OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# ¡¡Vámonos al Bingo!!

¡¡Vámonos al Bingo!!, originàriament Yo, binguero profesional és un còmic humorístic de Manuel Vázquez, serialitzat inicialment a la revista JauJa en 1982, i posteriorment publicat en format àlbum en 1989 per Guai!, aleshores publicada per Edicions B.
Va començar a publicar-se en 1982, quan per la crisi de l'editorial Bruguera, els autors de còmics de l'editorial comencen a publicar en altres capçaleres, com JauJa. Per aquelles dates, Vázquez ja portava uns quants anys publicant a altres capçaleres, sobretot còmic per a adults a revistes com El Papus. La sèrie original sols va tindre nou entregues, per la qual cosa la seua recopilació en àlbum li dona continuïtat i aparença d'obra completa. Per a la publicació en àlbum la sèrie original va tindre xicotetes modificacions. Pel que fa a la narració, té una estructura mínima, i gràficament té una línia sintètica. Al guió, es veu una temàtica costumista i acudits frenètics, molt de l'estil de l'autor.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 “¡Vamonos al bingo!”: La joya perdida del cómic español article a Canino Magazine del 9 d'octubre de 2015 (castellà)
# Heteròlisi

Una heteròlisi és el procés que s'esdevé en una reacció química consistent en la ruptura d'un enllaç químic de forma heterogènia. Dels dos fragments que es formen, un d'ells, anomenat acceptor, es queda amb els dos electrons procedents del doblet electrònic enllaçant, l'altre fragment (donador) es queda sense electrons. Aquesta ruptura proporciona, per tant, ions. Totes les reaccions d'ionització pertanyen a aquest tipus de reacció.

## Referències

* ↑ «Heteròlisi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ McNaught, A.D.; Wilkinson, A. IUPAC. Compendium of Chemical Terminology, the "Gold Book" (en anglès). 2a edició. Oxford: Blackwell Scientific Publications, 1997. DOI 10.1351/goldbook.H02809. ISBN 0-9678550-9-8 [Consulta: 11 novembre 2008].
# Heteròpids

Els heteròpids (Heteropiidae) són una família d'esponges calcàries (Calcarea). Va ser descrita per Arthur Dendy el 1983.

## Gèneres

Els següents gèneres pertanyen a la família Heteropiidae:
* Grantessa (Lendenfeld, 1885)
* Grantilla (Row, 1909)
* Heteropia (Carter, 1886)
* Paraheteropia (Borojevic, 1965)
* Sycettusa (Haeckel, 1872)
* Syconessa (Borojevic, Boury-Esnault & Vacelet, 2000)
* Vosmaeropsis (Dendy, 1893)

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Heteropiidae Dendy, 1893. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=131615 on 2021-03-17
# Hethum de Korikos

Hethum de Korikos, conegut com a Aitó de Gorigos en català, i també Aitó el Monjo (nascut entre 1230 i 1245 i mort després del 1314), fou un monjo armeni.
Membre de la família reial armènia (probablement nebot del rei Hethum I) que el 1305 es va fer monjo catòlic al convent dels premontres de Lapais a Xipre; aquesta decisió fou rebuda amb molta hostilitat per l'església armènia.
El 1307, durant la seva llarga estada a França, va dictar en francès medieval una obra dirigida al papa Climent V sobre la història i geografia d'Àsia, La Flor des Estoires d'Orient Flor de les històries d'Orient), que va ser traduït al llatí de l'època com a Flos historiarum terre Orientis, i al català de l'època com a La Flor de les Istòries d'Orient, entre altres idiomes.

## Referències

* ↑ Cifuentes i Comamala, Lluís. La ciència en català a l'Edat Mitjana i el Renaixement. Edicions Universitat Barcelona, 2006, p. 263. ISBN 8447531201.

## Bibliografia

* Aitó de Gorigos: La Flor de les Istòries d'Orient. Edició a cura d'Albert Hauf. Barcelona: Centre d'Estudis Medievals de Catalunya, 1989 (Biblioteca Escriny, Col·lecció de Textos Medievals Breus, 9).
* Hauf i Valls, Albert G: "Història versus literatura: Apunts sobre Rodes, Grècia i l'Orient en textos catalans medievals. 2. El llibre La flor de les istòries d'Orient, d'Aitó de Gorigos", dins Els catalans a la Mediterrània oriental a l'edat mitjana, Maria Teresa Ferrer i Mallol (coord.), Institut d'Estudis Catalans, Secció Històrico-Arqueològica. Sèrie Jornades Científiques 11, 2003, p. 341 i següents.

## Enllaços externs

* (anglès) Hethum de Korikos, Flor d'històries de les terres d'Orient
# Volta a Adiguèsia

La Volta a Adiguèsia era una cursa ciclista femenina per etapes que es disputava a Adiguèsia a Rússia. Formà part del calendari de l'UCI.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2012 | Aleksandra Burtxenkova | Marina Likhanova | Irina Molicheva |
| 2013 | Natàlia Boiàrskaia | Ievhènia Vissotska | Anna Zavershinsakaya |
| 2014 | Natàlia Boiàrskaia | Anna Zavershinsakaya | Tatiana Shamanova |
| 2015 | Svetlana Kuznetsova | Anastassia Iakovenko | Natàlia Boiàrskaia |

## Referències

* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Wuyanzhiïta

La wuyanzhiïta és un mineral de la classe dels sulfurs.

## Característiques

La wuyanzhiïta és un sulfur de fórmula química Cu₂S. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017. Cristal·litza en el sistema tetragonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del museu geològic de la Xina, a Beijing, amb el número de catàleg m13712.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Baifang, situada al comtat de Changning, dins la prefectura de Hengyang, a Hunan (República Popular de la Xina). La mina Baifang és un camp de mines de coure i plata, que també produeix alguns minerals d'or, bismut i urani. Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Wuyanzhiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 juny 2018].
* ↑ «Baifang Mine, Changning Co., Hengyang Prefecture, Hunan Province, China» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 juny 2018].
# Heather Albert

Heather Albert (Sandy, Iowa, 27 de maig de 1968) va ser una antiga ciclista estatunidenca. Ha combinat la carretera amb el ciclisme en pista.
També és coneguda com a Heather Albert-Hall, el seu nom de casada.

## Palmarès

* 1996
** Vencedora d'una etapa al Bisbee Tour
* 1997
** Vencedora d'una etapa a la Women's Challenge
* 2002
** 1a al Tour de Toona i vencedora de 2 etapes
** Vencedora d'una etapa a la Cascade Cycling Classic
* 2003
** Vencedora d'una etapa a la Cascade Cycling Classic

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Hendrik Petrus Berlage

Hendrik Petrus Berlage, (Amsterdam, 12 de febrer de 1856 - La Haia 12 d'agost de 1934), fou un prominent arquitecte neerlandés.

## Visió de Conjunt

Berlage va estudiar arquitectura sota la tutela de Gottfried Semper a l'Institut de Tecnologia de Zúric durant els anys 1870, després dels quals viatjà extensament per Europa. Durant els anys 1880 va formar una societat als Països Baixos amb Theodore Sanders que produïa una mescla de projectes pràctics i utòpics. Berlage estava afiliat a diverses societats arquitectòniques incloent-hi el CIAM.
Berlage va rebre la influència de l'arquitectura de maó neoromànica d'Henri Hobson Richardson i de la combinació d'estructures de ferro vistes amb maó del Castell dels Tres Dragons de Domènech i Montaner. Aquesta influència és visible en el seu disseny per a la Borsa d'Amsterdam, en la qual recolliria també les idees de Viollet-le-Duc. Les parets de maons com a suport de càrregues i la idea de la primacia d'espai, i les parets com a creadores de forma, serien els principis constitutius del Hollandse Zakelijkheid.
Una visita de Berlage als EUA el 1911 va influir de forma important a la seva arquitectura. Des de llavors l'arquitectura orgànica de Frank Lloyd Wright representaria una influència significativa. Les conferències que donà en tornar a Europa ajudarien a disseminar les idees de Wright a Alemanya.
Considerat el "pare de l'arquitectura Moderna" als Països Baixos i el mitjancer entre els Tradicionalistes i el Moderns, les teories de Berlage inspiraven la majoria dels grups Modernistes holandesos incloent-hi De Stijl, l'Escola d'Amsterdam. Va rebre la Medalla d'Or del RIBA (Royal Institute of British Architects) el 1932.
Berlage va morir a La Haia el 1934. El 1970, la Unió Astronòmica Internacional va anomenar un cràter lunar amb el nom de Berlage en honor seu. Dades de

## Obres

Entre les més famoses trobem:
* la Borsa d'Amsterdam
* Pla d'expansió d'Amsterdam: el 'pla Zuid' o 'pla de Berlage'
* el Berlage brug (pont) a Amsterdam.
* la Casa d'Holanda, Bury st., Londres (darrere el "Gherkin" de Norman Foster)
* el ' ' St. Hubertusslot part del Museu Kröller-Müller
* el museu municipal de la Haia.

## Referències

* ↑ «Notes biogràfiques del museu de Reus sobre Domènech i Montaner». Arxivat de l'original el 2008-12-21. [Consulta: 12 agost 2008].
* ↑ Dades descriptives de cràters lunars de la United States Geological Survey.
# Hendrik Nicolaas Werkman

Hendrik Nicolaas Werkman (Leens, 29 d'abril de 1882 - Bakkeveen, 10 d'abril de 1945) va ser un pintor i tipògraf holandès, adscrit a l'expressionisme.
Nasqué a Leens, a la província neerlandesa de Groningen. El 1908 fundà una impremta i una editorial a Groningen. Revessos financers van obligar a tancar-les el 1923, després de la qual cosa va començar de nou amb un petit taller en l'àtic d'un magatzem. Werkman era membre del grup d'artistes De Ploeg ('L'Arada'), per al qual va imprimir cartells, invitacions i catàlegs. Del 1923 al 1926 va produir la seva pròpia revista, l'avantguardista The Next Call, que, com altres obres de l'època, incloïa collages, experimentant amb diversos tipus de lletra i materials d'impressió.
El maig de 1940, poc després de la invasió alemanya dels Països Baixos, Werkman, juntament amb el seu amic August Henkels i altres, va començar a publicar una sèrie d'històries hassídiques de la llegenda del Baal Shem Tov a través de la seva editorial clandestina De Blauwe Schuit ('El vaixell blau'). El 13 de març del 1945, la Gestapo va arrestar Werkman, i el van executar per afusellament juntament amb altres nou presoners, prop del llogaret de Bakkeveen el 10 d'abril, tres dies abans de ser alliberada Groninga. Les seves pintures i gravats, que la Gestapo havia confiscat, es van perdre en l'incendi que va esclatar durant la batalla entre les forces alemanyes i canadenques.
* Chassidisiche legenden (1942)
* Chassidisiche legenden (1942)
* The Next Call (1926)

## Referències

* Martinet, Jan. Hendrik Nicolaas Werkman – 'Druksels' Prints and General Printed Matter. Stedelijk Museum, Amsterdam, 1977.
# Dona amb lloro

Dona amb lloro és una pintura a l'oli realitzada per Gustave Courbet el 1866 i que actualment s'exposa al Metropolitan Museum of Art de Nova York.
Foucart considera aquesta obra com "el més elaborat i el més complex dels nus de Courbet". La noia apareix tombada sobre uns llençols blancs que impedeixen parcialment contemplar el seu sexe, en una postura dibuixada en perspectiva que accentua la seva bellesa. El cabell negre despentinat reforça l'erotisme de la composició en la qual el fons queda en penombra per contrastar la seva silueta.
L'obra va ser exposada al Saló de París de 1866 i hi va tenir bastant d'èxit, potser perquè no s'allunyava dels nus acadèmics i de l'erotisme idealitzat de la mostra com s'aprecia en el Naixement de Venus de Cabanel o Les Banyistes de Bouguereau.

## Referències

* Fitxa al Metropolitan Museum
# Daïp

Daïp o Dahip (grec antic: Δάϊππος, Dáippos, llatí: Daippus o Dahippus) fou un escultor especialitzat en estàtues d'atletes. Plini el Vell esmenta una estàtua que anomena Perixyomenon (o Paralyomenon). Es creu que fou fill de Lisip,i que va viure al tomb del 300 aC en endavant.

## Referències

* Daippus a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Ruf

«Ruf» té aquests significats:
* Onomàstica: Ruf (nom), prenom masculí
** Onomàstica: Sant Ruf, diversos sants
* Onomàstica: Ruf o Rufus, cognomen romà
* Toponímia: Castell Ruf, antic castell de terme de Santa Maria de Martorelles que ha donat nom a més llocs
* Toponímia: Sant Ruf de Lleida, església romànica del terme de Lleida
* Automobilisme: Ruf Automobile
# Samuel Collardey

Samuel Collardey, nascut el 29 de juliol de 1975 a Besançon, és un realitzador i director de fotografia francés.

## Referències

* ↑ «L'Apprenti» (en anglès). [Consulta: 8 gener 2020].
# Samuel Cuburu

Samuel Cuburu (Orizaba, Mèxic, 20 de febrer de 1928) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1950.

## Referències

* ↑ ; Villa Martínez, Héctor«Mexico - List of Super Cup Winners». RSSSF, 30-01-2014.
* ↑ Reyes Padilla, Macario. «Mexico - International Results Details 1940-1959». RSSSF, 18-05-2002.
* ↑ Samuel Cuburu Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Digby, el gos més gros del món

Digby, el gos més gros del món (títol original en anglès: Digby, the Biggest Dog in the World) és una pel·lícula britànica dirigida per Joseph MacGrath, estrenada el 1973. Ha estat doblada al català.

## Argument

Digby, un gos pastor, beu un producte químic experimental i es converteix en un gos gegant. Tothom intenta apoderar-se'n, sobretot Billy, la seva víctima (a l'escola, clixé sovint utilitzat a les pel·lícules per a nens que posen en escena un gos: un noi introvertit i víctima a l'escola ens el presenten en una escena bastant inútil)

## Repartiment

* Jim Dale: Billy
* Spike Milligan: la polícia
* Angela Douglas: un lladre

## Crèdits

Als crèdits, es veu Billy la víctima fer-se lligar a un arbre per tots els nens de la ciutat, i el noi crida "Digby".

## Referències

* ↑ «Digby, el gos més gros del món». esadir.cat.
* ↑ «Digby, the biggest dog in the world». The New York Times.
# Digest

El Digest o Pandectes (en llatí Digesta o Pandectae) és una compilació o recull de jurisprudència romana clàssica promulgada el 533 per Justinià I. Inclou les decisions més importants que els juristes romans cèlebres havien pres fins llavors. Està distribuïda en 50 llibres organitzats per temes, i forma part del Corpus Juris Civilis o codi de Justinià, la recopilació de dret romà ordenada per aquest emperador i que és la base de les lleis civils de molts països europeus.
El terme llatí digesta indica arranjament de materials; el grec pandectes era una obra comprensiva.
L'any 530, l’emperador Justinià I va encarregar al jurista Tribonià de compilar un codi amb els escrits dels juristes que havien gaudit el ius respondendi (és a dir, els que interpretaven les lleis i establien jurisprudència), amb les instruccions de seleccionar el que fos útil i descartar el que estava antiquat.$^{[2]}$ A part de Tribonià, que va presidir la comissió, hi van participar 16 persones més, entre els quals hi havia Doroteu de Beritos, Anatoli de Beritos, Teòfil de Constantinoble, i Cratí de Constantinoble. Van utilitzar uns dos mil tractats amb tres milions de línies escrites, de les quals només 150.000 van quedar reflectides en el Digest.
Les obres d'Ulpinià, advocat i escriptor dels segles II-III d.C., equivalen al 40% del Digest.

## Referències

* ↑ «l’Enciclopèdia | enciclopedia.cat». [Consulta: 1r octubre 2022].
* 1 2 Cartwright, Mark. «World History Encyclopedia en español» (en castellà). [Consulta: 25 setembre 2022].
* ↑ «Justinià, l'emperador que va establir les bases del dret civil». Revista Sàpiens. Arxivat de l'original el 2022-10-01. [Consulta: 1r octubre 2022].
* ↑ «LacusCurtius • Roman Law — The Digest (Smith's Dictionary, 1875)». [Consulta: 25 setembre 2022].

## Bibliografia

* G.L. Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (en anglès). 2a ed.. Boston: Little Brown and Company, 1859. PANDECTAE pàgs. 858-860
* «Enciclopedia jurídica» (en castellà). David Rogers. [Consulta: 25 setembre 2022].
# SageMathCloud

SageMathCloud és una plataforma de computació matemàtica en el núvol. Forma part del projecte Sage que suporta l'edició de pàgines de càlcul matemàtic, documents LaTeX, així com quaderns d'IPython. SageMathCloud s'executa sobre un conjunt de computadors amb Ubuntu Linux amb el que es pot interactuar a través d'un terminal, afegint així la majoria de les capacitats de Linux. S'hi pot accedir lliurement a través d'un navegador web i requereix la creació/utilització d'un compte per utilitzar-lo.

## Prestacions

SageMathCloud suporta directament els documents realitzats amb Sage, els quals poden ser avaluats interactivament. Els documents generats amb SageMathCloud suporten, a més del seu propi llenguatge, llenguatges Markdown i html com a decoradors, codi de motors de càlcul com R i Octave, inclús també llenguatges de programació com Cython. També es poden preparar quaderns d'IPython i conté un editor complet de documents LaTeX amb suport per SageTeX. Dins de la funcionalitat del terminal, SageMathCloud suporta, de manera indirecta, edició i execució d'altres llenguatges com són Java, C/C++, Perl, Ruby, a més d'altres popularment coneguts dins d'un sistema Linux. Fins i tot, es pot sol·licitar la instal·lació d'altres paquets.
Els usuaris de la plataforma poden mantenir múltiples projectes dins d'ella. Cadascun d'ells es manté en un espai de disc separat i inclús pot ser que s'estiguin executant en diferents servidors. També desenvolupa la característica de col·laboració entre usuaris, els quals poden compartir internament projectes i documents, que de forma síncrona i simultània poden ser editats pel conjunt d'usuaris col·laboradors (d'una forma similar a com succeeix amb Google Docs. Totes les dades d'un projecte són automàticament guardades cada dos minuts emprant bup, amb instantànies de versions anteriors accessibles.

## Desenvolupament

El creador i principal desenvolupador de SageMathCloud es William A. Stein, professor de matemàtiques a la Universitat de Washington qui també és creador del programari Sage. El desenvolupament és suportat per la universitat de Washington i subvencionat per la National Science Foundation i Google. Amb aquesta plataforma es pretén reemplaçar sagenb Arxivat 2007-04-30 a Wayback Machine., que també permet als seus usuaris editar i compartir pàgines de càlcul en línia.

## Referències

* 1 2 «What can SageMathCloud (SMC) do?», 01-05-2014.
* ↑ https://github.com/bup/bup
* ↑ «Sage Notebook vs. Sagemath Cloud».

## Enllaços externs

* Pàgina principal de SageMathCloud
* Questions més freqüents de SageMathCloud
* Estadístiques d'ús Arxivat 2014-08-15 a Wayback Machine.
# Sant Miquel del Cros

Sant Miquel del Cros és una església amb elements modernistes i de les darreres tendències d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Capella amb volta absidal i llanternó a base de paraboloides i hiperboloides, d'estil gaudinià.

## Història

Aquesta capella, que forma part de la propietat que duu el nom del veïnat (casal obra de l'arquitecte Josep Puig i Cadafalch), havia estat bastida sobre restes de construccions romanes i fou refeta l'any 1929 per Lluís Bonet i Garí. La documentació sobre l'ermita es deu principalment a Carreras Candi qui n'explica l'existència pel document del 1187. La col·locació més antiga és de l'any 1323; n'hi ha una altra, del 1385, a favor de Joan de Caldes per renúncia de Bernat d'Agell al benefici de l'altar de Sant Miquel del Cros. Cap a l'any 1884 s'enderrocà la capella romànica i en construïren una de nova, segons projecte de Domènech i Estapà, que fou enderrocada l'any 1926, aleshores es construí l'actual.

## Referències

* 1 2 «Sant Miquel del Cros». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Sant Miquel del Corb

Sant Miquel del Corb és una església del municipi de les Preses inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga església romànica ubicada als vessants nord de la serra del Corb, a mig faldar d'un dels contraforts de l'encinglerat Puigrodó. El temple és d'una sola nau coberta amb volta de canó. Durant el segle xviii es va sobrealçar la teulada. La porta d'accés, dovellada, està ubicada a la façana de ponent, protegida per una porxada. El campanar és de torre, amb teulada a quatre vessants i està recolzat sobre la façana oest. Antigament el campanar era d'espadanya de dos ulls. El costat de migjorn està reforçat amb dos contraforts.
Dedicada a l'arcàngel sant Miquel té uns goigs dedicats que canten: "De l'Església protector / Zelós, fervorós i fiel: / Del Lloc del Corp defensor / Siau Arcàngel Sant Miquel".

## Història

La primera citació de "villares que vocant Corbos", és a dir, el Corb i les Preses, data de l'any 957, quan el 31 de maig la noble dama Ricarda va donar una extensa aloetat tot incorporant-la a les possessions del monestir de Sant Benet del Bages. El seu origen possiblement és preromànic però l'actual fàbrica és d'època romànica amb remodelacions del segle xviii. Una pedra cantonera amb la inscripció: "Joseph Camps paborere de Sant Miquel, 1806", mostra reformes posteriors.
Recentment ha estat molt restaurada.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Miquel del Corb». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 setembre 2013].
* ↑ «Goigs a sant Miquel venerat a Sant Miquel del Corb». [Consulta: 2023].
# Dic-dic de Günther

El dic-dic de Günther (Madoqua guentheri) és un petit antílop que viu a l'Àfrica oriental. Els adults pesen fins a 3-5 kg. El color del seu pelatge va del gris groguenc al marró vermellós. Té una cua curta (3-5 cm), com també ho són les banyes (9,8 cm).

## Referències

Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Desideri

Desideri és el nom dels següents personatges:
* Desideri (cèsar) (segle iv), cèsar de l'imperi Romà sota l'emperador Magnenci
* Desideri de Tolosa. dux de Tolosa de Llenguadoc per compte del rei de Nèustria Khilperic I
* Desideri Erasme (segle XV), humanista
* Desideri d'Ístria, de Toscana o de Llombardia (Brescia, ? – Lieja, ~774), rei dels longobards i d'Itàlia (756 -74)
* Desideri Lombarte i Arrufat (Pena-roja, 1937 - Barcelona, 1989), escriptor i investigador matarranyenc
* Desideri de Caors, bisbe del segle vi, amb festa el 15 de novembre
* Desideri de Langres, bisbe del segle IV-V, amb festa el 23 de maig
* Desideri de Monte Cassino o Desideri Epifani (~1026-1087), abat i papa com a Víctor III, amb festa el 16 de setembre
* Desideri de Viena, bisbe del VI, amb festa el 23 de maig
# Dieudonné de Gozon

Dieudonné de Gozon fou el 27è Mestre de l'Hospital. Era originari de l'Aveyron. Va accedir al càrrec el 1346 i durant el seu mestratge va fortificar Rodes i va restablir el rei de la Petita Armènia, Constantí IV.

## Extinctor draconis

Era conegut com qui va matar del dragó (en llatí extinctor draconis), ja que es diu que ell va matar un dragó que habitava l'illa de Rodes, segons la tradició oral. El mestre anterior havia dit que ningú el molestés, però ell el va voler matar i ho aconseguí. Per mostrar-ho va col·locar el cap del dragó sobre el seu tron i aquest hi va restar almenys un segle.
Aquest personatge apareix al principi de 20.000 llegües de viatge submarí de Jules Verne.

## Bibliografia

* Pavlidis, Vangelis. Rhodes, A Story 1306 - 1522. Rhodes: Kasseris Publications. ISBN 9609019471
* Hasluck, Frederick W. "Dieudonné de Gozon and the Dragon of Rhodes." Annual of the British School at Athens 20 (1914), 70-79.