana de 2000 dirigida per Arturo Ripstein.

## Argument

Dos homes salten darrere d'uns cactus i colpegen un home al cap amb una pedra. Després porten el cos a la cabanya del mort i seuen amb el seu cos durant la nit mentre parlen, es queixen i ballen. Més tard, a la comissaria, dues dones venen a reclamar el cos: una esposa amargada i verinosa i una dona més jove i bonica. Lluiten i es barallen fins que una d'elles es fa càrrec del cos. Més tard esbrinem per què va ser assassinat l'homònim "Rei del beisbol".

## Repartiment

* Patricia Reyes Spíndola com Axe Face
* Rafael Inclán com l'altre home
* Luis Felipe Tovar com l'home
* Carlos Chávez com un que ve
* Leticia Valenzuela com l'altra dona
* Marco Zapata com el fill de l'altra dona
* Alejandra Montoya com Moon face

## Premis i distincions
### Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià

| Any | Categoria | Resultat |
| 2000 | Conquilla d'Or a la millor pel·lícula | Guanyador |
| 2000 | Premi al millor guió | Guanyador |
| 2000 | Premi FIPRESCI | Guanyador |

### Festival de Gramado

| Any | Categoria | Resultat |
| 2002 | Kikito d'Or a millor pel·lícula | Guanyador |
| 2002 | Kikito d'Or a millor direcció | Guanyador |

## Referències

* ↑ La perdición de los hombres a Fotogramas
* ↑ Ripstein regresa al "México profundo" con la película 'La perdición de los hombres', El País, 8 de novembre de 2000
* ↑ Palmarés de la 48ª edición del Festival de San Sebastián 2000
* ↑ Alejandro Trejo ganó el premio a mejor actor del Festival de Gramado en Brasil, cooperativa.cl, 18 d'agost de 2002

## Enllaços externs

* La perdición de los hombres a Internet Movie Database (anglès)
* La perdición de los hombres a Versión española, rtve.es
# Planxada extrema

La planxada extrema és un esport extrem inventat l'any 1997 per Phil Shaw que consisteix a transportar una post de planxar a un lloc llunyà (per exemple, el cim d'una muntanya, un bosc, etc.) i planxar-hi diverses peces de roba tot practicant un esport (fent alpinisme, esquiant, anant en canoa, etc..). Segons la seva entitat reguladora, la planxada extrema és «el darrer esport de risc, que combina l'emoció d'una activitat extrema a l'aire lliure amb la satisfacció de la roba ben planxada». S'ha considerat però àmpliament més aviat un esport irònic.

## Vegeu també

* Planxa de roba
* Fusta de planxar

## Enllaços externs

* Lloc oficial de l'Oficina de Planxat Extrem (Arxiu a Internet Archive, 26-08-2010)

## Nota

* ↑ «planxada». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ "What is extreme ironing?" Arxivat 19 November 2013 a Wayback Machine.. Team Steam
* ↑ Harper, Nick «Jazz, giants and ironing boards». The Guardian [Londres], 14-12-2003 [Consulta: 16 febrer 2006]. «The idea, which combines the thrills of an extreme sport with the satisfaction of a well-pressed shirt, is thoroughly explained in this tongue-in-cheek manual...» Arxivat 2013-01-14 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-01-14. [Consulta: 1r febrer 2023].
# Roc d'Aude

El Roc d'Aude és una muntanya de 2.325 m d'altitud dels contraforts orientals del massís del Carlit, dins del terme comunal dels Angles, a la comarca del Capcir, de la Catalunya del Nord.
Està situat a la zona central - occidental del terme dels Angles. Des d'aquest cim, i del veí del Mont Llaret, situat al seu nord-oest, davallen cap al nord-est les pistes de l'estació d'esquí dels Angles. Prop del cim hi ha un altiport.
És una muntanya molt relacionada amb tota mena d'esports muntanyencs: els seus vessants oriental i nord-oriental acullen les pistes d'esquí dels Angles, a la mateixa muntanya hi ha una important escola d'escalada, passen pel cim diverses rutes d'excursionisme.

## Referències

* ↑ El Roc d'Aude en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ L'escola d'escalada del Roc d'Aude

## Bibliografia

* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Els Angles». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Cantó de Mende-Sud

El cantó de Mende-Sud és un cantó francès del departament del Losera, a la regió d'Occitània. Està enquadrat al districte de Mende, té sis municipis i el cap cantonal és Mende.

## Municipis

* Balsièja
* Brenosc
* Lanuèjols
* Mende (una part)
* Sent Bausèli
* Sent Estève

## Vegeu també

* Cantons de la Losera
# Baronia de Montseny

La Baronia de Montseny va ser una jurisdicció senyorial creada al segle xi pels Montseny. Estava lligada als castells de les Agudes i de Miravalls.

## Orígens

La Baronia de Montseny neix amb el llinatge dels Umbert (que posteriorment es va dir dels Montseny),i en concret en la figura d'Ot de Sesagudes. La primera documentació que es té de la baronia data del 1018.

## Extensió territorial

Els territoris de la Baronia de Montseny se centraven al voltant dels castells de les Agudes i de Miravalls. La mateixa família controlava també els castells de Montpalau i de Palafolls, però a partir del repartiment de l'herència d'Umbert de Montseny es van establir com una baronia a part, la de Montpalau de la qual amb el temps s'escindiria la baronia de Palafolls. Sota Umbert de Montseny, la baronia s'estenia tant pel Montseny, amb les viles de Sant Celoni (amb disputes de jurisdicció amb els Hospitalers), Montseny, Fogars de Montclús, com pel massís del Montnegre, a la zona del Maresme nord, amb les viles de Palafolls, Malgrat de Mar, Santa Susanna i part de Blanes, Hortsavinyà, Arenys, Sant Pol de Mar, Canet de Mar, Sant Cebrià de Vallalta i Sant Iscle de Vallalta.

## Llista dels barons de Montseny

* ? - 1035: Ot de Sesagudes, primer baró de Montseny.
* 1035 - 1082: Umbert de Montseny, fill de l'anterior.
* 1082 - 1112: Guillem Umbert I de Montseny, fill de l'anterior.
* 1112 - 1151: Guillem Umbert II de Montseny, fill de l'anterior.
* 1151 - 1178: Riembau I de Montseny, germà de l'anterior.
* 1178 - 1239: Guillem Umbert III de Montseny, fill de l'anterior.
El fill de Guillem Umbert III de Montseny, Guillem, va mutar el cognom a Montclús, i a partir d'ell la baronia passà a anomenar-se amb aquest cognom.

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa del llinatge dels Montseny». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 26 juliol 2016].
# Goragorski

Goragorski (en rus: Горагорский) és un poble (un possiólok) de la república de Txetxènia, a Rússia, segons el cens del 2022 tenia 5.855 habitants.

## Referències

* ↑ «Древнее село Зумсой продолжает жить несмотря ни на что | Информационное агентство "Грозный-Информ"». Arxivat de l'original el 2022-06-02.
* ↑ «Закон Чеченской республики № 46-РЗ от 14.07.08» (doc). Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 12 desembre 2009].
* ↑ «И вновь оживает древний Зумсой… | Грозный Информ». Arxivat de l'original el 2013-03-03.
* ↑ «В высокогорное село Зумсой возвращаются жители». Arxivat de l'original el 2014-09-08. [Consulta: 21 novembre 2010].
# Unkida

Unkida (en rus: Ункида) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 432 habitants. Pertany al districte rural de Gunib.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Seda Bakan

Seda Bakan Erel, (Gebze, Kocaeli, 10 d'octubre de 1985), més coneguda com a Seda Bakan és una actriu turca de sèries de televisió i de cinema turc. És graduada de la Universitat de Sakarya a Adapazarı. Va assolir la fama amb el rol de Feyza al sèrie "Kardeş Payı".
Seda Bakan es va casar amb el compositor Ali Erel, el 2014. La parella va tenir una filla, Leyla, el 2019.

## Referències

* ↑ «Kardeş Payı'nın Feyza'sı Seda Bakan'ın eşi bakın kim çıktı!» (en turc). [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «Seda Bakan evlendi» (en turc). [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «Seda Bakan: Hâlâ emziriyorum» (en turc). [Consulta: 25 abril 2020].

## Enllaços externs

* "És una gran fortuna ser heroina de contes" (Entrevista amb l'actriu) (turc)
* Entrevista audiovisual amb Seda Bakan
# Platja de Salinas (Ḷḷuarca)

La platja de Salines o 3a. de Ḷḷuarca està situada en els voltants de Ḷḷuarca, Valdés a Astúries i també és coneguda com la platja 3a de Ḷḷuarca. Forma part de la Costa Occidental d'Astúries i està emmarcada en el Paisatge Protegit de la Costa Occidental d'Astúries, presentant catalogació com a Paisatge protegit, ZEPA, LIC.

## Descripció

Tenen forma de petxina. Té una longitud total d'uns 220 m, una amplària mitjana d'uns 80 m i està formada per sorra de gra mitjà i roques. Les seves aigües són molt tranquil·les i la platja té com a característica peculiar les casetes per vestir-se o desvestir-se el que li dona a la platja un cert i encantador aire «retro». Aquestes casetes es retiren al final de la temporada estival. El seu entorn és urbà, amb un grau de perillositat baix.
Per accedir a ella cal fer-ho caminant des de la 2a platja de Ḷḷuarca, ja que les separen un petit grup de roques; aquest accés ha estat remodelat. Per anar amb cotxe, s'ha de deixar aquest aparcat en la 2a platja de Ḷḷuarca i caminar fins a la 3a com ja es va indicar. Prop d'aquesta platja es troba el far «Punta Atalaya o Blanca». Té uns serveis molt complets com són els de vigilància, neteja, dutxes i restaurants. La pesca recreativa és l'activitat òptima recomanada.

## Referències

* ↑ http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=552 Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 62. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Khítrovo (Oriol)

* Per a altres significats, vegeu «Khítrovo».
Khítrovo (en rus: Хитрово) és un poble de l'óblast d'Oriol, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 14 habitants. Pertany al districte municipal de Verkhóvie.

## Referències

* ↑ «Орловская область. Общая площадь земель муниципального образования. ФСГС». Arxivat de l'original el 2016-03-06. [Consulta: 3 desembre 2018].
* ↑ «Закон Орловской области от 19 ноября 2004 года № 446-ОЗ «О статусе, границах и административных центрах муниципальных образований на территории Верховского района Орловской области»». Arxivat de l'original el 2018-09-12. [Consulta: 12 setembre 2018].
* ↑ «История Верховского района на сайте областной администрации». Arxivat de l'original el 2018-04-01. [Consulta: 22 maig 2011].
# Platja de Llastres

La Platja de Llastres, anomenada també L'Estilleru, situada en la parròquia de Llastres, en el concejo de Colunga a Astúries, s'emmarca a les platges de la Costa oriental d'Astúries, anomenada també Costa Verda Asturiana, estant moltes d'elles considerades paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental (per la vegetació, per la seva orografia, el seu origen càrstic, etc). Per aquest motiu estan integrades, segons informació del Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi ambient, en el Paisatge Protegit de la Costa Oriental d'Astúries, comptant amb la catalogació de LIC.

## Descripció

La platja de Llastres presenta forma rectilínia i pot arribar-se amb cotxe fins a la platja mateixa. També la hi coneix com a platja de L'Estilleru, ja que en ella va haver-hi durant segles una drassana; o per Astuero, a causa del rierol homònim que allí desemboca.
Gaudeix dels avantatges d'estar prop de Llastres, un dels pobles més típics i bells del litoral asturià.
Respecte als serveis amb els quals explica estan: lavabos, dutxes, papereres, servei de neteja, senyalització de perill, aparcament i en els mesos d'estiu equip de salvament.

## Vegeu també

* Mancomunitat Comarca de la Sidra

## Referències

* 1 2 http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=404 Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana (en castellà). Nobel, 2013, p. 215. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Barranc de la Font de Llessiu

El Barranc de la Font de Llessiu és un corrent fluvial del Pallars Sobirà, al Pirineu català. Discorre totalment a dins de l'antic terme municipal d'Enviny, pertanyent actualment al de Sort.
S'origina en el vessant oriental del Serrat de Bacanera, a l'extrem nord de les Pales de Peiró, just a sota de l'extrem nord-est dels Planells de Bacanera, des d'on davalla cap a llevant, fent una breu inflexió cap al sud-est per reprendre la direcció inicial, est-nord-est, deixant al nord les Solanes i al sud els Puimortós i els Pullibrès, passa pel nord del poble de Pujalt, i poc després, al nord-est d'aquest poble, s'ajunta amb el Barraca d'Estanyalgues per formar el Barranc de Pietat.

## Enllaços externs

* El Barranc de la Font de Llessiu en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Gorafe

Gorafe és un municipi de la província de Granada, amb una superfície de 77,14 km², una població de 538 habitants (2004) i una densitat de població de 6,97 hab/km².
# Unknown Brain

Unknown Brain és un grup de música electrònica fundat per dos joves alemanys anònims el novembre del 2016. Els integrants tenen deu anys d'experiència i formació en l'àmbit musical. Se'ls coneix per fer produccions melòdiques i creatives.
Van tenir un primer llançament aclamat pel públic, «Superhero». El 2020, després d'un descans de sis mesos, van llançar el tema «Dancing On The Moon» amb el vocalista Luke Burr, seguit de «Dead» amb Kazhi. Poc abans de llançar l'àlbum de debut, van avançar-ne «I'm Sorry Mom» i «Phenomenon». El disc en qüestió, titulat Faceless i publicat el 27 de novembre, consta de 17 cançons i és el primer de llarga durada de NoCopyrightSounds. Combina els gèneres de future bass, future house, trap i pop. Aquell any van aconseguir milions de reproduccions gràcies a la refinació del so i van créixer en popularitat dins la comunitat de la música electrònica. A la plataforma Spotify es van consolidar amb dos milions d'oients mensuals.
El duet forma part de la discogràfica NoCopyrightSounds, però també ha pertangut a Spinnin' Records i Trap Nation.

## Discografia
### Àlbums

* Faceless (2020)

### Senzills

* «Separate Ways» (2016)
* «Superhero» (2016) (amb Chris Linton)
* «Saviour» (2017) (amb Chris Linton)
* «Perseus» (2017) (amb Chris Linton)
* «MATAFAKA» (2017) (amb Marvin Divine)
* «Wassup» (2017) (amb Sushii Boiis)
* «Inspiration» (2017) (amb Aviella)
* «Kuyenda» (2017) (amb Lennart Schroot i SRU)
* «Forgive Me» (2017) (amb Harley Bird)
* «Roots» (2017) (amb Attxla)
* «Twisted Reality» (2017) (amb Anna Yvette)
* «Dancing On The Moon» (2020) (amb Luke Burr)
* «Dead» (2020) (amb Kazhi)
* «I'm Sorry Mom» (2020) (amb Kyle Reynolds)
* «Phenomenon» (2020) (amb Dax, Hoober i VinDon)
* «Rooftop» (2021) (amb Iyaz i Shiah Maisel)
* «Let's Drink Bleach» (2022) (amb Kyle Reynolds)
* «Fuck It» (2022) (amb DeathByRomy)
* «Song For You» (2022) (amb Sebastian Krenz)

## Referències

* 1 2 «Unknown Brain» (en anglès). Amsterdam Dance Event, 2019. [Consulta: 9 juliol 2023].
* 1 2 Beamish, Ben. «Unknown Brain Release “Dancing On The Moon” Feat. Luke Burr Ahead Of Forthcoming Album» (en anglès). CULTR, 05-09-2020. [Consulta: 9 juliol 2023].
* 1 2 «Unknown Brain Lanza Su Nuevo Álbum “Faceless”» (en castellà). Pattyto.com, 28-11-2020. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «Unknown Brain Unleashes “Phenomenon” via NCS Ahead of Debut Album» (en anglès). The Nocturnal Times, 24-11-2020. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ Berry, Peter. «Unknown Brain Drop Stunning Pop Crossover Anthem, ‘Dead’» (en anglès). Your EDM, 12-10-2020. [Consulta: 9 juliol 2023].
* 1 2 Galván, José Juan. «Unknown Brain lanzan por NCS su primer álbum,”Faceless”» (en castellà). Loud Cave, 28-11-2020. [Consulta: 9 juliol 2023].
# Dieter Arnold

Dieter Arnold (Heidelberg, 1936) és un egiptòleg alemany.

## Biografia

Es va doctorar el 1963 a la Universitat de Múnic amb la tesi "Wandrelief und Raumfunktion in ägyptischen Tempeln des Neuen Reiches".
Va treballar a l'Institut Arqueològic Alemany del Caire en les excavacions Dahshur, Deir el-Bahri i at-Tarif.
De 1979 a 1984 va ser professor a la Universitat de Viena, i després conservador del departament egipci del Museu Metropolità d'Art de Nova York, dirigit aleshores per la seva esposa, Dorothea Arnold. La seva especialitat és l'arquitectura de l'antic Egipte. Com a col·laborador del Museu Metropolità, que dirigeix les expedicions anuals del museu a el-Lisht i Dahshur.
El 1981 va publicar una proposta per construir la piràmide de Quèops. La rampa passa primer per fora i després per un camí dins de la piràmide. Arnold tenia clar que el mètode de construcció no es podia explicar únicament arqueològicament per manca de troballes: “Ja no és possible determinar com el van utilitzar els constructors egipcis. Tanmateix, els exemples de les piràmides de Keops i Kefrén demostren que van aconseguir resoldre el problema".

## Publicacions (selecció)

* Die Tempel Ägyptens. Götterwohnungen, Kultstätten, Baudenkmäler. Artemis & Winkler, München / Zürich 1992, ISBN 3-7608-1073-X.
* Lexikon der ägyptischen Baukunst. Artemis & Winkler, München / Zürich 1994, ISBN 3-7608-1099-3.
* Temples of the Last Pharaos. Oxford University Press, New York NY u. a. 1999, ISBN 0-19-512633-5.

## Bibliografia

* Peter Jánosi (eds.): Structure and Significance. Thoughts on Ancient Egyptian Architecture (Acadèmia Austríaca de Ciències. Actes de l'Acadèmia en el seu conjunt 33 investigacions de la sucursal del Caire de l'institut arqueològic austríac 25). Editorial de l'Acadèmia de Ciències d'Àustria, Viena 2005, ISBN 3-7001-3552-1 (pròleg per Dieter Arnold).

## Referències

* ↑ "Relleus murals i funció dels espais en els temples egipcis de l'Imperi Nou."
* ↑ (alemany) Dieter Arnold: Überlegungen zum Problem des Pyramidenbaues. In: Mitteilungen des Deutschen Archäologischen Instituts, Abteilung Kairo. (MDAIK) Band 37, 1981, p. 15 e.s.
* ↑ PDF (alemany) Frank Müller-Römer: Pyramidenbau mit Rampen und Seilwinden. Ludwig-Maximilians-Universität, München, 2007, p. 122-124

## Enllaços externs

* Obres de l'autor a la Biblioteca Nacional d'Alemanya
# Platja de San Juan de Nieva

Es coneix com a platja de San Juan l'extrem oriental de l'arenal situat entre el ressalti rocós de La Peñona, en la localitat de Salinas, i el marge esquerre de la ria d'Avilés, a prop de localitat de San Juan de Nieva en el concejo asturià de Castrillón (Espanya). També és denominada per algunes fonts com a platja del Espartal. Forma part de la Costa Central asturiana.

## Característiques

Aquesta platja de 500 metres de llarg compta amb una sorra fina i orada, a més posseeix una protecció ambiental especial a causa de l'ecosistema dunar que l'envolta conegut com Les dunes del Espartal, el qual té una abundant vegetació i serveix d'estació per a nombrosos tipus d'aus en els seus trànsits migratoris.
És molt coneguda juntament amb la platja de Salinas pels amants del surf, que aprofiten el seu fort onatge per a la pràctica del seu esport favorit. A més també es pot pescar a la zona de l'espigó, que separa la platja de la desembocadura de la ria d'Avilés.

## Equipaments i serveis

Segons la guia de platges del Ministeri de Medi ambient, la platja posseeix un bon nivell d'equipaments. Disposa d'equips de vigilància i salvament i senyalització de perill. A més posseeix servei de condícies, dutxes, telèfon, papereres, servei de neteja i establiments de menjar i beguda.

## Bandera blava

Ha estat distingida consecutivament diversos anys amb la bandera blava que concedeix l'Associació d'Educació Ambiental i del Consumidor (ADEAC).

## Accessos

A més es pot accedir fàcilment amb cotxe, perquè posseeix aparcament propi; a peu,en la línia d'autobús L-15 (Avilés-Sant Joan) o en la línia C3 de Rodalies Astúries.

## Referències

* ↑ http://www.lne.es/aviles/2012/08/11/salinas-san-juan-mantienen-bandera-azul-ayuntamiento-asume-mejoras/1282855.html

## Bibliografia utilitzada

* Cercador Guia de Platges en el lloc web del Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi ambient. Consultat el 12 d'octubre de 2012.
# Platja de Llevant (Benidorm)

La platja de Llevant, antigament anomenada platja de la Xanca, és una platja situada a Benidorm. Té 2 quilòmetres de llargada i 75 metres d'amplada en la zona més ampla. Aquesta platja gaudeix de la bandera blava.
Entre els serveis que ofereix, podem destacar les àrees de joc per a infants, els serveis de socorrisme, el lloguer d'hamaques i para-sols, l'existència de papereres i servei de neteja nocturn, l'esquí aquàtic amb cable i les plataformes flotants. Fins i tot compta amb una biblioteca, la "Biblioplaya". Quant a les activitats nocturnes, el passeig de Llevant (Avinguda d'Alcoi) alberga una gran quantitat de discoteques, terrasses i pubs que conformen una de les zones d'oci més freqüentades de la localitat.

## Història

En la primera dècada del segle xx, en aquesta platja van començar a construir-se els primers establiments hotelers i pensions. Diverses famílies burgeses d'Alcoi van construir els primers xalets a prop de la platja.
A partir del primer pla general d'ordenació urbana de Pedro Zaragoza (1956), aquests edificis de baixa altura es començaren a convertir en gratacels. La platja de Llevant va ser la primera de les zones que es va urbanitzar.
Anteriorment, la platja de Llevant es coneixia com a platja de la Xanca, perquè s'hi trobava el magatzem de l'almadrava (anomenat xanca).

## Referències

* ↑ «Awarded sites: Llevant Benidorm». Blue Flag, Foundation for Environmental Education, 2013/2014. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2015. [Consulta: 24 febrer 2014].
* ↑ http://portal.benidorm.org/nuevociudadano/node/8355 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Territori de Nevada

El Territori de Nevada va ser un territori organitzat incorporat als Estats Units que va existir del 2 de març de 1861 al 31 d'octubre de 1864, quan va ser admès dins la Unió com l'Estat de Nevada.
Previ a la creació del territori l'àrea era part de l'oest del Territori de Utah i era coneguda com a Washoe, ja que prenia el nom del poble washoe. L'escissió de Utah va ser important pel govern federal per les seves tendències polítiques, mentre que la població estava entusiasmada amb la separació a causa de l'animositat (i de vegades violència) entre els no-mormons de Nevada i els mormons de la resta del Territori de Utah.
# Dieta sana

S'enten per dieta sana una dieta tal que sigui saludable, és a dir que no malmeti la salut de l'individu que la segueix. Per a això, ha de ser completa quant als nutrients necessaris i en aigua, sense caure tampoc en l'excés de cap d'ells. Una dieta sana no té per què ser un règim artificial i mèdic, i de fet moltes dietes tradicionals ja ho són naturalment. A més, es tendeix a incloure-hi altres funcions secundàries, com la funció social de seure a taula i el plaer de gaudir de la gastronomia, i altres activitats, com per exemple un exercici físic moderat però quotidià.
Una dieta sana es considera un element de la medicina preventiva, ja que forma part dels hàbits saludables típics (com l'exercici físic, l'abandó del tabaquisme, etc.) que es consideren importants per a la prevenció de, per exemple, l'obesitat, diabetis, malalties cardiovasculars i càncer. Una dieta no sana pot ser causant de desnutrició.
En una dieta sana es valoren el conjunt d'aliments ingerits en una jornada, i fins i tot a cada àpat, incloent begudes, llaminadures, aperitius, etc. L'equilibri de la dieta depèn del conjunt de totos ells de manera que, per exemple, pot incloure un aliment o plat no complet nutricionalment, si s'acompanya d'un altre de complementari. Els seus efectes possitius i negatius es donen a llarg termini, de manera que una mancança o un excés d'un sol dia no afecta significativament a l'organisme a mitjà termini, però també que exigeix ser mantenida de manera continuada i durant tota la vida.
Cal recordar però, que els aliments no són medicaments. No han de ser tractats ni empassats com a tals ni es poden substituir per ells. En l'home, el fi de la dieta sana no és només nutrir-se, és a dir, obtenir els materials necessaris per a viure, sinó també lúdic i cultural.

## Vegeu també

* Superaliment
* Calories buides
* Energia endosomàtica

## Referències

* ↑ Promoting fruit and vegetable consumption around the world (anglès)