OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kvaløya

Kvaløya és una gran illa del comtat de Finnmark, Noruega. L'illa té una superfície de 336 quilòmetres quadrats i està dividida entre els municipis de Hammerfest i Kvalsund. La ciutat de Hammerfest es troba a la costa occidental de l'illa.
L'illa està connectada amb el continent a través de la carretera nacional noruega 94 que creua el Pont Kvalsund a la part sud de l'illa. La major part dels assentaments a l'illa són a la riba occidental al llarg de la carretera 94. Hi ha una connexió de ferri entre Kvaløja i l'illa de Seiland al sud-oest. El punt més alt de l'illa muntanyosa és de 629 metres d'altura, la muntanya Svartfjellet.

## Referències

* ↑ Store norske leksikon. «Kvaløya i Finnmark» (en noruec). [Consulta: 24 gener 2013].
# Omplim Estrasburg

«Omplim Estrasburg» fou una iniciativa ciutadana promoguda a les xarxes socials per l'organització independentista Consell per la República i entitats sobiranistes, com l'Assemblea Nacional Catalana i Òmnium Cultural, consistent en una manifestació el 2 de juliol de 2019 a Estrasburg, coincidint amb la sessió constitutiva del Parlament Europeu, per protestar contra el veto als polítics exiliats Carles Puigdemont i Toni Comín i el pres polític Oriol Junqueras com a eurodiputats. La manifestació va aplegar prop de 10.000 persones, segons la policia francesa.

## Referències

* ↑ Regué, Júlia «Guia de la manifestació independentista a Estrasburg». El Periódico, 29-06-2019 [Consulta: 2 juliol 2019].
* ↑ Psaledakis, Daphne «European Parliament opens, short of three barred Catalans» (en anglès). Reuters, 02-07-2019 [Consulta: 2 juliol 2019].
* ↑ Cazenave, Fabien «À Strasbourg, 10 000 Catalans manifestent devant le Parlement européen» (en francès). Ouest-France, 02-07-2019 [Consulta: 2 juliol 2019].
* ↑ Dubnow, Shoshana «Catalan independentists mobilize in streets of Strasbourg» (en anglès). Euronews, 02-07-2019 [Consulta: 2 juliol 2019].

## Vegeu també

* Independentisme català
* Omplim Brussel·les
* Omplim Madrid

## Enllaços externs

* «Omplim Estrasburg».
# Col·lació

La col·lació, en dret de successions, consisteix en una operació que, en els casos establerts per la llei, cal dur a terme en el procés de fer els càlculs per a la partició d'una herència i la determinació de la part d'aquesta que han de rebre els diferents cohereus. Per tant, s'aplica quan hi ha més d'un hereu. L'operació consisteix en consignar en l'inventari de l'herència, en l'actiu hereditari, aquells béns que algun o alguns dels hereus ja hagin rebut gratuïtament (per donació) del causant abans de l'obertura de la successió hereditària d'aquest. La finalitat és prevenir (en els casos en què la llei així ho estableix) que es produeixin desigualtats entre els cohereus per raó d'haver ja percebut anticipadament i gratuïta béns del causant.

## Dret civil català

El Codi Civil de Catalunya regula aquesta figura en els articles 464-17 a 464-20. Les particularitats que té són les següents:
    a) només és col·lacionant (obligat a fer la col·lació dels béns rebuts gratuïtament del causant en vida d'aquest) la persona descendent hereva quan hi concorre amb una altra de la mateixa condició;
    b) s'admet la voluntat contrària de la persona causant en atorgar la seva liberalitat o donació (al fer la donació pot quedar exclosa l'obligació del futur hereu de fer la col·lació respecte als béns objecte de la donació);
    c) inclou el net o neta que són hereus sobre els béns que havia col·lacionat el seu pare, quan aquell és hereu d'aquest i sobre els béns que han arribat al seu poder, i
    d) no hi ha col·lació per als cohereus que no són descendents de la causant, ni els legataris o creditors de l'herència. La referència del valor és la data de defunció de la causant (els béns el comptabilitzen en la col·lació pel valor que tenien en la indicada data).

## Referències

* 1 2 "col·lació" a: Diccionari jurídic SCEJ-IEC
* ↑ «Col·lació». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Societat Catalana d'Estudis Jurídics (IEC). «col·lació». A: Diccionari jurídic, desembre 2010. DOI 10.2436/10.2000.30.1.
# Verla

Verla és una antiga fàbrica de tractament de fusta i cartró prop de Jaala, al sud-est de Finlàndia.
Està inscrita des de 1996 en la Llista del Patrimoni Mundial.
És un exemple de les instal·lacions industrials a les zones rurals que van ser molt comunes al nord d'Europa i Amèrica del Nord durant el segle xix, abans de desaparèixer gairebé per complet.

## Referències

* 1 2 Fàbrica de tractament de fusta i de cartró de Verla, site de la UNESCO.
# Tagàixevo

Tagàixevo - Тагашево (rus) - és un poble de la República del Tatarstan, a Rússia. El 2014 tenia 100. Pertany al districte (raion) de Pestretsi.

## Referències

* ↑ «Arbash». GeoNames. [Consulta: 7 setembre 2013].
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Molí del Polvorer

El Molí del Polvorer és una obra de Pontils (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Molí gairebé derruït del que es conserven dos cacaus de la bassa de dimensions reduïdes, tot i que colgat de terra. La resta de l'edifici ha desaparegut i només es conserven les arrencades dels murs, que s'adossen a la bassa, únic element reconeixible.

## Història

Recollia l'aigua del Gorg d'en Barberà, que està enfront del molí d'en Solé.

## Referències

* 1 2 «Molí del Polvorer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Molí del Polvorer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Nausica

En la mitologia grega, Nausica (en grec: Ναυσικάα) és filla d'Alcínous, rei dels feacis, i de la reina Areté. Apareix al llibre VI de l'Odissea d'Homer. El seu nom, en grec, vol dir "cremadora de vaixells".
Homer descriu Nausica com una noia a qui Odisseu fa una gran impressió. Atena se serveix d'ella per aconseguir que els feacis donin a Odisseu els mitjans per tornar a Ítaca. L'heroi, víctima d'un nou naufragi després d'haver sortit de l'illa de Calipso, va ser llançat, ferit i cansat després d'haver nedat molt, a una illa que no coneixia. Va quedar-se adormit en un bosc al costat d'un riu. Mentre dormia, Atena va enviar un somni a Nausica, en el qual, una de les seves amigues li retreia la seva deixadesa i l'animava a anar al riu a rentar la roba. Al matí, Nausica, amb el permís dels seus pares, va al riu amb la roba bruta acompanyada de les seves serventes i amb un carruatge tirat per mules. Després de rentar la roba i mentre s'eixuga a l'herba, es posen a jugar a pilota. De sobte la pilota s'escapa i roda fins a l'aigua. Les noies es posen a cridar i Odisseu es desperta. L'heroi, que va nu, es tapa amb unes branques, però les serventes s'espanten i s'escapen corrents. Només Nausica es queda al seu lloc, i Odisseu se li dirigeix amb habilitat, fent creure que la confon amb una divinitat o amb una nimfa del riu. Nausica li promet ajuda, li dona menjar i li deixa roba, i renya les serventes perquè han fugit i no han acollit un hoste com es mereix. Al capvespre, Nausica li explica a Odisseu el camí per anar al palau del seu pare, i ella torna amb les seves serventes a dalt del carro. Nausica ha quedat impressionada per l'infortuni i sobretot per la bellesa de l'heroi, i reconeix que voldria tenir-lo per marit. Alcínous diu a l'heroi d'Ítaca que li permetria casar-se amb la seva filla, però aquest amor insinuat no arriba a consumar-se. Odisseu, després d'explicar les seves aventures als feacis, salpa amb la intenció de retornar a la seva illa, on l'espera la seva dona Penèlope.
Joan Maragall va escriure l'obra teatral Nausica a partir d'aquest personatge i la seva història d'amor amb Odisseu.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 380. ISBN 9788496061972.

## Enllaços externs

* Fragment de "Nausica" de Joan Maragall
# Sagina

Sagina és un gènere de 20–30 espècies de plantes amb flors dins la família Caryophyllaceae. Són espècies herbàcies originàries de les regions de clima temperat de l'hemisferi Nord arribant pel sud fins a les muntanyes altes tropicals i fins a l'equador en el cas d'Àfrica. Són plantes anuals o perennes de mida petita, erectes o prostrades que fan de 5 a 15 cm d'alt. Les flors són solitàries o en petites cimes. Els fruits són petites càpsules que contenen diverses llavors.

## Espècies

| Sagina abyssinica Sagina afroalpina Sagina apetala - Sagina boydii - Sagina brachysepala Sagina caespitosa Sagina decumbens - Sagina glabra Sagina japonica - Sagina maritima - | Sagina maxima - Sagina melitensis Sagina muscosa Sagina nivalis - Sagina nodosa - Sagina pilifera Sagina procumbens - Sagina sabuletorum Sagina saginoides - Sagina subulata - (sinònim: S. pilifera) |

## Referències

* ↑ Huxley, A., ed. (1992). New RHS Dictionary of Gardening. Macmillan ISBN 0-333-47494-5
* 1 2 African Flowering Plants Database: Sagina
* 1 2 Blamey, M. & Grey-Wilson, C. (1989). Flora of Britain and Northern Europe. ISBN 0-340-40170-2
* 1 2 Flora of China: Sagina
* ↑ Flora Europaea: Sagina
* ↑ Flora of North America: Sagina
* ↑ USDA Plants Profile: Sagina
# Metastudtita

La metastudtita és un mineral de la classe dels òxids.

## Característiques

La metastudtita és un òxid de fórmula química UO₄·2H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la metastudtita pertany a «04.GA: Uranil hidròxids sense cations addicionals» juntament amb els següents minerals: metaschoepita, paraschoepita, schoepita, paulscherrerita, ianthinita i studtita.

## Formació i jaciments

Es forma per la deshidratació de l'studtita. Va ser descoberta a la mina Shinkolobwe, situada al districte de Kambove (Província d'Alt Katanga, República Democràtica del Congo). També ha estat descrita a Kamoto, a la també regió congolenya de Lualaba, així com a Namíbia, Noruega i Espanya.

## Referències

* ↑ «Metastudtite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2021].
# Oluf Rygh

Oluf Rygh (5 de setembre de 1833 – 19 d'agost de 1899) va ser un arqueòleg, filòleg i historiador noruec. Oluf Rygh és reconegut com a un dels fundadors de l'arqueologia professional a Noruega. Va dirigir l'excavació el 1867 del vaixell de Tune (Tuneskipet)

## Primers anys

Rygh va néixer a Verdal, Trøndelag, Noruega. Els seus pares van ser Peder Strand Rygh (1800–1868) i Ingeborg Marie Bentsen (1809–1878). Era el germà gran del banquer Evald Rygh (1842-1913) i del membre del Parlament Karl Ditlev Rygh (1839-1915). Va assistir a l'escola de la Catedral de Trondheim en 1850 i va anar a la Universitat de Christiania per estudiar filologia, on es va graduar el 1856. El 1858, alhora que era professor a la Nissens Skole a Christiania, era investigador d'història. Posteriorment va ser professor de filologia clàssica, història i llengües escandinaves.

## Carrera

Rygh va ser professor d'història a la Universitat Real Frederick (actualment Universitat d'Oslo) entre 1866 i 1875. Va ser director de l'Oldsaksamlingen (que posteriorment es va convertir en el Museu Cultural Històric) des de 1862 i professor d'arqueologia nòrdica des de 1875 - el primer professor d'arqueologia a qualsevol universitat escandinava. Va dirigir l'excavació del vaixell de Tune el 1867. El seu treball sobre les antiguitats noruegues Norske Oldsake (1885) és reconegut per les seves il·lustracions detallades i fins i tot avui dia segueix sent una font de referència significativa. De 1879 a 1899 va presidir l'Associació Històrica de Noruega.
Oluf Rygh és reconegut per la creació d'un registre de noms de granges noruegues (Norske Gaardnavne), que és un conjunt de 19 volums basat en un manuscrit preparat entre 1897 i 1924. El llibre conté una notació estandarditzada, informació sobre pronunciació, formes històriques i l'etimologia dels noms registrats de granges, propietats i mansions a Noruega, que es va convertir en l'estàndard per als noms de llocs a Noruega. Va inspirar una recerca similar a Suècia i Dinamarca. Rygh va morir el 1899 a Ulefoss, Telemark. Al moment de la seva mort, només se n'havien publicat tres volums i mig.

## Llegat

El carrer "porta d'Oluf Ryghs" a Fagerborg porta el seu nom.

## Obra

Algunes de les seves publicacions:
* 1869 – Om donin ældre Jernalder i Norge (Sobre l'antiga Edat del Ferro a Noruega)
* 1877 – Om donin yngre Jernalder i Norge (Sobre la moderna Edat del Ferro a Noruega)
* 1885 – Norske Oldsaker (Norwegian Antiquities)
* 1897 – Norske Gaardnavne (un set de 19 volums sobre "Noms de granges noruegues", parts del com es van completar per a la seva publicació després de la seva mort per part d'altres investigadors)

## Referències

* ↑ «Tuneskipet». Store norske leksikon. [Consulta: 1r setembre 2020].
* ↑ «Historikk». Norwegian Historical Association. Arxivat de l'original el 13 abril 2014. [Consulta: 28 abril 2011].
* 1 2 Oluf Rygh: Norwegian Farm Names
* ↑ «Oluf Ryghs gate». A: Tvedt, Knut Are. Oslo byleksikon. 4th. Oslo: Kunnskapsforlaget, 2000. ISBN 82-573-0815-3.
# KDE System Guard

KDE System Guard, també conegut com a KSysGuard, és l'administrador de tasques i monitor de rendiment de la plataforma KDE, funciona sobre el sistema operatiu Unix-Like. Pot monitorar tant servidors locals com remots, ho realitza fent córrer ksysguard en el servidor remot i tenint la interfície gràfica d'usuari (GUI) (ksysguard) connectada a la instància remota. També pot recuperar valors simples o dades complexes tals com taules i mostrar la informació en diferents pantalles. Aquestes pantalles poden ser organitzades en fulls de treball. A la vegada pot mostrar la taula de processos de top (Unix).
KDE System Guard s'ha reescrit a partir de KDE 1.x task manager, KTop.

## Vegeu també

* top (Unix)- un programa administrador de tasques que es troba dins de molts sistemes operatius Unix-like

## Referències

* Guia de l'usuari de KDE System Guard
* Manual de KDE System Guard
# Parc Provincial de Tatshenshini-Alsek

El Parc Tatshenshini-Alsek o Parc Provincial de vida silvestre de Tatshenshini-Alsek és un parc provincial de la Columbia Britànica al Canadà (9580 km²). Va ser establert el 1993 després d'una intensa campanya de les organitzacions de conservacionistes canadenques i nord-americans per aturar l'exploració minera i el desenvolupament a la zona, i protegir la zona per al seu gran patrimoni natural i els valors de biodiversitat. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1979.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Kluane / Wrangell-St. Elias / Glacier Bay / Tatshenshini-Alsek» (en anglès). [Consulta: 8 març 2021].
# Mentor (orfebre)

Mentor (en llatí Mentor, en grec antic Μέντωρ) fou un orfebre que treballava la plata, el més important dels orfebres grecs, que devia florir abans del 356 aC.
Segons Plini el Vell les seves millors obres van desaparèixer en la destrucció del temple d'Àrtemis a Efes i altres a l'incendi del Capitoli, i Plini diu que a la seva època no en quedava cap, però probablement es referia a les peces grans, ja que alguns objectes més petits encara existien més endavant i eren molt apreciats, segons diuen Ciceró, Marcial i Properci, encara que algunes eren amb tota seguretat falses. Va fer gerros i copes, aquestes últimes anomenades Thericlea. Llucià de Samòsata utilitza les paraules μεντορουργῆ ποτηρια ("Mentorourge poteria" Copes elaborades per Mentor) per referir-se a copes de plata elaborades amb molta precisió.

## Referències

* ↑ Mentor a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1045
Viccionari
# Gas City

Gas City és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2006 tenia 5.868 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gas City tenia 5.940 habitants, 2.393 habitatges, i 1.643 famílies. La densitat de població era de 618,2 habitants/km².
Dels 2.393 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,1% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.940$ i la renda mediana per família de 42.056$. Els homes tenien una renda mediana de 34.020$ mentre que les dones 23.482$. La renda per capita de la població era de 18.295$. Entorn del 8,1% de les famílies i el 10,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gas City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gas City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nauscòpia

Nauscòpia és una tècnica que té la suposada capacitat de detectar vaixells llunyans, abans d'entrar dins de l'abast visual, mitjançant l'estudi de certs efectes atmosfèrics. Es basaria en una tècnica semblant a l'emprada pels polinesis per detectar els centenars d'illes de la Polinèsia (de fet hi van arribar i les van poblar), que usaven juntament amb altres tècniques (estels, vents, núvols) els patrons d'interferència de l'aire i del mar causat per les illes i atol·lons, els vents i el clima.

## Descripció

Aquesta tècnica va ser donada a conèixer per Marcel Bottineau que era membre menor del cos d'enginyers navals francesos en la segona meitat del segle xviii. Bottineau es va guanyar un lloc en la història pel seu talent inusual: ser capaç de predir l'aparició de naus lluny de la costa simplement estudiant la línia de l'horitzó.
Aquesta és la descripció que donava del fenomen:
    "Tot vaixell produeix "emanacions" en l'oceà. Aquestes emanacions afecten a la transparència de l'atmosfera i produeixen en l'horitzó uns efectes atmosfèrics que poden ser vists i interpretats per aquells que tenen entreno i qualitats per fer-ho "
Bottineau va ser capaç de veure els vaixells a una distància d'entre 300 i 900 milles de la costa, sense que cap telescopi de l'època fos capaç de veure'ls. Abans de ser reclutat pels capitans de la Marina de guerra, aquest enginyer s'havia fet famós entre els mariners perquè passava hores mostrant als navegants d'Illa Maurici, la seva suposada habilitat per vaticinar l'arribada de vaixells. El govern el va posar sota prova i va aconseguir vaticinar en una ocasió tres vaixells francesos i en una altra tres holandesos, 48 hores abans de la seva arribada, encara que sempre va refusar totes les ofertes que li van fer per ensenyar el seu sistema a altres persones.

## Vegeu també

* Miratge
* Navegació polinèsia
* Fata Morgana
* Canoa polinèsia
* Antic Hawaii

## Referències

* ↑ Martín Fernández de Navarrete. Diccionario marítimo español. Imprenta real, 1831, p. 378–.
* 1 2 3 Star, Issue 5961, 28 August 1897
* ↑ Gatty 1999.
* ↑ Bottineau, É. Extrait du mémoire ... sur la nauscopie (en francès), 1786.

### Bibliografia

* Finney, Ben R (1963),«New, Non-Armchair Research», en Finney, Ben R,, The Polynesian Society Inc. .
* Finney, Ben R, ed. (1976), Pacific Navigation and Voyaging, The Polynesian Society Inc. .
* Gatty, Harold (1999), Finding Your Ways Without Map or Compass, Dover Publications, Inc., ISBN 0-486-40613-X.

## Enllaços externs

* nauscopy definitions
* The-Nauscopy-Wizard-of-Mauritius
* nauscopy Tips
* nauscopia de Bottineau
# Saginaw

«Saginaw» té aquests significats:
# Mohamed Ben Moussa

Mohamed Ben Moussa (àrab: محمد علي موسى) (Tunísia, 5 d'abril de 1954) és un exfutbolista tunisià de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de Tunisia amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1978.
Pel que fa a clubs, destacà a Club Africain.

## Referències

* ↑ «1978 FIFA World Cup Argentina». Arxivat de l'original el 2011-10-20. [Consulta: 27 juliol 2019].
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 27 juliol 2019].
# One Punch-Man

One Punch-Man (ワンパンマン, Wanpanman) és un manga que originalment va ser un webcomic iniciat el 2009, creat per l'artista One. Amb el temps aquest webcomic va guanyar tanta popularitat que va ser contactat per Yusuke Murata, il·lustrador d'Eyeshield 21, per convertir One Punch-Man en un manga serialitzat. Va ser publicada el 14 de juny de 2012 a la revista Young Jump. La sèrie actualment es troba en desenvolupament. El manga es troba llicenciat per Viz media.

## Argument

La història té lloc en una de les metròpolis fictícies de la Terra, la ciutat Z al Japó. El món està ple d'estranys monstres que apareixen misteriosament i causen molts desastres. Saitama, el protagonista, és un poderós superheroi que derrota fàcilment als monstres o altres dolents amb un únic cop. A causa d'això, ha trobat avorrida la seva força i sempre està tractant de trobar rivals més poderosos que el puguin igualar.
En les seves aventures es troba amb nous amics, enemics i el seu propi deixeble, el cyborg Genos, i s'uneix a l'Associació d'herois per guanyar fama per totes les seves accions per prevenir el mal. Tot i derrotar molts enemics forts que els principals herois, fins i tot els de l'Associació d'Herois, són incapaços de derrotar, Saitama és incapaç d'aconseguir el reconeixement de les seves accions en general. La majoria de la gent el discrimina per la seva aparença física normal i alguns l'acusen de ser un heroi fals. Només un petit nombre d'individus reconeixen el seu increïble talent i humilitat cap als altres.

## Anime

El manga va ser adaptat a una sèrie a càrrec de l'estudi Madhouse. Aquesta sèrie es va estrenar a la televisió japonesa el mes d'octubre de 2015.
El director és Shingo Natsume, el guionista Tomohiro Suzuki i l'encarregat del disseny dels personatges, Chikashi Kubota. A més, els seiyūs Makoto Furukawa i Kaito Ishikawa interpreten Saitama i Genos, respectivament.

### Repartiment

| Personatge | Actor de veu original |
| Saitama | Makoto Furukawa |
| Genos | Kaito Ishikawa |
| Speed-o’-Sound Sonic | Yūki Kaji |
| Tornado of Terror | Aoi Yuki |
| License-less Rider | Yūichi Nakamura |
| Silverfang | Kazuhiro Yamaji |
| Sweet Mask | Mamoru Miyano |
| King | Hiroki Yasumoto |
| Zombieman | Takahiro Sakurai |
| Tank-top Master | Katsuyuki Konishi |
| Atomic Samurai | Kenjirō Tsuda |
| Metal Bat | Wataru Hatano |

## Bibliografia

* Estrada, Oriol; Bernabé, Marc. 501 mangas que leer en español (en castellà). Barcelona: Norma Editorial, 2019, p. 425. ISBN 978-8467939408.

## Referències

* ↑ Deb Aoki. «Viz's Shonen Jump Alpha Adds One-Punch Man Manga» (en anglès). Anime news Networks, 14 de gener de 2013. [Consulta: Sábado 16 febrer 2013].
* ↑ Nuevos detalles sobre el Anime “One-Punch Man” en ChikiOtaku
* ↑ One-Punch Man en Anime News Network (anglès)

## Enllaços externs

* One Punch-Man - Lloc web oficial (japonès)