OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Scott Shriner

Scott Shriner (Toledo, Ohio, 11 de juliol de 1965) és un músic, cantant i guitarrista, conegut per ser el baixista del grup de música rock Weezer.

## Biografia

Va començar a tocar el baix quan estudiava a l'institut i junt al seu amic Rob Weaver van fundar una banda anomenada The Seventh Wave. Posteriorment va tocar en diverses altres bandes de la seva població: The Movers, The Fever, The Theresa Harris Band, Loved by Millions i The Great Barbeque Gods. Posteriorment es va traslladar a Los Angeles per assistir al Musicians Institute, i va tocar en multitud de bandes californianes: Broken, Bomber, Black Elvis, Mystery Train, The Electric Love Hogs i Crown. És seguidor d'Elvis Costello, The Beatles, Led Zeppelin i Black Sabbath.
El 9 de novembre de 2005, Shriner es va casar amb l'escriptora Jillian Lauren. La parella va adoptar un nen etiòpic el 23 de gener de 2009.

## Carrera musical
### Weezer

Shriner es va unir a Weezer l'estiu de 2001 provisionalment a causa de la sortida del baixista Mikey Welsh per motius personals. Posteriorment ja formà part del grup de forma oficial i esdevingué el tercer baixista del grup, i actualment el que més temps ha format part de la formació. El primer àlbum d'estudi en el qual va participar fou Maladroit, el quart de la discografia de Weezer. En gires posteriors va fer de cantant d'algunes cançons com "In the Garage", "Dope Nose" o "Fall Together", i també versions d'altres grups com per exemple "Creep" de Radiohead.
Els principals models de baixos que utilitza Shriner són el Fender Precision Bass i el Electrical Guitar Company Custom Bass, i també sovint baixos Lakland i el pedal Big Muff d'Electro-Harmonix.

## Discografia
### Weezer

* Maladroit (2002)
* Make Believe (2005)
* Weezer (2008)
* Raditude (2009)
* Hurley (2010)
* Death to False Metal (2010)

### Altres

* Avalon d'Anthony Green (2008)

## Referències

* ↑ «EHX > Artists» (en anglès). EHX.com. [Consulta: 12 octubre 2013].
# Sant Joan de l'Espluga de Viu

Sant Joan de l'Espluga de Viu, o, simplement, de Viu, era un priorat benedictí, d'origen romànica proper al poble de Viu de Llevata, de l'antic terme de de municipi propi fins al 1968, actualment pertanyent al municipi del Pont de Suert.
El seu emplaçament és encara controvertit, atès que alguns estudiosos l'han situat al mateix roc on hi hagué el castell i actualment el poble. En canvi, la més plausible el situa al nord de Viu de Llevata, a l'altra banda del barranc de Viu, a la partida de l'Espluga, o del Solà, on encara és viu el record d'antigues construccions, ara desaparegudes. De tota manera, seguint l'antic camí medieval, quan remunta els primers plans del serrat de Monevui es troben els vestigis d'una gran construcció de planta rectangular, que podria ser aquesta església.

## Bibliografia

* BOIX I POCIELLO, Jordi, FONT I ARBÓ, Miquel-Àngel i FRESNEDA I GASPAR, Xavier. "Santa Joan de Viu (o de l'Espluga de Viu)", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Austrapius

Austrapius (440 - 508) fou el darrer rei dels menapis
Un cop conquerits a finals del segle v per Clodoveu I, tant ell com el seu poble foren reubicats a l'est de Bèlgica, a la regió de Haspengouw al voltant de les actuals ciutats de Landen, Tongern, Herstal i Aquisgrà.
Fou nomenat bisbe de Champtoceaux, diòcesi que se separa de la de Poitiers amb la clara intenció de reunificar-les a la mort de Pientius de Poitiers, però a la seva mort el rei Caribert I va nomenar Pascentius de Poitiers. Va oprimir els taifals probablement en les proximitats de Tiffauges, i aquests es van revoltar i el van matar. A la seva mort, Pascentius de Poitiers va reunificar el bisbat de Poitiers.

## Referències

* ↑ (anglès) Important Rulers of the Early Middle-Ages
* ↑ (anglès) Gregori de Tours, The History of the Franks Arxivat 2014-08-14 a Wayback Machine.
# Albert Marth

Albert Marth (Kolobrzeg, 5 de maig de 1828 - Heidelberg, 5 d'agost de 1897), fou un astrònom alemany que va treballar a Anglaterra i Irlanda.
Es va traslladar a Anglaterra l'any 1853 per treballar per a George Bishop, un ric comerciant de vins aficionat a l'astronomia, propietari de l'Observatori George Bishop. Més tard va acceptar el lloc d'astrònom a l'Observatori Universitari de Durham (1855).
L'any 1862 va acceptar el lloc d'observador i assistent de William Lassell a Malta, on va estar entre els anys 1862 i 1865; l'any 1868 va ser contractat com a observador a l'Observatori Newall instal·lat en Gateshead, prop de Newcastle. Finalment, l'any 1883, va acceptar el lloc de director de l'Observatori Markree, al castell homònim, Irlanda.
Va descobrir 600 nebuloses i un únic asteroide —(29) Amphitrite— l'1 de març de 1854. Va realitzar completes efemèrides astronòmiques dels cossos del sistema solar (molt especialment sobre les posicions dels satèl·lits planetaris) i càlculs dels trànsits de diversos planetes, predient els trànsits de Mart entre molts altres.
Cràters de la Lluna i Mart (a la zona d'Oaxia Palus) han estat batejats amb el seu nom en el seu honor.

## Articles

* Discovery of a New Planet, Amphitrite (1854), Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 14, p.151.
* Epphemeris of the Smaller Satellites of Saturn (1865), Astronomical Register, Vol. 3, pàg. 122-123.
* Ephemerides of the satellites of Saturn, 1888-89 (1888), Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 48, p. 398.
* Ephemeris of the Satellites of Uranus, 1891 (1891), Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 51, p. 179.
* Ephemeris of the satellite of Neptune 1889-90 (1890).
* Ephemeris for physical observations of Mars, 1896-97 (1896), Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 56, p. 516

## Bibliografia

* Dreyer, John Louis Emil «Obituary Notice» (en anglès). Astronomische Nachrichten, 144, 1897, pàg. 223 [Consulta: 1r novembre 2015].
* «Obituary Notices : Fellows :- Marth, Albert» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 58, 1898, pàg. 139-142 [Consulta: 1r novembre 2015].
* Asimov, Isaac. Historia del telescopi. Alianza Editorial, 1986. ISBN 978-84-206-0200-4.

## Referències

* ↑ Roger Hutchins, ‘Marth, Albert (1828–1897)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004 accessed 4 Jan 2013
* ↑ Steinicke, Wolfgang. Observing and Cataloguing Nebulae and Star Clusters: From Herschel to Dreyer's New General Catalogue. Cambridge University Press, 2010, p. 137. ISBN 9780521192675.
# Quimioteràpia intraperitoneal hipertèrmica

La quimioteràpia intraperitoneal hipertèrmica (coneguda per HIPEC o IPHC de l'anglès hyperthermic intraperitoneal chemotherapy) és un tipus de teràpia d'hipertèrmia que s'utilitza en combinació amb cirurgia en el tractament de càncers abdominals avançats (sovint una carcinomatosi peritoneal). En aquest procediment, els medicaments contra el càncer escalfats s'influeixen i circulen a la cavitat peritoneal (abdomen) durant un curt període. Els agents quimioterapèutics generalment infosos durant la IPHC són la mitomicina-C i el cisplatí.

## Referències

* ↑ Esquivel, Jesus. «Technology of Hyperthermic Intraperitoneal Chemotherapy in the United States, Europe, China, Japan and Korea». A: Vincent T. DeVita Jr.. Cancer: Principles & Practice of Oncology—Annual Advances in Oncology, Volume 1. Lippincott Williams & Wilkins, 2010, p. 188–193. ISBN 978-1-4511-0314-4.
# San Felice Circeo

San Felice Circeo és un comune (municipi) de la província de Latina, a la regió italiana del Laci.
San Felice Circeo limita amb els municipis de Terracina i Sabaudia.
A 1 de gener de 2019 tenia 10.134 habitants.
El far de Capo Circeo es troba a uns 3 km a l'oest del nucli antic.

## Història

El romà triumvir Lèpid es va exiliar aquí després que fos derrocat el 36 aC pel seu antic col·lega, i futur emperador, August.

## Llocs d'interès

* Parc Nacional del Circeo.
* Mont Circeo o Promontorio del Circeo, amb diverses coves, entre elles:
* Grotta Guattari, una cova amb restes del Neanderthal.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# Semion Grigóriev

Semion Iégorovitx Grigóriev, rus: Семен Егорович Григорьев o Semyon Grigoriev, és un científic rus, membre de la Societat Geogràfica de Rússia i cap del Museu de Mamuts de l'Institut d'Ecologia Aplicada de la Universitat Federal del Nord i Nord-est de Iakutsk. Va ser el director de l'equip científic internacional que va analitzar les restes relativament ben conservades d'un mamut (Mammuthus primigenius) siberià.
Segons Grigóriev, les vies evolutives del mamut i de l'elefant van divergir fa molts milers d'anys i la possible clonació del mamut és un repte. Tanmateix, les mostres trobades l'agost de 2012 d'aquest mamut mort fa 43.000 anys, a la República de Sakhà que conservaven encara la seva sang líquida, permetran als científics descodificar completament l'ADN del mamut.

## Referències

* ↑ Is this test tube of 'mammoth blood' the key to cloning? Excited scientists believe they can recreate DNA from carcass found in Siberian permafrost
* ↑ interesting.com
* ↑ Can a mammoth carcass really preserve flowing blood and possibly live cells?

## Enllaços externs

* Siberian Times
* Currículum Vitae al web de la Universitat Federal del Nord-est de Iakust. (rus)
# Austrammo

Austrammo és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels ammoxènids (Ammoxenidae). Fou descrit per primer cop l'any 2002 per Platnick.

## Taxonomia

L'any 2016, segons el World Spider Catalog, el gènere tenia quatre espècies, totes endèmiques d'Austràlia.
* Austrammo harveyi, Platnick, 2002
* Austrammo hirsti, Platnick, 2002
* Austrammo monteithi, Platnick, 2002
* Austrammo rossi, Platnick, 2002

## Referències

* ↑ Platnick, 2002 : A revision of the Australasian ground spiders of the families Ammoxenidae, Cithaeronidae, Gallieniellidae, and Trochanteriidae (Araneae: Gnaphosoidea). Bulletin of the American Museum of Natural History, n.271, p.1-243 (text íntegre).
* ↑ «Ammoxenidae». Natural History Museum Bern. [Consulta: 25 desembre 2016].

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Austrammo Platnick, 2002 en la família Ammoxenidae +base de dades
# Kvam

Kvam és un municipi situat al comtat de Vestland, Noruega. Té 8.475 habitants (2016) i la seva superfície és de 616,47 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Norheimsund.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 21 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Kvam - Lloc web oficial
# Quimioteràpia intraarterial

La quimioteràpia intraarterial consisteix en l'administració intraarterial d'agents citostàtics. L'agent quimioteràpic pot ser administrat com a tractament únic o bé seguit d'una embolització arterial; a aquest procediment es denomina quimioembolització.
Habitualment, els agents citostàtics s'administren barrejats amb lipiodol. Es tracta d'un contrast liposoluble constituït per un èster d'àcids grassos que conté un 38% de iode. Aquest contrast es fixa selectivament a les cèl·lules tumorals, ja que en aquestes hi ha un menor aclariment a causa de l'absència o menor proporció de cèl·lules de Kupffer. Aquesta característica del Lipiodol permet utilitzar-lo com a vehicle de transport de fàrmacs antineoplàstics per augmentar la seva efectivitat i reduir la toxicitat sistèmica. La tècnica utilitzada a la quimioembolització és la mateixa que en l'embolització hepàtica. La dosi de quimioteràpic s'ajusta a la funció hepàtica existent. El 75% de la dosi s'injectarà en el fetge tumoral i el 25% restant a branques arterials que irriguen el fetge per actuar sobre possibles clones tumorals no detectades per estudis d'imatge. Els agents quimioteràpics més utilitzats són la doxorubicina i el cisplatí, encara que no existeixen estudis controlats que hagin demostrat la superioritat de cap d'ells respecte a l'altre.
L'agent quimioteràpic també pot ser administrat juntament amb l'agent embolitzant de forma encapsulada amb l'objectiu de disminuir els efectes tòxics sistèmics dels citostàtics i obtenir una major concentració d'aquest dins el tumor. S'han investigat diferents formes d'encapsulament per tal de permetre una alliberació progressiva més local de l'agent quimioteràpic. Amb l'objectiu de valorar l'eficàcia d'aquest tipus de tractament s'han publicat alguns estudis preliminars en els quals es descriu una resposta tumoral inicial d'un 37-53%.

## Referències

* ↑ «Quimioteràpia regional». Arxivat de l'original el 2017-01-16. [Consulta: 14 gener 2017].
* ↑ Quimioteràpia intraarterial Arxivat 2016-12-29 a Wayback Machine. a infotratamiento.com
* ↑ «¿Qué es la quimioterapia intraarterial?». Arxivat de l'original el 2017-01-16. [Consulta: 14 gener 2017].
* ↑ Quimioterapia Intra-Arterial para el tratamiento de Cáncer Ocular en niños: Retinoblastoma Hospital Universitario San Vicente
# San Martín del Río

San Martín del Río és una localitat d'Aragó, situada a la província de Terol i enquadrada a la comarca de Jiloca. Aquest municipi, situat al peu de la N-330 i a la vora del riu Jiloca, va ser de la comarca de Daroca fins que, amb la divisió provincial, passà a ser lligada a Terol i de retruc a Calamocha, seu del partit judicial.
L'església parroquial té una torre mudèjar i és del segle xvi, s'hi poden admirar talles de fusta i pedra de diferents èpoques, així com un impressionant orgue. També es pot visitar en aquest poble un museu del vi de promoció particular.
No s'ha de confondre amb Martín del Río, un altre municipi de la mateixa província.

## Enllaços externs

* http://sanmartindelrio.migueb.com Arxivat 2020-01-05 a Wayback Machine.
* Fòrum de San Martín del Río
# Rafael Puyol Antolín

Rafael Puyol Antolín (Gijón, Astúries, 1945) és un doctor en Geografia espanyol, ex-rector de la Universitat Complutense de Madrid. És el president del Consell de Direcció de la IE Universidad de Segòvia i vicepresident de la Fundación Instituto de Empresa. El 6 de novembre de 2014 és nomenat President de SECOT, Sèniors Espanyols per a la Cooperació Tècnica,amb efectivitat de l'1 de gener de 2015.
Va estudiar en el Col·legi de la Inmaculada de Gijón i va desenvolupar la seva labor acadèmica i docent en la Universitat Complutense de Madrid, on va ser director del departament de Geografia General (1981-1982), vicedegà de la Facultat de Geografia i Història (1986-87) i vicerector d'Ordenació Acadèmica (1988-1995), fins a ocupar el rectorat entre 1995 i 2003.
Va ser President i actualment és membre del Grup de Població de l'Associació de Geògrafs Espanyols (AGE), Vicepresident de la Reial Societat Geogràfica; Membre de la Junta Directiva del Capítol Espanyol del Club de Roma, Vicepresident 1r de la Reial Societat Geogràfica i és exvicepresident de la Fundació General de la UCM. És Patró de cinc Fundacions i Full Member del Club de la Haia.
És doctor honoris causa per les següents universitats: Universitat Anáhuac (Mèxic), Universitat del Norte (Paraguai), Universitat Nacional de Cuzco (Perú), Universitat Ricardo Palma (Perú), Universitat Interamericana de Puerto Rico, Universidad Nacional Pedro Henríquez Ureña (República Dominicana) i Universitat de Panamà.

## Referències

* ↑ IE Bussiness School
* ↑ El País 24-11-1995
* ↑ Editorial Imparcial de Occidente SA
* ↑ «EuroWeb Media S.L.». Arxivat de l'original el 2014-09-04. [Consulta: 20 abril 2015].
* ↑ «Foro de la Sociedad Civil». Arxivat de l'original el 2012-04-08. [Consulta: 20 abril 2015].
# Gens Flamínia

La gens Flamínia (llatí: gens Flaminia) va ser una família romana d'origen plebeu que apareix ja avançada la República i no se la menciona mai durant cinc primers segles de la història de Roma.
El nom deriva de flamen, equivalent a sacerdot, i sembla que es va aplicar originàriament a un serven d'un flamen (Flaminius Camillus). Hi ha una certa confusió entre la família dels Flaminii i la dels Flaminini, ja que aquestos darrers formaven part de la gens Quíntia, d'origen patrici, però els altres no se sap. Els únics cognoms coneguts són Quiló i Flamma. Un Flamini mort a la batalla del llac Trasimè mencionat com a Flaminius Nepos, no té evidència històrica per aquest darrer cognom.
Personatges destacats van ser:
* Gai Flamini, tribú de la plebs el 232 aC i cònsol el 223 i 217 aC
* Gai Flamini, cònsol el 187 aC
* Gai Flamini, magistrat romà, pretor el 66 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 161.
# Gens Fonteia

La gens Fonteia (en llatí Fonteia gens) va ser una gens romana d'origen plebeu. Ciceró, en el seu discurs Pro Fonteio diu que era originària de Tusculum on eren una de les principals famílies. Es consideraven descendents de Fontus, un déu relacionat amb les fonts i considerat fill de Janus. Van utilitzar els cognoms Agrippa, Balb, i Capitó.
El primer membre d'aquesta gens que apareix en els Fasti es Gai Fonteu Capitó I cònsol sufecte l'any 33 aC. Es conserven diverses monedes dels Fonteii, però només hi apareix el cognom Capitó.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 179.
# Gens Fànnia

La gens Fànnia (en llatí gens Fannia) va ser una gens romana d'origen plebeu. Cap membre de la família apareix abans del segle ii aC i el primer que va ser cònsol era Gai Fanni Estrabó (161 aC). L'únic cognomen familiar va ser Strabo. Es conserven algunes monedes d'aquesta gens.
Personatges destacats amb el cognom Fanni van ser:
* Gai Fanni, tribú de la plebs el 187 aC.
* Gai Fanni, cavaller romà.
* Marc Fanni, jutge.
* Luci Fanni, llegat de l'exèrcit al Pont i delegat de Quint Sertori.
* Gai Fanni signant de l'acusació contra Publi Clodi el 61 aC.
* Gai Fanni, tribú de la plebs el 59 aC
* Fanni, comandant de Cassi
* Gai Fanni, historiador romà.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 136.
# Crisi sanitària de Flint

La Crisi Sanitària de Flint o Crisi Sanitària d'Aigua de Flint és el nom amb què es coneix la crisi que està tenint lloc des del 2014 a la localitat de Fint de Michigan (Estats Units), per contaminació de l'aigua potable.
La crisi torna a posar de manifest el maltractament que reben les poblacions pobres i negres en una ciutat víctima, a més a més, de la caiguda urbanística que s'hi viu d'ençà uns quants anys. En efecte, Flint és un municipi amb un nivell de pobresa elevat, de majoria afroamericana, amb milers de cases abandonades i en mal estat. Els afectats per la crisi, i així ho deixa palès la premsa, "formaven part, abans de tot això, del grup dels més marginats del país". Segons Hillary Clinton, "estaríem indignats si això passés a nens blancs, i ens hauríem d'indagar perquè està passant a nens negres".
Amb el canvi de font d'extracció d'aigua, abans comprada a la ciutat de Detroit i després extreta del riu Flint, l'aigua potable va començar a contaminar-se de plom, provocant el risc sanitari conseqüent. Aquesta contaminació és degut als tubs dels claveguerams que es troben en situació d'envelliment i, per tant, amb plom susceptible de mesclar-se en l'aigua que hi circula.
Al mes de novembre del 2015, diverses famílies decideixen presentar una sol·licitud de queixa a nivell federal al governador de Michigan, Rick Snyder, mentre van sorgint altres veus crítiques i processos per queixa. Les protestes acaben ràpidament sent objecte de contracrítica, acusades d'electoralistes. Però al mes de gener del 2016 la ciutat és declarada en estat d'urgència, mentre que els president dels Estats Units d'Amèrica, Barack Obama, decideix d'una ajuda complementària autoritzant la Federal Emergency Management Agency i el Departament de Seguretat Interior dels EUA a intervenir-hi.

## Referències

* 1 2 3 http://www.elpuntavui.cat/politica/article/17-politica/935308-aiguees-toxiques-a-flint.html
* ↑ http://www.ccma.cat/324/obama-declara-lestat-demergencia-a-michigan-per-contaminacio-de-plom-a-laigua-potable/noticia/2707849/
# Korban

En el judaisme, korban (en hebreu: קָרְבָּן qārbān; en àrab: قربان), també escrit com qorban o corban, és qualsevol de les varietats d'ofrenes de sacrifici descrites i ordenades a la Torà. La seva forma plural és korbanot. Els usos més habituals són el sacrifici d'animals (zevah, en hrebreu: בַח), l'ofrena de pau i l'olah "holocaust."
El korban era una tipologia de sacrifici animal caixer (o kosher), com per exemple un bou, una ovella, una cabra, o un colom que es converteix en shechita (mort segons el ritual jueu). Els sacrificis també poden consistir en gra, àpats, vi o encens. Les ofrenes sovint eren cuinades i menjades per part de l'oferent, amb algunes parts entregades als sacerdots cohen i algunes petites parts cremades a l'altar del Temple de Jerusalem. Només en ocasions especials les ofrenes eren donades només a Déu, com ara en el cas del boc expiatori.

## Referències

* ↑ Straight Dope Science Advisory Board. «Why do Jews no longer sacrifice animals?», 17-04-2003.
* ↑ Rabbi Michael Skobac. «Leviticus 17:11». Arxivat de l'original el 30 de març 2016.
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2015-01-29. [Consulta: 29 gener 2015].
* ↑ Rich, Tracey R. «Qorbanot: Sacrifices and Offerings», 1998–2011.
* ↑ Morris Jastrow, et al. «Azazel», 1906.
# Lexington (Ohio)

Lexington és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 4.165 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lexington tenia 4.165 habitants, 1.626 habitatges, i 1.230 famílies. La densitat de població era de 438,2 habitants per km².
Dels 1.626 habitatges en un 38,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,3% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 24,3% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 25,2% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.028 $ i la renda mediana per família de 57.313 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.857 $ mentre que les dones 24.954 $. La renda per capita de la població era de 23.800 $. Aproximadament l'1,5% de les famílies i el 2,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lexington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lexington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].