OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Realme

Realme (en xinès, 真我; pinyin, Zhēn wǒ), és un fabricant de productes electrònics amb seu a Dongguan, Guangdong, Xina. És principalment conegut pels seus telèfons intel·ligents.
És subsidiària de BBK Electronics, igual que Oppo, OnePlus i Vivo.

## Models comercialitzats a Espanya

* Realme 5i
* Realme 5
* Realme 5 Pro
* Realme C3
* Realme X2 Pro
* Realme 6i
* Realme 6
* Realme 6 Pro
* Realme 7
* Realme 7i
* Realme 7 Pro
* Realme 8
* Realme 8i
* Realme 8 Pro
* Realme 8 5G
* Realme X50 Pro
* Realme X3 SuperZoom
* Realme X50 5G
* Realme C11
* Realme GT
* Realme GT Neo 2
* Realme GT Neo 3
* Realme GT 2
* Realme GT 2 Pro

## Vegeu també

* VOOC

## Referències

* ↑ «Mòvils Realme».
* ↑ «Rànking millors mòvils Realme».
* ↑ «Realme 8 5G». Arxivat de l'original el 2022-03-06. [Consulta: 25 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Realme - Lloc web oficial
# Bessuèjols

Bessuèjols (en francès Bessuéjouls)és un municipi del departament francès de l'Avairon, a la regió d'Occitània. Situat a la Via Podiensis cap a Santiago de Compostel·la, entre Espalion i Estaing.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Harry Vos

Henry Antonie "Harry" Vos (4 de setembre de 1946 – 19 de maig de 2010) va ser un futbolista neerlandès.
# Mestre de Cardona

Mestre de Cardona és el nom amb què es coneix al pintor del segle xii que va realitzar unes pintures murals a diferents esglésies. Estilísticament se l'ha relacionat amb les pintures murals de Sant Martí Sescorts (conservades al Museu Episcopal de Vic), les pintures murals de Sant Vicenç de Cardona (conservades al MNAC), les de Sant Salvador de Polinyà (conservades al Museu Diocesà de Barcelona) i les de Santa Maria de Barberà (conservades in situ).

## Referències

* ↑ Pintures murals de l'absis de Sant Martí Sescorts al MEV
# Karya al-Sufla

Karya al-Sufla és una vila del nord-est de l'Aràbia Saudita. La població estimada el 1960 era de 1.000 persones. Està governada per un emir dependent del governador de la Província Oriental (Aràbia Saudita). És coneguda com a Kurayya (un diminutiu) en oposició a la veïna Karya al-Ulya, més gran. Fou fundada com hidjra o colònia dels Ikhwan, per membres de la tribu Mutayr, el 1919, dirigits per Hayif al-Fughm de la fracció Dhawu Awn. Junt amb el veí poble de Karya al-Sufla forma el conjunt anomenat Karayat (plural dialectal de Karya).

## Bibliografia

* H. R. P. Dickson, Kuwait and her neighbours, Londres 1956
* Mandaville, J. "Ḳarya al-Suflā". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2012. Reference. 8 d'abril de 2012
# Koa petit

El koa petit (Rhodacanthis flaviceps) és una espècie petita ocell de la família Fringillidae. Quan van ser descrits, l'any 1892, és molt probable que ja anessin molt escassos. Se sap d'ells únicament per uns pocs espècimens conservats en col·leccions de Nova York i Londres.
El seu hàbitat era el bosc de la muntanya Koa a Kona, Hawaii. El moment del seu descobriment coincideix amb l'últim registre oficial, el 1891, descrit per George Munro en el seu llibre Birds of Hawaii (Aus de Hawaii). No cpneix la causa de la seva extinció però es creu que va ocórrer per la degradació del seu hàbitat i la introducció d'altres animals com a gats i rates.

## Referències

* ↑ «Koa petit». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# La leyenda del unicornio

La leyenda del unicornio és una pel·lícula espanyola dirigida i escrita per Maite Ruiz de Austri. La idea original prové dels creatius de Jana Producciones qui, actualment, l'han recuperat per a crear el musical infantil, de gira per tot Espanya després de residir diversos mesos en teatres madrilenys com el Fígaro o el Alcázar Cofidís. Va estar nominada al Goya a la millor pel·lícula d'animació.

## Sinopsi

Un petit unicorn escapa de la seva casa en el fons de la mar a la recerca de nous amics en el món de la superfície. Prop d'allí, en un tranquil poblet de pescadors, és tan gran la necessitat, que tots els adults han de fer-se a la mar. Els nens del poble es queden solos i quan es disposen a jugar i a passar el dia tranquil·lament, són assaltats per monstres que viuen en un bosc pròxim.Enmig de la terrible confusió apareix un mag. El seu missatge és preocupant: el temible unicorn ha enfonsat el vaixell dels seus pares. Està furiós perquè la seva Cria ha desaparegut i creu que els culpables han estat els pescadors. Les seves pròximes víctimes seran els nens. També informa que només una ofrena de la més pura innocència serà capaç d'amansir a la fera i assenyala a Marina, una de les nenes del poble.

## Referències

* ↑ «La leyenda del unicornio» trae música, magia y humor, La Voz de Galicia. 24 d'octubre de 2014
* ↑ La leyenda del unicornio al web dels Goya
* ↑ La Leyenda del unicornio a 20 Minutos
* ↑ El musical infantil "La Leyenda del Unicornio" aterriza en Madrid, ritmos21.com, 12 de novembre de 2013
# Himne de la República Socialista Soviètica de Letònia

L'Himne de la República Socialista Soviètica de Letònia (en letó: Latvijas Padomju Sociālistiskās Republikas himna) va ser l'himne nacional de Letònia quan es tractava d'una república de la Unió Soviètica coneguda com l'RSS de Letònia.

## Història

La música va ser composta per Anatoly Lepin, i la lletra va ser escrita per Fricis Rokpelnis i Jūlijs Vanags.

## Lletra

| Letó | Rus (no oficial) |
| Šai zemē visdārgā mēs brīvību guvām, Te paaudžu paaudzēm laimīgam dzimt, Te šalc mūsu jūra, te zied mūsu druvas, Te skan mūsu pilsētas, Rīga te dimd. Koris: Padomju Latvija mūžos lai dzīvo, Spoža lai Padomju vainagā mirdz! Mēs cēlāmies, verdzības važas lai rautu, Par gadsimtu cīņām ik vieta vēl teic. Vien biedros ar diženās Krievzemes tautu Mēs kļuvām par spēku, kas pretvaru veic. Koris Pa Ļeņina ceļu uz laimi un slavu Ar Oktobra karogu iesim mūždien. Mēs sargāsim Padomju Tēvzemi savu Līdz pēdējai asiņu lāsei ikviens. Koris (2x) | Свободен навеки народ наш счастливый, Путь светлый для всех поколений открыт. Шумит наше море, цветут наши нивы, В семье городов наша Рига гремит. Припев: Славься, Советская Латвия наша, Ярко в созвездии республик сияй! Не раз мы за волю ходили походом, Бесправия цепи пытались разбить, Лишь в дружбе незыблемой с русским народом Смогли мы неправду и зло победить. Припев Под знаменем Ленина к счастью и славе Путем Октября мы победно идем. Верны мы великой Советской державе И кровь за нее, если надо, прольем! Припев (2х) |

## Enllaços externs

* MIDI file Arxivat 2006-05-24 a Wayback Machine.
* Vocal recording in MP3 format
* Lyrics - nationalanthems.info Arxivat 2008-05-27 a Wayback Machine.
# Mas de Puig

El Mas de Puig és una masia de Reus (Baix Camp) situada a la partida de Quart, al camí de la Bassa de les Cabres. Té al nord el camp d'Aviació, toca al terme de Constantí per l'est, a ponent hi ha la riera de la Boella i al sud toca a la bassa de les Cabres.
El mas és una construcció racional força gran, fruit d'un projecte d'explotació agrícola de la zona. Té diversos cossos, uns de tres plantes i altres de dues. La coberta és plana. A la construcció principal del mas s'hi afegeixen diferents construccions d'una planta que acaben conformant un pati interior de treball i, en definitiva, un conjunt de creixement compacte amb planta quadrada. També hi ha una nau, aïllada, al costat d'aquest conjunt tant tancat.
L'estat actual del mas és bo. Hi ha moltes construccions modernes, i probablement queden pocs elements originals.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona. i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 462. ISBN 8486387655.
* ↑ Pla especial urbanístic: catàleg de masos en sòl no urbanitzable, Reus. Reus: l'Ajuntament, 2004, p. 115-116.
# Ni (lletra grega)

Ni o nu és la tretzena lletra de l'alfabet grec. S'escriu majúscula: Ν; minúscula: ν. Té un valor numèric de 50. El nom de la lletra s'escriu νῦ en grec tradicional (seguint l'ortografia politonica. En Grec modern a vegades s'escriu νι (ni). Ambdues versions es pronuncien [ni], com la conjunció catalana ni.
La lletra minúscula ν s'usa com a símbol de:
* La freqüència d'una ona en física i altres ciències.
* La viscositat cinemàtica en mecànica de fluids.
* El Neutrí en física de partícules.
Viccionari
# Receptor (comunicació)

Un receptor és la persona o màquina que rep el missatge emès per l'emissor, el decodifica i l'interpreta. En una conversa els papers d'emissor i receptor s'intercanvien. En fisica, el receptor es l'objecte que rep l'energia que li envia un generador, això pot ser una bombeta, un robot que rep electricitat...

## Referències

* ↑ Julià Gelida, Eduard Lluís «Introducción a la gestión de los recursos humanos». Universitat de Barcelona (UB Virtual), 2003 [Consulta: 21 setembre 2014].
Viccionari
# Numeració grega

Sistema de nombres en matemàtiques :
El sistema de numeració grega és un sistema de numeració que fa servir les lletres de l'alfabet grec. També es coneixen amb com nombres jònics (de Jònia), o nombres milesis (de Milet, ciutat de Jònia), o nombres alexandrins (d'Alexandria), o nombres alfabètics.
Actualment a la Grècia moderna encara es fan servir com a nombres ordinals d'una manera semblant a com es fan servir els nombres romans amb l'alfabet llatí. Per als nombres cardinals es fan servir els nombres aràbics.

## Descripció

Cada unitat (1, 2, ...9), cada desena (10,20,...90), i cada centena (100, 200, ... 900) es representen amb una lletra diferent, seguint el mateix ordre de l'alfabet. Com que això requereix 27 signes i l'alfabet grec clàssic només té 24 lletres, es conserven 3 lletres arcaiques, en concret digamma ϝ per a representar 6, qoppa ϙ per 90, i sampi ϡ per 900.
Per a distingir els nombres de les lletres, es marquen les lletres que fan de nombre amb un signe anomenat keraia/κεραία, semblant a un accent agut rere la lletra.
El sistema segueix el principi de sumar els signes, escrits ordenats de major a menor, per a obtenir un nombre total. Per exemple, 241 es representa amb σμαʹ (200 + 40 + 1).
Per a representar nombres de 1000 a 999999, es fan servir els mateixos signes amb un signe anomenat keraia baixa a l'esquerra, semblant a una coma davant la lletra. Així βʹ val 2, però ͵β val 2000. Per exemple, el 2004 es representa com ͵βδ´ (2000 + 4).
En grec modern es prefereix fer servir lletres majúscules com a ordinals, així Φίλιππος Βʹ = Filip II de Macedònia.
| Lletra | Valor | Lletra | Valor | Lletra | Valor |
| α´ | 1 | ι´ | 10 | ρ´ | 100 |
| β´ | 2 | κ´ | 20 | σ´ | 200 |
| γ´ | 3 | λ´ | 30 | τ´ | 300 |
| δ´ | 4 | μ´ | 40 | υ´ | 400 |
| ε´ | 5 | ν´ | 50 | φ´ | 500 |
| ϝ´ ó ´ ó ϛ´ ó στ´ | 6 | ξ´ | 60 | χ´ | 600 |
| ζ´ | 7 | ο´ | 70 | ψ´ | 700 |
| η´ | 8 | π´ | 80 | ω´ | 800 |
| θ´ | 9 | ϙ´ ó Ϟ´ | 90 | Ϡ´ | 900 |

## Història

Molt abans de l'adopció de l'alfabet grec, les escriptures lineal A i lineal B havien fet servir un sistema amb signes per a 1, 10, 100, 1000 i 10000 que operava amb aquesta fórmula: | = 1, – = 10, ◦ = 100, ¤ = 1000, ☼ = 10000.
El sistema grec més antic basat en lletres de l'alfabet va ser el sistema acrofònic o numeració àtica, que operava com els nombres romans (de fet els romans van derivar d'aquest sistema àtic) amb aquesta fórmula: Ι = 1, 𐅃 = 5, Δ = 10, 𐅄 = 50, Η = 100, 𐅅 = 500, Χ = 1000, 𐅆 = 5000, Μ = 10000 i 𐅇 = 50000. El sistema acrofònic va ser substituït pel sistema alfabètic o jònic a partir del segle 4 aC.

## Referències

* 1 2 «Systèmes numéraux en Grèce ancienne: description et mise en perspective historique». Arxivat de l'original el 2010-02-02. [Consulta: 17 novembre 2009].
# Betta burdigala

Betta Burdigala és una espècie de peix de la família dels Osfronèmids. Aquest peix d'aigua dolça està inclòs des de 2019 en la Llista Vermella de la UICN en la categoria de espècie en perill crític d'extinció. És originari de l'illa de Sumatra a Indonèsia.

## Referències

* ↑ IUCN «Betta burdigala: Low, B.W.: The IUCN Red List of Threatened Species 2019: e.T2772A91307807» (en anglès). . International Union for Conservation of Nature, 07-01-2019. DOI: 10.2305/iucn.uk.2019-2.rlts.t2772a91307807.en [Consulta: 4 febrer 2020].
# La Serra des Fronts

La Serra des Fronts, versió local de Serrat dels Fronts, és una muntanya i serra de 1.544,6 metres d'altitud situat al sud-oest del terme municipal de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà. És a prop del termenal amb Viu de Llevata, actualment agregat al municipi de l'Alta Ribagorça del Pont de Suert. És al nord-oest del poble de Sentís, al nord-est del Tossal de Tous i al nord del Tossal de Prat d'Hort, i forma carena amb el Tossal de Sant Quiri (Sarroca de Bellera), al sud-oest de la qual es troba.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hereret

Hereret és el nom d'una divinitat femenina de la mitologia egípcia que es troba esmentada o representada en tombes.

## Representacions
### A la necròpolis d'Assiut

La deessa Hereret és esmentada dues vegades a les tombes de la necròpolis d'Assiut, a la gran inscripció a la paret lateral dreta de la tomba III dedicada a Jtj-jb-j i al brancal de la porta de la tomba IV de Cheti II. A la tomba III, la deessa porta el determinatiu d'una deïtat amb cap de xacal. Per tant, es pot suposar que la deessa és un xacal o deessa amb cap de llop, que podria representar la contrapartida dels déus de la mort Upuaut i Anubis, tots dos adorats a Assiut.

### Al Llibre de les Portes

Al Llibre de les Portes, Hereret és representada com una serp enrotllada a la quarta hora del registre mitjà. Pareix les serps que representen les dotze hores i les torna a destruir. A banda i banda de la serp es poden veure dues plataformes inclinades, en cadascuna de les quals hi ha sis hores de nit.
En la descripció de l'escena, la serp és anomenada dos cops pel nom d'Hereret. El nom de la deessa acaba amb el determinant jeroglífic de serp.

### Al Llibre dels Morts

Hereret és esmentada a l'entrada de l'onzena porta al Llibre egipci dels morts, al proverbi 145, de la qual n'és la mestressa. El proverbi ha estat conservat sencer a la tomba de Senemut.

## Significat del nom

El significat del nom és discutit. Al Llibre dels Morts s'anomena Ḥrr.t-nt-sbḫt-nbt, per a la qual es suggereix la traducció "la terrorífica (?) de cada porta".

## Referències

* ↑ Hellmut Brunner: Die Texte aus den Gräbern der Herakleopolitenzeit von Siut. Augustin, Glückstadt/ Hamburg/ New York 1937, S. 17–26, 47.
* ↑ Wolfgang Schenkel, Memphis, Herakleopolis, Theben. Harrassowitz, Wiesbaden 1965, S. 75–81, Zeile 33.
* ↑ Hellmut Brunner: Die Texte aus den Gräbern der Herakleopolitenzeit von Siut. Glückstadt u. a. 1937, S. 34, 59.
* ↑ Wolfgang Schenkel: Memphis, Herakleopolis, Theben. Wiesbaden 1965, S. 85, Zeile 54.
* ↑ Erik Hornung: Die Unterweltsbücher der Ägypter. Zürich / München 1992, ISBN 3-7608-1061-6, 4. Stunde, 20. Szene, S. 222–224.
* ↑ Erik Hornung: The tomb of Pharaoh Seti I. Artemis-Verlag, Zürich u. a. 1991, ISBN 3-7608-1047-0, S. 217, Tafel 153.
* ↑ Erik Hornung: Das Totenbuch der Ägypter. Artemis-Verlag, Zürich u. a. 1990, ISBN 3-7608-3658-5, S. 287 f.
* ↑ Christian Leitz (Hrsg.): Lexikon der ägyptischen Götter und Götterbezeichnungen. Band 5, Peeters, Leuven u. a. 2002–2003, ISBN 90-429-1150-6, S. 465.
* ↑ E. A. Wallis Budge: The Egyptian Heaven and Hell. Band 2: The short form of the book Ȧm Ṭuat and the book of gates. Kegan, Paul, Trench & Trübner, London 1906, Kapitel 9, S. 140.
# Meskoura

Meskoura (àrab مسكورة) és una comuna rural de la província de Settat de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.180 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Neoperla appolinaris

Neoperla appolinaris és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Receptor GPS

Un receptor GPS (Global Positioning System, Sistema de Posisionament Global en Català) és un dispositiu de butxaca que permet saber la posició geogràfica longitud i latitud amb una posició d'uns metres, fent servir la tecnologia GPS. Són el substitut dels mapes de butxaca.
Normalment aquests dispositius també permeten saber l'hora de referència amb gran precisió. Actualment aquests dispositius tenen unes mides tan reduïdes que es poden portar a la butxaca.

## Tipus de dispositius

Existeixen dispositius amb una pantalla per poder veure els punts geogràfics de referéncia com ara rius, carreteres i fins i tot carrers, a les àrees urbanes. Normalment també és possible carregar diferents mapes de detall a la seva memòria segons la situació geogràfica en la qual es vulguin fer servir.
També existeixen dispositius sense pantalla dissenyats per fer-los servir amb un ordinador de butxaca o portàtil, un telèfon mòbil o una càmera de fotos. Aquest darrers permeten desar informació geogràfica a les dades EXIF de la imatge.
Finalment també existeixen aparells integrat en un ordinador de butxaca, telèfon mòbil o càmara digital.

## Vegeu també

* Motor de correlació
* GPS
* Navegació Turn-by-turn

## Referències

* ↑ «GPS.gov». US Govt.. [Consulta: 21 març 2015].
* ↑ «What is a GPS?».
* ↑ «[article=18921&tx_elektorarticle_listissues[action]=show&cHash=15557dd0aaa057b844b945af27d6960d Multi-purpose GPS Receiver (link1)]». Elektor International Media BV, 01-10-2008.
* ↑ «Multi-purpose GPS Receiver (link2)». ELEKTOR INTERNATIONAL MEDIA BV, 01-10-2008. Arxivat de l'original el 16 juliol 2016. [Consulta: 16 juliol 2016].
* ↑ Dale DePriest. «Navigation with Palm OS». gpsinformation.org.

## Enllaços externs

* GPS en català Arxivat 2010-05-14 a Wayback Machine.
# René Desfontaines

René Louiche Desfontaines (Tremblay, Bretanya, 14 de febrer de 1750 − 16 de novembre de 1833) va ser un botànic francès. La seva signatura abreujada com a botànic és : Desf.. El gènere Desfontainia l'honora. Assistí al Collège de Rennes i el 1773 anà a París a estudiar medicina. El seu interès per la botànica es va originar per les lliçons al Jardí Reial de les Plantes Medicinals que donava Louis Guillaume Lemonnier. Va ser escollit membre de l'Acadèmia Francesa de les Ciències l'any 1783. Desfontaines passà dos anys a Tunísia i Algèria, d'on tornà amb una gran col·lecció de plantes. Va escriure Flora Atlantica (1798–1799, 2 volums), la qual inclou 300 gèneres nous per a la ciència i, pòstumament, amb Alfred Newton Mémoire sur quelques nouvelles espèces d'oiseaux des côtes de Barbarie (1880). El 1786, va ser nomenat professor de botànica al Jardí Reial de les Plantes Medicinals, substituint Lemonnier. Més tard, quan el Jardí Reial de les Plantes Medicinals ja havia estat reconvertit en Museu Nacional d'Història Natural, esdevingué director d'aquest museu nacional francès. Va ser també un dels fundadors de l'Institut de France i president de l'Acadèmia Francesa de les Ciències. Rebé la Légion d'honneur.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ «Desfontaines, René Louiche (1750-1833)». Author Details. IPNI, 2005.
* ↑ Brummitt RK; Powell CE. Authors of Plant Names. Royal Botanic Gardens, Kew, 1992. ISBN 1-84246-085-4.
* ↑ «Desfontainia spinosa 'Harold Comber'». Plant of the Month: June. The Royal Horticultural Society, 2008. Arxivat de l'original el 2008-03-21. [Consulta: 25 març 2012].
# Nibelung

«Nibelung» té aquests significats:
* Literatura:
** el Cant dels Nibelungs, una epopeia medieval alemanya.
* Mitologia germànica:
** la saga dels Nibelungs.
* Música:
** L'anell del nibelung, un cicle d'òperes de Richard Wagner.
** Els Nibelungs, l'òpera de Heinrich Dorn.
* Videojoc:
** L'anell del Nibelung.
Nobles francs descendents de Khildebrand I, germà de Carles Martell:
* Nibelung I
* Nibelung II
* Nibelung III
# Hünkarbeğendi

Hünkarbeğendi o Hünkârbeğendi és un plat de carn i albergínia de la cuina turca. Es pot fer amb carn de vedella o de xai.

## Preparació

Es couen les albergínies sobre foc directe, es pelen i s'aixafen amb una forquilla. S'hi afegeix llet, mantega i formatge turc kaşar. La carn es daura amb oli de cuinar, cebes picades i s'hi afegeix salsa de tomàquet. Se serveix col·locant la carn sobre aquest puré suau que no té res a veure amb puré d'albergínies, una amanida o meze.

## Referències

* ↑ Claudia Roden. The New Book of Middle Eastern Food. Knopf Doubleday Publishing Group, 24 desembre 2008, p. 245–. ISBN 978-0-307-55856-5.

## Vegeu també

* Patlıcan kebabı
* Tas kebap

## Enllaços externs

* Imatges de "hünkarbeğendi"
* Recepta de "hünkarbeğendi" (en anglès)
# La cavalcada dels maleïts

La cavalcada dels maleïts (títol original en anglès: A Time for Killing) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Phil Karlson, estrenada el 1967. Ha estat doblada al català.

## Argument

Primavera 1865 a l'Oest americà: últim dia de la guerra de Secessió, presoners sudistes s'escapen d'un camp de soldats nordistes i fan presonera la promesa del comandant que marxava. Aquest es llança a la seva persecució i els agafa passat la frontera mexicana. Allà, el comandant s'assabenta que la guerra ha acabat

## Repartiment

* Glenn Ford: Maj. Tom Wolcott
* Inger Stevens: Emily Biddle
* George Hamilton: Capità Dorrit Bentley
* Harry Dean Stanton: Sergent Dan Way
* Paul Petersen: Blue Lake
* Timothy Carey: Billy Cat
* Kenneth Tobey: Sergent Cleehan
* Richard X. Slattery: Cpl. Paddy Darling
* Harrison Ford: Lt Shaffer
* Kay E. Kuter: Owelson
* Dick Miller: Zollicoffer
* Emile Meyer: Coronel Harries
* Marshall Reed: Stedner
* Max Baer Jr.: Sergent Luther Liskell
* Todd Armstrong: Tinent 'Pru' Prudessing
* Duke Hobbie: Tinent Frist

## Referències

* ↑ esadir.cat. La cavalcada dels maleïts. esadir.cat.
* ↑ «The Long Ride Home». The New York Times.
# Voivoda

Un voivoda és un títol eslau, que originalment identificava el comandant suprem d'una força militar, i que gradualment va canviar per designar el càrrec de governador d'un territori, els voivodats. El títol es va fer servir a diversos països de l'est d'Europa durant l'edat mitjana i l'edat moderna: Bohèmia, Bòsnia, Bulgària, Croàcia, Transsilvània, Macedònia, Polònia, Rússia, Sèrbia, Moldàvia i Valàquia.
Posteriorment el títol de voivoda (војвода en cirílic serbi), derivat del títol medieval, es va utilitzar per a designar el més alt rang militar dels principats de Montenegro i Sèrbia, el Regne de Iugoslàvia (inicis del segle xx i fins a la II Guerra Mundial) i entre els txètniks serbis (s.XIX). Actualment el títol existeix a Polònia com a càrrec funcionarial i el país es divideix en 16 voivodats.
En alguns casos el títol històric s'ha equiparat amb el de príncep o de duc.

## En la cultura popular

* La novel·la gòtica Dràcula de Bram Stoker (1897) aparentment està parcialment inspirada en el personatge històric de Vlad Țepeș, Vlad III l'empalador, fill de Vlad II Dracul i voivoda de la Valàquia (avui part de Romania) de mitjans del s. XV.
* El Voivoda (Op. 3) és el títol de la primera òpera acabada del compositor rus Txaikovski. El títol fa referència al càrrec de voivoda (governador militar) de Shalygin, el personatge que dona nom a l'obra, històricament la trama se situa en una ciutat del Volga a mitjans del s.XVII. El Voivoda (Op. 78) també és el títol d'una balada simfònica del mateix compositor.

## Vegeu també

* Principat de Transsilvània
* Llista de governants i prínceps de Transsilvània
* Divisió administrativa de Polònia

## Referències

* ↑ Сима Ћирковић; Раде Михальчић Лексикон српског средњег века. - Vocabulari de l'Edat Mitjana sèrbia (serbi)
* ↑ The Voyevoda (anglès)
* ↑ An Introduction to Tchaikovsky's Operas (anglès)
# Micrixalus elegans

Micrixalus elegans és una espècie de granota de la família Micrixalidae que és endèmica de Ghats Occidentals (a l'Índia).

## Referències

* Biju, S.D. 2004. Micrixalus elegans. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 21 d'abril del 2008.