OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marc Acili Glabrió (cònsol 33 aC)

Marc Acili Glabrió (en llatí: Marcus Acilius M'. f. Glabrio) va ser un magistrat romà. Formava part de la família dels Acili Glabrió, una branca plebea de la gens Acília.
Va donar suport als membres del Segon Triumvirat, i va ser elegit cònsol sufecte l'any 33 aC. Podria haver estat fill de Mani Acili Glabrió, cònsol el 67 aC.

## Referències

* ↑ El nom d'aquest personatge és incert. Per una banda, podria haver estat un Aviola, en comptes d'un Glabrió. D'altra banda, tampoc no hi ha la certesa del seu praenomen, atès que els noms de Marc i Mani sovint es confonen, i més en la gens Acília, en la qual tots dos eren habituals. Vid. Broughton, T. Robert S.. The Magistrates of the Roman Republic. Vol. II, 1952, p. 413.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 434.
# Marc Garcia Antonell

Marc Garcia Antonell (Manresa, Bages, 7 de març de 1996) és un jugador de bàsquet català. Juga d'escorta i el seu actual equip és el Montakit Fuenlabrada.

## Carrera esportiva

Es va formar en les categories de base de la Unió Manresana i Sant Fruitós, per passar en la temporada 2010-11 al CB Manresa cadet on va estar dues temporades i al setembre de 2012 va fitxar pel FC Barcelona júnior.
La temporada 2013-14 ha jugat en el filial de la Lliga Adecco Oro, on ha fet una mitjana de d'11,4 punts per partit, 38,5% en llançaments triples, i 2,2 rebots per partit.
Va ser nomenat el MVP de 2014 del Torneig Internacional Júnior de L'Hospitalet, va fer una mitjana de 24,3 punts per partit.
El 2014 el Bàsquet Manresa va arribar a un acord per a la cessió per dos anys de l'escorta, procedent del FC Barcelona.
El 29 de juliol de 2016, Marc Garcia fou cedit durant dues temporades al CB Sevilla. L'estiu de 2017 el Barça de Sito Alonso el va recuperar, per formar part del primer equip, i ajudar puntualment el filial.

### Selecció espanyola

El 24 de juliol de 2016, Marc García va aconseguir la medalla d'or en el Campionat d'Europa sub-20 guanyant la final contra Lituània. Marc García va ser designat MVP del torneig.

## Referències

* ↑ «El Barça cede por dos años a Marc». Arxivat de l'original el 2017-07-31. [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ El Barça cede a Marc García al Sevilla por dos años, mundodeportivo.com, 29 de juliol de 2016
* ↑ «El FC Barcelona Lassa recupera Marc Garcia per al primer equip i com a reforç puntual per al filial». 324.cat, 01-08-2017. [Consulta: 1r agost 2017].
* ↑ «El azulgrana Marc García, MVP del Europeo Sub 20». El Mundo Deportivo. [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ «El azulgrana Marc García se corona como MVP continental» (en castellà). marca.com. [Consulta: juliol 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a l'ACB Arxivat 2014-10-29 a Wayback Machine.
# Mahmud Khan (Horda d'Or)

Mahmud Khan (Mäxmüd Khan) fou pretendent al kanat de l'Horda d'Or o Gran Horda a la mort del seu pare Kutjuk Muhammad vers 1459 o 1460, en lluita contra el seu germà Ahmad Khan.
La lluita es va allargar fins vers el 1465 quan Mahmud es va establir a Xacitarxan (Citerchan a les fonts italianes), al costat de la moderna Astracan, i va establir el Kanat d'Astracan, independent de la Gran Horda, però mantenint relacions de respecte amb els seus veïns la Gran Horda i l'Horda Nogai occidental. Va encunyar la seva pròpia moneda a Astracan i a Ordubazar, sense dates, en les que es titula "Mahmud Khan fill de Muhammad Khan fill de Timur Khan".
El 10 d'abril de 1466 va escriure una carta al sultà otomà demanant l'establiment de relacions diplomàtiques i va enviar ambaixadors a Istanbul.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Malaysian Open

L'Obert de Malàisia, oficialment conegut com a Malaysian Open, fou una competició tennística professional que es disputa anualment sobre pista dura al Kuala Lumpur Golf & Country Club de Kuala Lumpur, Malàisia. Pertany als International Tournaments del circuit WTA femení. El torneig es va crear l'any 2010.
Les primeres tres edicions es van disputar en el Bukit Kiara Equestrian & Country Resort de la mateixa ciutat. Inicialment fou conegut com a BMW Malaysian Open i llavors ALYA WTA Malaysian Open (2017). L'edició de 2018 es va cancel·lar.

## Palmarès
### Individual femení

| Any | Campiona | Finalista | Resultat |
| 2017 | Ashleigh Barty | Nao Hibino | 6−3, 6−2 |
| 2016 | Elina Svitolina | Eugenie Bouchard | 6−7(5), 6−4, 7−5 |
| 2015 | Caroline Wozniacki | Alexandra Dulgheru | 4−6, 6−2, 6−1 |
| 2014 | Donna Vekić | Dominika Cibulková | 5−6, 7−5, 7−6(4) |
| 2013 | Karolína Plíšková | Bethanie Mattek-Sands | 1−6, 7−5, 6−3 |
| 2012 | Hsieh Su-wei | Petra Martić | 2−6, 7−5, 4−1 i retirada |
| 2011 | Jelena Dokić | Lucie Šafářová | 2−6, 7−6(9), 6−4 |
| 2010 | Alissa Kleibànova | Ielena Deméntieva | 6−3, 6−2 |

### Dobles femenins

| Any | Campiones | Finalistes | Resultat |
| 2017 | Ashleigh Barty Casey Dellacqua | Nicole Melichar Makoto Ninomiya | 7−6(5), 6−3 |
| 2016 | Varatchaya Wongteanchai Yang Zhaoxuan | Liang Chen Wang Yafan | 4−6, 6−4, [10−7] |
| 2015 | Liang Chen Wang Yafan | Iulia Bèihelzimer Olha Savtxuk | 4−6, 6−3, [10−4] |
| 2014 | Tímea Babos Chan Hao-ching | Chan Yung-jan Zheng Saisai | 6−3, 6−4 |
| 2013 | Shuko Aoyama Chang Kai-chen | Janette Husárová Zhang Shuai | 6−7(4), 7−6(4), [14−12] |
| 2012 | Chang Kai-chen Chuang Chia-jung | Chan Hao-ching Rika Fujiwara | 7−5, 6−4 |
| 2011 | Dinara Safina Galina Voskobóieva | Noppawan Lertcheewakarn Jessica Moore | 7−5, 2−6, [10−5] |
| 2010 | Chan Yung-jan Zheng Jie | Anastassia Rodiónova Arina Rodiónova | 6−7(4), 6−2, [10−7] |

## Vegeu també

* Torneig de Kuala Lumpur

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-02-26 a Wayback Machine. (anglès)
* Perfil del torneig a la WTA (anglès)
Kuala Lumpur :
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017 :
# TUGSAT-1

El TUGSAT-1, també conegut com a BRITE-Austria i CanX-3B, és el primer satèl·lit austríac. Es tracta d'una nau espacial d'astronomia òptica operada per la Universitat de Graz com a part del programa internacional BRIght-star Target Explorer.

## Detalls

El TUGSAT-1 va ésser fabricat per la Universitat de Toronto basant-se en el Generic Nanosatellite Bus el qual, al moment de l'enlairament, tenia una massa de 7 quilograms (15 lb) (més uns altres 7 kg pel sistema de separació XPOD). La nau és cúbica i cada costat mesura 20 centimetres (7.9 in). El satèl·lit s'utilitzarà, conjuntament amb unes altres cinc naus, per a dur a terme observacions fotomètriques d'estrelles amb una magnitud aparent més gran de 4.0 per un observador de la Terra. El TUGSAT-1 va ésser un dels primers dos primers satèl·lits BRITE que es van llançar, conjuntament amb la nau austro-canadenca UniBRITE-1. Quatre satèl·lits més, dos de canadencs i dos de polonesos, van ésser llançats en dates posteriors.

## Llançament

La nau TUGSAT-1 es va desplegar juntament amb l'UniBRITE-1 i l'AAUSAT3 mitjançant el llançament NLS-8 del programa Sistema de Llançament de Nanosatèl·lits de la Universitat de Toronto. El llançament NLS-8 va ésser subcontractat a l'Agència Índia d'Investigació Espacial (ISRO per les seves sigles en anglès), els quals van posar els satèl·lits en òrbita utilitzant un Polar Satellite Launch Vehicle (PSLV) amb la configuració PSLV-CA, volant des de la Primera Plataforma de Llançament del Centre de Llançament Satish Dhawan. Les naus NLS eren càrregues secundàries al coet, la missió principal del qual era desplegar el satèl·lit franc-indi de recerca oceànica SARAL. Les naus Sapphire i NEOSSat-1 del Canadà i l'STRaND-1 del Regne Unit també van ésser transportats pel mateix coet mitjançant contractes de llançament separats. El llançament va tenir lloc a les 12:32 UTC del 25 de febrer del 2013 i el coet va poder desplegar tota la seva càrrega amb èxit.

## Referències

* 1 2 «PSLV-C20/SARAL Mission». Indian Space Research Organisation. Arxivat de l'original el 6 d’octubre 2014. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ «System Overview». TUGSAT Web Portal. Graz University of Technology. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ «Science Goals». BRITE Executive Science Team. Arxivat de l'original el 19 d’octubre 2013. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ «About NLS-8». UTIAS Space Flight Laboratory. Arxivat de l'original el 2 de maig 2014. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ «PSLV-C20 on FLP». UTIAS Space Flight Laboratory, 21-02-2013. Arxivat de l'original el 2 de maig 2014. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ Clark, Stephen. «Ocean monitor, smartphone satellite launched from India». Spaceflight Now, 25-02-2013. [Consulta: 26 febrer 2013].
# Escola de Mègara

L'escola de Mègara (o escola megàrica) va ser una escola de pensament filosòfic socràtic fundada a Mègara per Euclides de Mègara en el segle v aC i que va perdurar fins a l'any 300 aC aproximadament. Els que van seguir les seves doctrines es van anomenar megàrics, després disputadors i posteriorment dialèctics.
Euclides va ser un dels socràtics menors que van assistir al seu mestre en el moment de la seva mort. Abans de ser deixeble i amic de Sòcrates, a Atenes, havia estudiat l'obra de Parmènides. Els megàrics van fusionar les idees de Sòcrates amb les de l'escola eleàtica, diferenciant-se perquè no accepten el principi d'analogia ni cap concepte de tipus "semblant", que no és "és" ni "no és". Així, afirmaven que la bondat existeix mentre que la maldat ni tan sols existeix, o sigui, és com una ombra que es va fonent en el no-res. Un exemple d'aquest pensament podria ser un polític: si s'interessa pel bé dels ciutadans i per la prosperitat econòmica, cercarà el bé; però si cerca només l'interès econòmic propi, cercarà el mal.
Van destacar en el treball sobre la paradoxa i la lògica proposicional, i en són exemples la paradoxa del mentider d'Eubúlides de Milet i l'argument dominador de Diodor Cronos, dit també argument sobirà, d'importància en l'estoïcisme.
Aquesta filosofia de «només el bé existeix mentre que la maldat és fonamentalment irreal» va tenir una certa influència tant en Plató com en Plotí i Sant Agustí, per exemple; en certa manera, aquesta influència és visible, tot i que és deguda sobretot a Sòcrates i a Parmènides.

## Referències

* ↑ «Escola de Mègara». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Megàrics Diccionari enciclopèdic de filosofia (català)
# Mainà de Sri Lanka

El mainà de Sri Lanka (Gracula ptilogenys) és una espècie d'au de la família dels estúrnids (Sturnidae), endèmic de Sri Lanka.
El seus hàbitats són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes, bé com els de l'estatge montà. També se'l troba en plantacions i jardins rurals. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «mainà de Sri Lanka». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 677. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Sri Lanka Hill Myna. Gracula ptilogenys» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 29 agost 2022].
# Mainà de Nias

El mainà de Nias (Gracula robusta) és una espècie d'au de la família dels estúrnids (Sturnidae), És endèmic de l'illa de Nias i d'altres petites illes de l'oest de Sumatra. El seus hàbitats són els manglars, les plantacions i els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes. El seu estat de conservació es considera en perill crític d'extinció. És el mainà més gran.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «mainà de Nias». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 677. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Nias Hill Myna. Gracula robusta» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Feare, Chris. Starlings and Mynas. Princeton University Press, 1999. ISBN 0-7136-3961-X.
# Espenhain

Espenhain és un municipi al districte de Leipzig a Saxònia, Alemanya. El 2011 tenia 2.453 habitants i és a una altitud de 164 m. Pertany al territori rural (landkreis) de Lipsia i forma part de la comunitat administrativa (verwaltungsgemeinschaft) de Rötha.
# Luperçac

Luperçac (en francès Lupersat) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa.
La seva població al cens de 1999 era de 354 habitants. Està integrada a la Communauté de communes Auzances-Bellegarde-en-Marche.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 505 | 413 | 401 | 375 | 354 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971- | Michel Moreigne | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Manganoschafarzikita

La manganoschafarzikita és un mineral de la classe dels òxids que des de l'any 2023 pertany al grup del mini.

## Característiques

La manganoschafarzikita és un antimonit de fórmula química MnSb₂O₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2023, i publicada en el mes de març de 2024. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Cristal·litza en el sistema tetragonal. És l'anàleg de manganès de la schafarzikita, i químicament és semblant a la melanostibita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu Suec d'Història Natural, situat a Estocolm (Suècia), amb el número de col·lecció: geo-nrm #19339699, i al Museu d'Història Natural, a la Universitat d'Oslo, amb el número de mostra: knr 44410.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Långban, al municipi de Filipstad del comtat de Värmland (Suècia), sent aquest indret l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Manganoschafarzikite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 maig 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 73». European Journal of Mineralogy, 35, 3, 19-06-2023, pàg. 397–402. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-397-2023 [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 72». European Journal of Mineralogy, 35, 2, 20-04-2023, pàg. 285–293. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-285-2023 [Consulta: 12 maig 2023].
* ↑ Holtstam, Dan; Langhof, Jörgen; Friis, Henrik; Karlsson, Andreas; Erambert, Muriel «Igelströmite, Fe3+(Sb3+Pb2+)O4, and manganoschafarzikite, Mn2+Sb3+2O4, two new members of the newly established minium group, from the Långban Mn–Fe deposit, Värmland, Sweden». European Journal of Mineralogy, 36, 2, 25-03-2024, pàg. 311–322. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-311-2024 [Consulta: 25 març 2024].
# Cantó de Saint-Jean-d'Angély

El cantó de Saint-Jean-d'Angély és un cantó francès del departament del Charente Marítim, al districte de Saint-Jean-d'Angély. Té 19 municipis i el cap és Saint-Jean-d'Angély.

## Municipis

* Antezant-la-Chapelle
* Asnières-la-Giraud
* La Benâte
* Bignay
* Courcelles
* Les Églises-d'Argenteuil
* Fontenet
* Landes
* Mazeray
* Saint-Denis-du-Pin
* Poursay-Garnaud
* Saint-Jean-d'Angély
* Saint-Julien-de-l'Escap
* Saint-Pardoult
* Ternant
* Varaize
* La Vergne
* Vervant
* Voissay
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Dubois | SFIO |
| 1949-1961 | Charles Pineau | radical |
| 1961-1973 | M. Colas | Divers droite |
| 1973-1979 | Ivan Chanu de Limur | RPR |
| 1979-1985 | Claude Tarin | PS |
| 1985-1992 | Ivan Chanu de Limur | RPR |
| 1992-2004 | Claude Tarin | PS |
| 2004- | Jean-Yves Martin | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 16.749 | 17.435 | 17.056 | 16.673 | 16.199 | 15.805 | 16.467 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Aweil

Aweil (en àrab أويل) és una ciutat del Sudan del Sud, al comtat d'Aweil Central, a l'estat de Bahr al-Ghazal del Nord, prop del límit amb la regió en disputa d'Abyei, a 800 km de la ciutat de Juba.
Aweil és capital de l'Estat i capital del comtat; té una infraestructura més o menys desenvolupada que inclou una estació ferroviària, un hotel, un aeroport, un hospital i un estadi de futbol. Hi té seu la Missió de les Nacions Unides al Sudan i diverses organitzacions no governamentals. La ciutat es troba propera a la confluència dels rius Lol i Pongo. La població és fluctuant, ja que a l'època seca una part dels habitants se'n va a les plenes a cultivar els horts i criar el bestiar; a les pluges retornen a la ciutat. Metges Sense Fronteres estimava la població el 2008 en 100.000 persones. La línia ferroviària que porta a Wau, va estar fora d'ús durant la guerra però fou restaurada el 2010; una ruta sense pavimentar uneix la ciutat amb la carretera que porta de Juba a Khartum. Hi resideix el governador de l'estat de Bahr al-Ghazal Septentrional, que és el major general Paul Malong Awan, i també el comissionat del comtat que és Deng Dhieu Nyiwel.

## Punts d'interès

* Seus del govern de l'estat, del comtat i la ciutat
* South Sudan Hotel
* Estació ferroviària d'Aweil
* Aeroport d'Aweil
* Aweil Civil Hospital (un dels tres del Sudan del Sud)
* Església Catòlica de Sant Jordi
* Camp de Futbol d'Aweil
* Universitat de Bahr El-Ghazal Septentrional (2011)
* Escola secundària de nenes de Saint Mary, administrada pel bisbat episcopalià d'Aweil.

## Enllaços externs

* Detailed History of Aweil & Surrunding Communities Arxivat 2012-09-10 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «Estimated Population of Aweil In November 2008». Arxivat de l'original el 2011-10-02. [Consulta: 11 desembre 2011].
* ↑ About St. Mary's Girls School
# Chameleon: To Dye For!

Chameleon: To Dye For! és un videojoc de trencaclosques del 2006 comercialitzat per a PlayStation Portable i Nintendo DS. Va ser llançat sota el nom de Chameleon a Nord-amèrica tot i que a Europa es coneix amb el nom de Kameleon. L'objectiu del joc és fer coincidir els colors en el camp de joc. El joc compta amb diversos personatges jugables, juntament amb un personatge extra. Cada personatge té el seu propi poder especial, que es pot utilitzar contra l'oponent. Va rebre un 3.0/10 a IGN per la versió PSP i un 5.5/10 per la versió DS.

## Referències

* 1 2 Clements, Ryan «Chameleon Review». IGN, 27-05-2008 [Consulta: 31 juliol 2014].
* 1 2 DeVries, Jack «It doesn't exactly pass with flying colors.». IGN, 27-09-2007 [Consulta: 31 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Chameleon: To Dye For! a GameSpot (anglès)
* Anàlisi de la versió de Nintendo DS a Metacritic (anglès)
# Chameanita

La chameanita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom de la localitat de Chaméane, a França, on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

La chameanita és un sulfur de fórmula química (Cu,Fe)₄As(Se,S)₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1980. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la chameanita pertany a 02.LA.10, sulfosals sense classificar sense Pb essencial, juntament amb: dervil·lita, daomanita, vaughanita, criddleïta, fettelita, arcubisita, mgriïta, benleonardita, tsnigriïta, borovskita i jonassonita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a l'Escola Nacional de Mines de París (França).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit d'urani de Chaméane, a la localitat homònima de la comuna de Sauxillanges (Alvèrnia-Roine-Alps, França). També ha estat descrita a dos dipòsits de la República Txeca i a una mina de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Chaméanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 novembre 2020].
# Philipp Plein

Philipp Plein (Múnic, 16 de 16 de febrer de 1978) és un dissenyador de moda alemany, fundador del Philipp Plein International Group, que inclou les marques Philipp Plein, Plein Sport i Billionaire.
Després d'acabar els seus estudis a l'internat Gymnasium Schloss Salem del llac de Constança, va estudiar a la Friedrich-Alexander University d'Erlangen. Els seus pares el van contribuir en el seu gran interès per l'art amb nombrosos viatges i visites a museus, originant la seva passió per l'art, arquitectura i cultures estrangeres. El 1998 va començar a dissenyar mobles exclusius per als seus familiars i amics. El 2004 va crear una col·lecció de moda.
El 2008 va visitar a Heidi Klum i als participants del programa Next top model alemany a Barcelona amb una col·lecció "heavy metal". Així mateix va participar en una campanya de la revista Vogue amb Naomi Campbell i Marcus Schenkenberg.
El 4 de febrer de 2009, coincidint amb el 50 aniversari de la nina Barbie, Philipp va presentar, en el marc de la fira de la joguina de Nuremberg la seva Philip Plein-Barbie.

## Premis

* 2007: Guanyador del Premi Nacional de la Marca GQ de l'Any.
* 2008: Guanyador del Premi Nous Rostres en la categoria Moda.
* 2014: Guanyador del premi International Fashion Brand a Esquire Middle East Man en els seus Best Fashion Awards.
* 2016: Guanyador del premi Home de l'Any en moda de GQ Alemanya.
* 2016: Guanyador del International Fashion Award a la Monte-Carlo Fashion Week, presentat per H.S.H. Princesa Charlene de Mònaco.
* 2018: Guanyador del GQ British Man of the Year - Marca de l'any al museu modern TATE de Londres.

## Referències

* ↑ «PHILIPP PLEIN International AG: Private Company Information - Bloomberg».
* ↑ «Nikol'skaya Plaza / Butiques & Brands / Philipp Plein». Arxivat de l'original el 22 agost 2017.
* ↑ «Billionaire Italian Couture S.r.l.: Private Company Information - Bloomberg».
* ↑ «Philipp Plein to debut new luxury sports line - CPP-LUXURY», 02-09-2016.
* ↑ «Philipp Plein Barbie Collector Doll» (html) (en anglès). www.philipp-plein-shop.com. [Consulta: 11 gener 2010].
* ↑ Helene Marinoff. «Juli-Mode-Review: Schaulaufen der Stars auf dem roten Teppich der GQ Style Night» (html) (en alemany). Arxivat de l'original el 23 de febrer de 2012. [Consulta: 9 gener 2010].
* ↑ Luise Wackerl y Stephanie Schmitz-Rathsfeld. «New faces award: Stars feiern Plein am Rhein» (html) (en alemany). Bunte.de. [Consulta: 9 gener 2010].
* ↑ «Esquire Man at his Best Awards 2014Esquire Middle East», 03-02-2015. Arxivat de l'original el 3 febrer 2015.
* ↑ «DAS SIND DIE PREISTRÄGER». Arxivat de l'original el 31 juliol 2017.
* ↑ Carballo, Charlie. «Naomi Campbell Accepts Model of the Century Award in Sleek Philipp Plein Heels», 11-11-2016.
* ↑ «All the winners from the GQ Men of the Year Awards 2018» (en anglès britànic). Arxivat de l'original el 5 gener 2021. [Consulta: 8 abril 2021].

## Enllaços externs

* Philipp Plein - Lloc web oficial