OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plymouth (Pennsilvània)

Plymouth és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 6.507 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Plymouth tenia 6.507 habitants, 2.794 habitatges, i 1.673 famílies. La densitat de població era de 2.284 habitants/km².
Dels 2.794 habitatges en un 26,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,6% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 40,1% no eren unitats familiars. En el 35,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 20,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.379 $ i la renda mediana per família de 36.060 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.111 $ mentre que les dones 20.429 $. La renda per capita de la població era de 14.207 $. Entorn del 10,8% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plymouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plymouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Torneig Comte de Godó 1975

El Trofeu Comte de Godó 1975 és una competició tennística que es jugà sobre terra batuda pertanyent al circuit Grand Prix. La 23a edició del torneig es va celebrar entre el 18 i el 24 d'octubre de 1975 en el Reial Club de Tennis Barcelona a Barcelona, Catalunya.

## Quadre individual masculí

| 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | G. Vilas | 7 | 6 | |
| | J. Hrebec | 6 | 4 | | 1 | G. Vilas | 6 | 3 | 6 |
| 8 | E. Dibbs | 6 | 6 | | 8 | E. Dibbs | 0 | 6 | 2 |
| 9 | O. Parun | 4 | 3 | | | | | | | 1 | G. Vilas | 3 | 1 | 6 | |
| 4 | B. Borg | 6 | 6 | | | | | | | 4 | B. Borg | 6 | 6 | 7 | |
| | J. Ganzabal | 2 | 3 | | 4 | B. Borg | 6 | 2 | 6 | | | | | | |
| 5 | J. Kodes | 7 | 1 | 6 | 5 | J. Kodes | 1 | 6 | 4 | | | | | | |
| | J. Lloyd | 5 | 6 | 4 | | | | | | | | | | | | 4 | B. Borg | 1 | 7 | 6 | 6 |
| 11 | F. Jauffret | 1 | 3 | | | | | | | | | | | | | 7 | A. Panatta | 6 | 6 | 3 | 2 |
| 6 | J. Fillol | 6 | 6 | | 6 | J. Fillol | 6 | 2 | 9 | | | | | | |
| 14 | J. Higueras | 6 | 6 | 6 | 3 | I. Nastase | 1 | 6 | 7 | | | | | | |
| 3 | I. Nastase | 7 | 4 | 8 | | | | | | 6 | J. Fillol | 2 | 1 | 6 | 2 |
| 10 | K. Meiler | 3 | 1 | | | | | | | 7 | A. Panatta | 6 | 6 | 0 | 6 |
| 7 | A. Panatta | 6 | 6 | | 7 | A. Panatta | 6 | 6 | | | | | | | |
| | C. Dowdeswell | 5 | 5 | | 2 | M. Orantes | 1 | 2 | |
| 2 | M. Orantes | 7 | 7 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Joan Gisbert Manuel Orantes | 6 | 6 | |
| 8 | Raymond Moore Onny Parun | 2 | 3 | | 1 | Joan Gisbert Manuel Orantes | 3 | 7 | 3 |
| | Elio Lito Álvarez Víctor Pecci | 4 | 4 | | 5 | Wojtek Fibak Karl Meiler | 6 | 6 | 6 |
| 5 | Wojtek Fibak Karl Meiler | 6 | 6 | | | | | | | 5 | Wojtek Fibak Karl Meiler | 6 | 4 | 3 |
| 6 | Bjorn Borg Guillermo Vilas | 2 | 7 | 6 | | | | | | 6 | Bjorn Borg Guillermo Vilas | 3 | 6 | 6 |
| 3 | Jurgen Fassbender Hans-Jurgen Pohmann | 6 | 5 | 1 | 6 | Bjorn Borg Guillermo Vilas | 6 | 7 | |
| | Jiri Hrebec Hans Kary | 3 | 2 | | 2 | Jan Kodes Ilie Nastase | 3 | 6 | |
| 2 | Jan Kodes Ilie Nastase | 6 | 6 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (català) (castellà) (anglès)
* Quadre individual masculí
* Quadre dobles masculins
Barcelona Open :
1953
1954
1955
1956
1957
1958
1959
1960
1961
1962
1963
1964
1965
1966
1967
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
# Palau de la Diputació Foral de Biscaia

El Palau de la Diputació Foral de Biscaia, és un edifici exempt de planta rectangular, d'aspecte sòlid i majestuós, situat al núm 25 del carrer Gran Vía de Don Diego López de Haro de Bilbao
Es tracta d'un edifici projectat a finals del segle xix en el gust eclèctic, que es fa patent per la utilització d'elements de diversos estils històrics i en el qual hi sobresurt, a més, una gran preocupació per la composició de les façanes així com per l'aspecte ornamental. Consta de soterrani, entreplanta, dues altures, àtic i sobreàtic.
Destaca la façana principal, al carrer Gran Via, en la qual s'observa un cos avançat respecte a la línia de façana, que inclou un porxo d'entrada sobre el qual es disposa balconada rematada amb escut. A l'interior, l'escala principal distribueix i organitza les diferents dependències.
La riquesa ornamental s'aprecia tant a l'exterior (carreuat treballat en punta de diamant) com a l'interior, on es guarden nombroses obres d'art envoltades d'exuberant mobiliari i ornamentacions pictòriques en murs i sostres.
Mereix especial menció l'anomenat Saló del Tron, amb dues pintures murals de José Echenagusia Errazquin (1844-1912), pintor nascut a Hondarribia que va aconseguir èxit internacional. Aquests murals, "Jurament dels Furs" i "Pacificació d'onyacins i gamboins", es reprodueixen amb freqüència en llibres de text i històrics al·lusius al País Basc.
Al palau s'hi conserven diverses pintures, així com una parella de gerros regalada per Eugenia de Montijo, dona de Napoleó III de França.
# Poètica musical

Poètica musical és un llibre escrit per Ígor Stravinski després de les sis lliçons que va donar durant el curs 1393-1940 quan era titular a la Càtedra Charles Eliot Norton de la Universitat Harvard. El llibre va ser traduït al català per Oriol Ponsatí-Murlà i consta d'un pròleg escrit per Benet Casablancas. Encara avui fa part de la lectura recomanada a la formació universitària.
Stravinski reflexiona en primera persona sobre els secrets de la creació. La composició, l'execució, la forma, la melodia, la inspiració són alguns dels temes als quals dedica les seves reflexions, sempre amb un estil viu, lúcid, i amb grans dosis d'ironia intel·ligent. No hi falten tampoc pàgines implacables contra Wagner, els crítics musicals, l'esnobisme cultural, o el règim comunista soviètic.

## Referències

* ↑ «Fitxa Biogràfica d'Oriol Ponsati-Murlà» Arxivat 2010-09-26 a Wayback Machine., Principals articles i publicacions , Lleida, Òmnium Cultural
* ↑ Igor Stravinsky (Oriol Ponsatí-Murlà, traductor & Benet Casablancas, pròleg), En forma de sis lliçons: Poètica musical Arxivat 2012-02-02 a Wayback Machine., Girona, Papers amb Accent - Edició a Petició, 2009, 136 pàgines, ISBN 9788493609573
* ↑ «Avui arriba a les llibreries la Poètica musical, d'Ígor Stravinski» Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine., Nota de premsa, Girona, Accent - Facultat de les Lletres de la Universitat de Girona, 17 d'octubre de 2008,
* La introducció de Ponsati i la primera lliçó són descarregables aquí
# Didymostoma

Didymostoma és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Didymostoma aurotinctalis (Hampson, 1898)
* Didymostoma euphranoralis Walker, 1859

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 21 febrer 2019].
# Viladàs

Viladàs és una masia de Navès (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular amb teulada a doble vessant i orientada nord-sud. Per allargar la casa, es van fer noves construccions al segle xviii a la cara sud (façana principal) i a la cara oest. La portal principal és d'arc de mig punt adovellada, amb tres petits balcons i finestres amb llindes de pedra.
La façana oest té finestres a la planta baixa i galeries amb arcades i balcons als dos pisos superiors. A la cara est, es conserva l'arcada del portal. El parament és de pedres irregulars, excepte a les cantonades que són tallades.

## Història

La masia de Viladàs és l'antiga "Vila de Arcos", anomenada d'aquesta manera en la documentació del segle xi (1095). El sentit medieval de la paraula "vila", almenys al Solsonès, significava gran pagesia, gran propietat amb diferents albergs o cases habitades, agregades o disperses, amb una església a prop de la principal o de l'agregat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Viladàs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# San Felices de los Gallegos

San Felices de los Gallegos és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb Olmedo de Camaces i Bañobárez a l'Est, Castillejo de Martín Viejo, Villar de la Yegua i Villar de Ciervo al Sud, Puerto Seguro i Ahigal de los Aceiteros a l'Oest i amb La Redonda i Lumbrales al Nord. Fou fundat pel rei Dionís de Portugal, qui la va incorporar al seu reialme de 1297 fins a 1476.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 733 | 683 | 611 | 588 |
# Can Llagosteres

Can Llagosteres és una casa de Vidreres (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de dues plantes, amb planta baixa, la qual recull dues obertures, com són, per una banda, una finestra irrellevant, ja que no comprén cap element a destacar. Mentre que per l'altra, el portal d'accés rectangular, amb una fina i esvelta llinda monolítica conformant un arc pla, amb muntants de pedra i la llinda compila una inscripció que al·ludeix al nom del constructor de la casa - Antoni Riera- com a la data originària d'edificació -1760-. Pel que fa al primer pis, aquest es troba presidit per dues obertures de similar tipologia compositiva: separades, rectangulars, de llinda monolítica conformant un arc pla, amb muntans de pedra i ampit treballat. Finalment, cal esmentar que es troba coberta amb una teulada a dues aigües.

## Referències

* ↑ «Can Llagosteres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 juliol 2018].
# Torneig Comte de Godó 1978

El Trofeu Comte de Godó 1978 és una competició tennística que es jugà sobre terra batuda pertanyent al circuit Grand Prix. La 26a edició del torneig es va celebrar entre el 9 i el 15 d'octubre de 1978 en el Reial Club de Tennis Barcelona a Barcelona, Catalunya.

## Quadre individual masculí

| 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final | Final | Final |
| | B. Prajoux | 2 | 3 |
| Q | I. Lendl | 6 | 6 | Q | I. Lendl | 4 | 7 | 6 |
| | P. Slozil | 2 | 2 | 6 | W. Fibak | 6 | 6 | 4 |
| 6 | W. Fibak | 6 | 6 | | | | | | Q | I. Lendl | 2 | 5 | |
| | J. Kodes | 4 | 0 | | | | | | 8 | B. Taroczy | 6 | 7 | |
| 16 | U. Pinner | 6 | 6 | 16 | U. Pinner | 6 | 2 | 0 | | | | | |
| | R. Ycaza | 1 | 0 | 8 | B. Taroczy | 1 | 6 | 6 | | | | | |
| 8 | B. Taroczy | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 8 | B. Taroczy | 1 | 7 | 4 | 6 | 6 |
| 5 | J. Higueras | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 3 | I. Nastase | 6 | 5 | 6 | 3 | 4 |
| | F. González | 3 | 0 | 5 | J. Higueras | 2 | 2 | | | | | | |
| | R. Benavides | 2 | 1 | 3 | I. Nastase | 6 | 6 | | | | | | |
| 3 | I. Nastase | 6 | 6 | | | | | | 3 | I. Nastase | 6 | 3 | 9 |
| | P. Hutka | 2 | 3 | | | | | | | P. Bertolucci | 3 | 6 | 7 |
| | P. Bertolucci | 6 | 6 | | P. Bertolucci | 6 | 6 | | | | | | |
| | T. Smid | 6 | 6 | | T. Smid | 2 | 1 | |
| | L. Sanders | 2 | 0 | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final |
| 1 | Bob Hewitt Frew McMillan | 0 | 2 |
| | Jean-Louis Haillet Gilles Moretton | 6 | 6 | | Jean-Louis Haillet Gilles Moretton | 6 | 6 |
| | Jiri Granat Werner Zirngibl | 5 | 4 | | Ivan Lendl Andreas Maurer | 0 | 2 |
| | Ivan Lendl Andreas Maurer | 7 | 6 | | | | | Jean-Louis Haillet Gilles Moretton | 1 | 4 |
| | Stanislav Birner Jan Simbera | 4 | 3 | | | | | Željko Franulović Hans Gildemeister | 6 | 6 |
| | Željko Franulović Hans Gildemeister | 6 | 6 | | Željko Franulović Hans Gildemeister | 6 | 6 |
| | Karl Meiler Louk Sanders | 2 | 4 | 2 | Wojtek Fibak Jan Kodes | 1 | 4 |
| 2 | Wojtek Fibak Jan Kodes | 6 | 6 | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (català) (castellà) (anglès)
* Quadre individual masculí
* Quadre dobles masculins
Barcelona Open :
1953
1954
1955
1956
1957
1958
1959
1960
1961
1962
1963
1964
1965
1966
1967
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
# Outerbat

Outerbat (àrab: اوتربات, Ūtirbāt) és una comuna rural de la província de Midelt de la regió de Drâa-Tafilalet. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.819 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Neolamprologus ventralis

Neolamprologus ventralis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Tanganyika (República Democràtica del Congo)

## Referències

* ↑ Colombé, J. & R. Allgayer 1985. Description de Variabilchromis, Neolamprologus et Paleolamprologus genres nouveaux du Lac Tanganyika, avec redescription des genres Lamprologus Schilthuis, 1891 et Lepidiolamprologus Pellegrin, 1904. Rev. Fr. Cichlido. Núm. 49: 9-28.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Neolamprologus ventralis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Neolamprologus. p. 274-294. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Promontorium

En astrogeologia, rupes (plural rupēs, abr. RU) és una paraula llatina que significa «promontori» que la Unió Astronòmica Internacional (UAI) utilitza per designar àrees de la superfície lunar que són més clares que les regions circumdants (normalment una mar o un oceà), i que, per tant, recorden des de la Terra la forma d'un promontori. En realitat, aquestes són simplement àrees riques en regolita, un material especialment reflectant l'origen del qual es considera comunament a conseqüència de l'impacte d'innombrables micrometeorits al llarg de centenars de milions d'anys d'història lunar.

## Llista de promontoria de la Lluna

| Promontorium | Latitud | Longitud | Diàmetre (km) | Epònim | Referències |
| Promontorium Agarum | 13,87 N | 65,73 E | 62,46 | Agarum, cap de la mar d'Azov. | 4838 |
| Promontorium Agassiz | 42,4 N | 1,77 E | 18,84 | Jean Louis Rodolphe Agassiz (1807-1873), zoòleg i geòleg suís. | 4839 |
| Promontorium Archerusia | 16,8 N | 21,94 E | 11,21 | Archerusia, cap de la mar Negra | 4840 |
| Promontorium Deville | 43,31 N | 1,14 E | 16,56 | Charles Joseph Sainte-Claire Deville (1814-1876), geòleg francès. | 4841 |
| Promontorium Fresnel | 28,63 N | 4,75 E | 20 | Augustin Jean Fresnel (1788-1827), òptic francès. | 4842 |
| Promontorium Heraclides | 40,6 N | -34,1 E | 50 | Heràclides Pòntic (c. 387-312 aC), astrònom grec. | 4843 |
| Promontorium Kelvin | 26,95 S | -33,45 E | 45,01 | William Thomson, Lord Kelvin (1824-1907), físic i matemàtic irlandès | 4844 |
| Promontorium Laplace | 46,84 N | -25,51 E | 50 | Pierre Simon Laplace (1749-1827), matemàtic i astrònom francès. | 4845 |
| Promontorium Taenarium | 18,63 S | -7,34 E | 70 | Taenairum, cap de Grècia (actualment cap Matapan). | 4846 |

## Referències

* ↑ (anglès) Descriptor Terms (Feature Types) - Gazetteer of Planetary Nomenclature - International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN)
* ↑ Sistema de coordenades: Planetogràfic, +E (+Est, (-180) - 180)
# Vício Inerente

Vício Inerente és el segon àlbum d'estudi de la cantautora brasilera Marina Sena, publicat el 27 d'abril de 2023 per Sony Music Brasil.

## Característiques musicals

L'àlbum conté 12 cançons escrites per Marina Sena en col·laboració amb el productor Iuri Rio Branco i inclou els quatre senzills promocionals "Tudo Pra Amar Você", "Olho no Gato", "Dano Sarrada" i "Mande um Sinal". L'àlbum té un so pop, amb influències de la música popular brasilera, música experimental, trap i R&B, a més de rap i hip hop en la cançó "Que Tal", en col·laboració amb el raper de São Paulo Fleezus.

## Imatge visual

Les portades i les imatges de l'àlbum van ser dirigides per Miguel F. Mello i presenten la cantant en un ambient futurista, amb referència a la ciutat de São Paulo, coneguda com "jungla de pedres". Segons Sena, els visuals busquen representar «una noia que va abandonar el camp i va anar a viure a la capital», en referència al trasllat de la cantant de Minas Gerais a la capital de São Paulo en pro del seu ascens professional. A diferència de les imatges urbanes, les arts també aporten elements vinculats al mar, com la petxina, que, segons Marina, es refereix a «un enyorament, una necessitat de voler escoltar la natura, el mar».

## Gira de presentació

Vício Inerente Tour és la segona gira internacional de la cantant mineira. La gira va començar al Brasil, el 5 de maig de 2023, i va dur-la per diversos estats del Brasil i per Europa. Sena va actuar en la Sala Apolo de Barcelona el 16 de maig.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Marina Sena i Iuri Rio Branco.

## Referències

* ↑ «Marina Sena abre os trabalhos do segundo álbum com o single 'Tudo pra amar você'» (en portuguès brasiler), 20-02-2023. [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ Dourado, Catharina. «Marina Sena estreia clipe de “Olho no Gato”, single do disco “Vício Inerente”» (en portuguès brasiler). PapelPop, 01-05-2023. [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ «Selecionadas da Semana: Marina Sena, Jessie Ware, The National, Beach House e mais» (en portuguès brasiler). Correio do Povo, 29-04-2023. [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ «Marina Sena canta com rapper Fleezus em música do segundo álbum, 'Vício inerente'» (en portuguès brasiler). Globo, 20-04-2023. [Consulta: 5 juny 2023].
* 1 2 «Marina Sena lança "Vício Inerente"; ouça o álbum completo» (en portuguès brasiler). Rádio Atlântida, 28-04-2023. Arxivat de l'original el 2023-05-06. [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ «Marina Sena divulga capa e tracklist de "Vício Inerente", novo álbum» (en portuguès brasiler). PapelPop, 20-04-2023. [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ «Marina Sena realiza show energizante com a "Vício Inerente Tour", no Rio de Janeiro; veja registros» (en portuguès brasiler). Portal Famosos, 07-05-2023. [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ «Concert de Marina Sena a La (2) d'Apolo». Sala Apolo, 16-05-2023. Arxivat de l'original el 2023-06-05. [Consulta: 5 juny 2023].
# Pluguffan

Pluguffan (en bretó Pluguen) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 3.314 habitants. Està situat a 8 kilòmetres de Quimper, i al seu territori hi ha l'aeroport de Quimper Cornouaille. El 14 de març de 2005 el consell municipal va aprovar la carta Ya d'ar brezhoneg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.536 | 1.639 | 2.203 | 3.107 | 3.238 | 3.155 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Annie Kerhascoet | |
| 2008- | Dominique Closier | |