OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Darko Kovačević

Darko Kovačević (en serbi: Дарко Ковачевић) (nascut el 18 de novembre de 1973 a Kovin, Sèrbia) és un exfutbolista serbi que jugava de davanter centre.

## Trajectòria

Va començar la seua carrera al FK Proleter de Zrenjanin, on ja va deixar l'empremta de la seua qualitat, i prompte va ser fitxat per un dels grans de la lliga iugolsva, l'Estrella Roja de Belgrad. A l'equip capitalí Kovacevic va seguir la seua ratxa golejadora, marcant 37 dianes en 47 partits. Al desembre de 1995 arribaria a la Premier League de la mà del Sheffield Wednesday FC.
L'aventura anglesa no va resultar massa reeixida, i el serbi només va marcar quatre gols en la segona meitat de la temporada 95/96, per la qual cosa, a final de campanya, va retornar a Belgrad. Però, de seguida, va trobar una segona oportunitat en una lliga potent, en aquest cas l'espanyola. Seria fitxat per la Reial Societat, que necessitava un substitut a la davantera després de la marxa de Karpin.
A Sant Sebastià, Kovacevic va recuperar el seu bon nivell de joc i va ser la referència atacant dels donostiarres en els tres anys que hi va militar. El 1999, deixava la Reial i s'hi incorporava a la Juventus FC italiana. Amb l'equip torinés, el serbi va continuar la seua estela golejadora tant a la competició domèstica com a Europa, però, el seu rendiment no era de l'agrat dels directius, que el van passar primer a la Lazio i després de nou a la Reial Societat.
En la seua segona etapa al País Basc, va militar fins a sis temporades més, marcant 51 gols a la màxima categoria. El 2007, deixa l'equip donostiarra i fitxa per l'Olympiakos FC grec, on seria un dels atacants titulars del club d'El Pireu. El 2009 li va ser diagnosticada una malaltia arterial. A hores d'ara, a pesar del consell mèdic, Kovacevic no va anunciar la seua retirada. Finalment al mes de maig del 2009 es va retirar definitivament.

## Selecció

Kovacevic va ser internacional en 59 ocasions amb la selecció iugoslava de futbol, i hi va marcar 10 gols. Va formar part del combinat del seu país que va participar en el Mundial de 1998 i l'Eurocopa del 2000.

## Títols

* Copa Iugoslava: 1995, 1996
* Lliga grega: 2007/2008
* Copa grega: 2007
* Supercopa grega: 2008

## Referències

* ↑ ; Mamrud, Roberto; Miladinovich, Misha«Yugoslavia (Serbia (and Montenegro)) – Record International Players». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 20-02-2009. [Consulta: 12 març 2009].
* ↑ «Kovačević Darko» (en serbian). Arxivat de l'original el 3 d’octubre 2017.
# Bernardia

Bernardia és un gènere que pertany a la família de les euforbiàcies amb 95 espècies de plantes.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Philip Miller i publicat a The Gardeners Dictionary...Abridged...fourth edition vol. 1. 1754. L'espècie tipus és: Bernardia carpinifolia Griseb.

## Selecció d'espècies

* Bernardia alarici
* Bernardia albida
* Bernardia amazonica
* Bernardia ambigua
* Bernardia apaensis

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Taxonomia de les Euforbiàcies
* Inflorèscencia en forma de Ciati

## Referències

* ↑ Sinònims a wikis
* ↑ Espècies a The International Plant Names Index
* ↑ Bernardia a PlantList
* ↑ «Bernardia a». World Checklist of Selected Plant Families.
* ↑ «Bernardia». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 14 novembre 2012].
* ↑ Llista completa d'espècies

## Bibliografia

* Burger, W. & M. Huft. 1995. Family 113 Euphorbiaceae. Fieldiana, Bot., n.s. 36: 1–169.
* Forzza, R. C. & et al. 2010. 2010 Lista de espécies Flora do Brasil. http://floradobrasil.jbrj.gov.br/2010/ Arxivat 2010-05-26 a Wayback Machine..
* González Ramírez, J. 2010. Euphorbiaceae. En: Manual de Plantas de Costa Rica. Vol. 5. B.E. Hammel, M.H. Grayum, C. Herrera & N. Zamora (editors). Monogr. Syst. Bot. Missouri Bot. Gard. 119: 290–394.
* Martínez Gordillo, M., J. J. Ramírez, R. C. Durán, E. J. Arriaga, R. García, A. Cervantes & R. M. Hernández. 2002. Los géneros de la familia Euphorbiaceae en México. Anales Inst. Biol. Univ. Nac. Autón. México, Bot. 73(2): 155–281.
* Molina Rosito, A. 1975. Enumeración de las plantas de Honduras. Ceiba 19(1): 1–118.
* Standley, P. C. & J. A. Steyermark. 1949. Euphorbiaceae. In: P. C. Standley & J. A. Steyermark (editors), Flora of Guatemala---Part VI. Fieldiana, Bot. 24(6): 25–170.
* Stevens, W. D., C. Ulloa Ulloa, A. Pool & O. M. Montiel Jarquin. 2001. Flora de Nicaragua. Monogr. Syst. Bot. Missouri Bot. Gard. 85: i–xlii,.
* Webster, G. L. & M. J. Huft. 1988. Revised synopsis of Panamanian Euphorbiaceae. Ann. Missouri Bot. Gard. 75(3): 1087–1144.
# Bauer

«Bauer» té aquests significats:
* Bauer Bodoni, variació, dissenyada per Heinrich Jost i Louis Hoell, del tipus de lletra Bodoni
* Biografies:
** Willy Bauer (1947), antic pilot de motocròs alemany
** José Carlos Bauer (1925–2007), futbolista i entrenador brasiler
** Louis H. Bauer (1888–1964), Doctor de Medicina estatunidenc
** Johann Hermann Bauer (1861–1891), mestre d'escacs austríac
** Christian Bauer (1977), jugador d'escacs francès
** Michael Bauer (1980-2015), científic biomèdic, furoner i activista austríac
** Marion Bauer (1882-1955), compositora americana
** Rudolf Bauer (1879-1932), atleta d'Hongria especialista en llançament de disc
** Fritz Bauer (1903-1968), fiscal general alemany
** Bruno Bauer (1809-1882), filòsof i teòleg alemany
** Jack Bauer (1985), ciclista neozelandès
** Erwin Bauer (1912-1958), pilot de curses automobilístiques alemany
** Harold Bauer (1873-1951), pianista anglès
** Steve Bauer (1959), ciclista canadenc
** Ida Bauer (1882-1945), ciutadana austríaca
** Mihály Bauer (1874-1945), matemàtic hongarès
** Théophile Bauer (segle xix-segle xx), gimnasta artístic belga
** Gitta Bauer (1919-1990), periodista alemanya
** Walter Bauer (1877-1960), teòleg alemany
** Fritz Bauer (remador) (1906-1992), remer alemany
** Hans Bauer (1878-1937), semitòleg alemany
** Gustave Bauer (1884-1947), lluitador estatunidenc
** Fritz Bauer (Ciclista) (1893-1982), ciclista alemany
** Elkan Bauer (1852-1942), compositor i amic austríac
** Tristán Bauer (1959), cineasta i polític argentí
** Franz Bauer (1758-1840), microscopista i il·lustrador de botànica austríac
** John Bauer (1882-1918), illustrador i pintor suec
** Kim Bauer (1984), personatge de ficció interpretat per Elisha Cuthbert en la sèrie de televisió 24
** Gary Bauer (1946), polític conservador dels Estats Units
** Sybil Bauer (1903-1927), nedadora estatunidenca
** Otto Bauer (1881-1938), polític austríac
# Grozni (desambiguació)

«Grozni» té aquests significats:
# Grozni (Sévero-Vostótxnie Sadi)

* Per a altres significats, vegeu «Grozni (desambiguació)».
Grozni - Грозный (rus) - és un khútor de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora del riu Ulka, a 15 km al nord de Tulski i a 9 km al nord-est de Maikop.
Pertany al municipi de Sévero-Vostótxnie Sadi.
# Palafrener

Un palafrener era, antigament, el criat que portava el cavall agafat del fre. La paraula prové de « palafrè », el cavall que sol muntar el criat quan acompanyava el seu amo a cavall.
Actualment, els palafreners poden ser joves que atenen cavalls ja sigui en residències privades o en llocs d'entrenament de cavalls, com estables, propietats de pasturatge i acadèmies eqüestres. Les labors bàsiques del palafrener són mantenir net els estables, alimentar, exercitar i netejar els cavalls amb rasqueta.

## Referències

* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques».
* El contingut d'aquest article incorpora material del Diccionari Enciclopèdic Gaspar i Roig de 1870, el qual es troba al domini públic.
# Paolo Mossa

Paolo Mossa (Bonorva, província de Sàsser 1821 - 1892) fou un escriptor sard. Inicià els seus estudis a Bonorva i els continuà a la Universitat de Sàsser, però abandonà els estudis i tornà al seu poble per a dedicar- se a l'explotació de les terres familiars. Compromès amb les lluites polítiques de Sardenya de finals del segle xix, es va veure embolicat en rivalitats de terratinents i fou assassinat per tres sicaris quan tornava del camp. Va escriure nombrosos poemes en sard, publicats a la revista La Stella di Sardegna.

## Obres

* A su canariu de flora (1876)
* A Dori lontana (1876)
* Amore disisperadu: elegia a Gisella (1876)
* I chignons: scherzo (1876)
* Ripiegu vanu (1876)
* S'incontru fortunadu (1876)
* Baddemala: elegia (1878)
* Un'iscrupulu de cunsenzia (1878)
* In sa domo de campagna (1885)
# Barraca de vinya (la Torre de Claramunt)

Barraca de vinya és una construcció popular del municipi de la Torre de Claramunt inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una barraca de planta circular i coberta feta per aproximació de fileres de pedra. El dintell de la porta sempre és una llosa plana de grans dimensions. Les pedres són disposades "a sec" sense cap mena d'argamassa.
Les parets són molt gruixudes i l'alçària interior no arriba, moltes vegades, a la d'un home dret. Se solen cobrir amb un con de terra, damunt la coberta, per tapar les escletxes i perquè el vent i la pluja no s'emportin la terra s'hi planten lliris de flor morada. Perquè llurs arrels retenen la terra.

## Història

L'any 1968 el ceci va organitzar el «dia de la Comarca» a Vilanova d'Espoia una de les dissertacions fou a càrrec d'en Joan Bassegoda i Nonell que parlà d'aquest tema, demostrant que la cultura d'aquest tipus de construcció s'entronca amb cultures prehistòriques tant a Catalunya com a les Balears. L'«Avi Muntadas» proposà ensenyar com es feia una «barraca» i es va fer un reportatge i l'equip d'en Bassegoda va fer plànols de diverses barraques, documentació que es troba a l'Escola Superior Tècnica d'Arquitectura de Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 «Barraca de vinya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].
# Beebe

Beebe és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 4.930 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Beebe tenia 4.930 habitants, 1.930 habitatges, i 1.397 famílies. La densitat de població era de 440,6 habitants/km².
Dels 1.930 habitatges en un 33,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,6% hi vivien parelles casades, en un 13% dones solteres, i en un 27,6% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.252 $ i la renda mediana per família de 41.307 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.143 $ mentre que les dones 20.881 $. La renda per capita de la població era de 16.989 $. Entorn del 6,6% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Beebe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Beebe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gueto de Lvov

El gueto de Lvov va ser un dels majors guetos establerts pels nazis en Lviv, Galítsia (Polònia, avui Ucraïna) entre el 8 de novembre de 1941 i l'1 de juny de 1943. Al districte van perir 120.000 jueus, sobrevivint 823.

## Història

Cap al 1939, la ciutat albergava a 120.000 jueus (la població més nombrosa després de Varsòvia i Łódź) però quan va ser ocupada pels nazis, el 30 de juny de 1941, el número ascendia a més de 220.000 que havien arribat fugint des de l'oest de Polònia. Al mes de l'esclat de la Segona Guerra Mundial, la ciutat i el territori de Galítsia va ser annexat pels soviètics com a part del Pacte Ribbentrop-Mólotov
Es va establir el Jüdisches Wohnbezirk a un barri al nord de Lviv (Lwow), on degué mudar-se la població jueva. Les condicions eren paupèrrimes i abans d'arribar van ser afusellats 5.000 ancians i malalts mentre creuaven el pont del carrer Pełtewna.
Va ser un dels primers guetos on es va dur a terme l'Operació Reinhard, entre març i abril de 1942, 15.000 jueus van ser enviats al camp d'extermini de Belzec. Al juny de 1942, 2.000 van ser deportats a Janowska per a treball forçat, on només 120 van fer treballs forçats i la resta van ser afusellats. A l'agost de 1942, 50.000 persones van ser deportades a Belzec.
L'1 de juny de 1943, els nazis van incendiar molts edificis amb la finalitat d'acabar de desocupar i liquidar el gueto. Molts jueus van aconseguir escapar, resistint en els embornals de la ciutat. El gueto va ser liquidat i els supervivents enviats als camps de concentració de Janowska i Belzec
Quan els soviètics van entrar a la ciutat el 26 de juliol de 1944, entre 200 i 900 jueus quedaven a la ciutat (823 d'acord amb el Comitè Provisional Jueu).
Un dels més famosos residents va ser Simon Wiesenthal, la seva esposa i mare, van ser deportades primer a Janowska i després a Buchenwald i Mauthausen.

## Vegeu també

* In Darkness, pel·lícula de Agnieszka Holland de 2011, nominada per al premi Oscar basada en la novel·la de Robert Marshall "En els embornals de Lvov".
* Robert Marshall, In the Sewers of Lvov: A Heroic Story of Survival from the Holocaust. Nova York: Macmillan Publishing Company.
* Leopold Socha

## Referències

* ↑ Mały Rocznik Statystyczny 1939 (Polish statistical yearbook of 1939), GUS, Warsaw, 1939
* ↑ Stefan Szende, The Promise Hitler Kept, London 1945, p. 124
* ↑ Filip Friedman, Zagłada Żydów lwowskich (Extermination of the Jews of Lwów)
* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 20 de juliol de 2012. [Consulta: 11 juliol 2012].
* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 27 de maig de 2012. [Consulta: 11 juliol 2012].
* ↑ http://www.bookdepository.com/Sewers-Lvov-Robert-Marshall/9780006375128

## Enllaços externs

* US Holocaust Museum
* Database - Lviv Gueto
* Fotografies i història del gueto
# Paolozzo di Cionarino della Faggiuola

Paolozzo di Cionarino della Faggiuola (Itàlia, s. XV) va ser un noble italià.
Va ser fill il·legítim de Cionarino della Faggiuola, senyor del castell de Selvapiana. A causa de la bastardia va ser exclòs de la successió als títols i terres, els quals van ser usurpats per altres nobles. A més, el seu cosí Paolozzo, que va morir sense descendència, també el va excloure i va llegar els seus béns a la Senyoria de Florència. Aquesta situació va causar-li gran animadversió envers els florentins i al llarg dels anys va intentar sempre cercar fortuna. Va lluitar al costat de Giangaleazzo Visconti, duc de Milà, en les guerres contra els florentins, però a la mort del duc el 1402 es va trobar a mercè dels seus enemics, que el 1404 van enviar tropes amb Jacopo Salviatti al capdavant a lluitar contra diversos castellans gibel·lins, inclosa la família Della Faggiuola, que havien aliats dels Visconti. Tot i ser derrotat, a Paolozzo se li va atorgar el perdó i se li van donar Selvapiana i San Stefano a canvi de prometre no alçar-se en armes. No obstant això, va incomplir la promesa i va rebel·lar-se contra Florència durant els aldarulls entre els florentins i el rei Ladislau I de Nàpols. Malgrat la traïció i ser humiliat, a la mort de Ladislau el 1414 va ser de nou perdonat. Encara tornaria a revoltar-se durant la guerra entre Florència i Filippo Maria Visconti. Va prendre Corneto, Capanna i Montoriuolo, i quan les milícies de Visconti van entrar a la Romanya, envià el seu fill Francesco a ajudar i va prendre, saquejar i cremar Montepetroso i amb les seves mans van matar el castellà florentí. Després d'aquests fets es perd la seva pista.

## Referències

* ↑ Troya, Carlo. Appendice di Dissertazioni al Codice Diplomatico Longobardo... (en italià). Nàpols: Stamperia Reale, 1855, p. 307-309.
* ↑ Peruzzi, S. L.. Storia del Commercio e dei Banchieri di Firenze (en italià). Florència: M. Cellini, 1868, p. 396.
* ↑ Litta, Pompeo. «Signori della Faggiuola nel Montefeltro». A: Famiglie celebri di Italia (en italià), 1850.
# Benifonts

Benifonts (Benifóns en castellà) és un poble de la comarca aragonesa de la Ribagorça, situat a la vall de Castanesa dels Pirineus d'Aragó. Pertany al municipi de Montanui. És a 1.194 msnm, a la riba esquerra de la Valira de Castanesa, entre Herbera i Noals. L'any 2007 tenia 14 habitants. La seva església és de construcció moderna, ja que l'església vella està en ruïnes i depèn de la parròquia de Noals. Als afores es troben les ruïnes de l'ermita de Sant Pere Màrtir, del segle xii.

## Referències

* ↑ «Benifonts». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Benifonts». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Benifassà

«Benifassà» té aquests significats:
* La Pobla de Benifassà, municipi del País Valencià que es troba a la comarca del Baix Maestrat.
* Monestir de Santa Maria de Benifassà, monestir fundat per l'orde del Cister.
* Muntanyes de Benifassà serralada al nord del País Valencià, a la comarca històrica de la Tinença de Benifassà.
* Parc Natural de la Tinença de Benifassà, parc del País Valencià als peus del massís dels Ports de Beseit.
* Tinença de Benifassà, comarca històrica del País Valencià actualment integrada en la comarca del Baix Maestrat.
# Benigama

Benigama (també Beniganna o Benigalim) és un antic llogaret, actualment despoblat, que s'ubica al terme municipal d'Alcoleja, a la comarca valenciana del Comtat.
Era una aldea morisca, del que se'n té constància de què cap al 1563 hi vivien tres famílies. Fins al 1535 va pertànyer al terme de Penàguila, aleshores es va incorporar a Ares del Bosc. El 1574 s'agrega a la parròquia d'Alcoleja, quan hi resideixen vuit cases de cristians conversos, segons apunta Josep Sanchis Sivera al seu Nomenclator geográfico-eclesiástico.

## Referències

* «Benigama». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Barraques de vinya (Altafulla)

Les barraques de vinya d'Altafulla (Tarragonès) són edificacions protegides com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

També anomenades barraques de camp o de pastor, són d'ús agrícola, i per a fer-les no s'empra ni calç ni ciment. L'equilibri de la construcció ve donat per la correcta col·locació de les pedres i així, a alguns llocs s'aconsegueixen realitzacions d'una bellesa singular. Eren emprades com a refugi temporal del pagès durant pluges imprevistes, habitatge ocasional per quan s'esdevenia el temps d'un treball continuat al camp com la sega o la verema. Val a dir que aquesta finalitat només la podien aconseguir les que tenien grans dimensions.
Aquest tipus de construccions es troben per tota la conca mediterrània i els seus orígens històrics es remunten a l'època talaiòtica, si prenem com a punt de referència les construccions de les Illes Balears.
Es troben en zones aïllades del nucli urbà i són fàcilment vinculables amb el cultiu de la vinya.
La pedra és el material fonamental i s'exclou tota mena d'aglomerat que doni unitat a les pedres entre elles.
Les barraques a despit de la seva planta es cobreixen amb un volta cònica. Els foradets petits es tapen amb argila o bé amb pedretes petites. Damunt la volta es posa una gran pedra aplanada. La forma de les barraques d'Altafulla és generalment quadrada, però hi tenim, entre elles, la barraca rodona més gran del terme.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Barraques de vinya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].

## Enllaços externs

* «Barraques de vinya». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Haplochromis pitmani

Haplochromis pitmani és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Papir 7

El papir 7 (en la numeració Gregory-Aland), o ε 11 (von Soden), designat per 𝔓7, és una còpia antiga del Nou Testament en grec. És un manuscrit de papir de l'evangeli de Lluc 4:1-2. Possiblement és un fragment patrístic (com per exemple P. Oxi. 405, fragment d' Adversus haereses d'Ireneu de Lió que conté l'Evangeli de Mateu 3:16-17). El manuscrit havia estat difícil de datar paleogràficament, a causa del seu estat fragmentari. S'havia assignat al segle IV-VI (o fins i tot al segle III).

## Text

El text grec d'aquest còdex és massa breu per classificar-lo (possiblement és un representant del tipus de text alexandrià). Aland no el va col·locar en cap de les categories de manuscrits del Nou Testament.
Gregory va examinar el manuscrit al 1903 a Kíev.

## Ubicació

Es troba a la Biblioteca Nacional Vernadsky d'Ucraïna (Petrov 553) a Kíev.

## Referències

* 1 2 Gregory, Caspar René. Die griechischen Handschriften des Neuen Testament. Leipzig: J.C. Hinrichs’sche Buchhandlung, 1908, p. 46.
* 1 2 Aland, Kurt; Erroll F. Rhodes (trans.). The Text of the New Testament: An Introduction to the Critical Editions and to the Theory and Practice of Modern Textual Criticism. Grand Rapids: William B. Eerdmans Publishing Company, 1995, p. 96. ISBN 978-0-8028-4098-1.
* ↑ «Handschriftenliste». Institute for New Testament Textual Research. [Consulta: 23 agost 2011].

## Bibliografia complementària

* Kurt Aland, Neue neutestamentliche Papyri, NTS 3 (1957), pàgs. 261–265.
* Gregory, Caspar René. Die griechischen Handschriften des Neuen Testament. Leipzig: J.C. Hinrichs’sche Buchhandlung, 1908, p. 46.

## Enllaços externs

* Imatge digital del Papir 7 al CSNTM