OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Martín Aguirregabiria

Martín Agirregabiria Padilla (Vitòria, Àlaba, 10 de maig de 1996) és un futbolista professional basc que juga com a lateral dret pel FC Cartagena.

## Carrera de club

Agirregabiria va entrar al planter del Deportivo Alavés el 2008, a 12 anys. Va debutar com a sènior amb el Deportivo Alavés B la temporada 2014–15 a Tercera Divisió.
Agirregabiria va marcar el seu primer gol com a sènior el 2 de novembre de 2014, en una victòria a casa per 3–1 contra el CD Aurrerá de Vitoria. El 29 de novembre de 2017 va debutar amb el primer equip, com a titular en una victòria per 3–0 a casa contra el Getafe CF a la Copa del Rei.
Després de la lesió de genoll de Carlos Vigaray, Agirregabiria va debutar a La Liga el 4 de desembre de 2017, com a titular en una victòria per 3–2 a fora contra el Girona FC. Deu dies després, va ampliar el seu contracte fins al 2021.
El 8 de juny de 2018, Agirregabiria va renovar contracte fins al 2022, i fou definitivament promocionat al primer equip. Va marcar el seu primer gol com a professional el 31 d'octubre, el segon del seu equip en un empat 2–2 a casa contra el Girona FC, a la Copa del Rei 2018-19.

### Famalicão

El 18 de juliol de 2022, l'agent lliure Aguirregabiria es va traslladar a l'estranger per primera vegada en la seva carrera, signant un contracte de tres anys amb l'FC Famalicão de la Primeira Liga.

### Cartagena

El 6 de juliol de 2024, Aguirregabiria va tornar a Espanya i la seva segona divisió, després de signar un contracte d'un any amb l'FC Cartagena.

## Internacional

El novembre de 2018 va ser convocat pel tècnic de la selecció espanyola sub-21, Luis de la Fuente, per substituir el lesionat Pablo Maffeo, i va debutar-hi com a titular a Logronyo contra la selecció de Dinamarca.

## Referències

* ↑ «Martín: "Debutar en 'Mendi' fue muy emocionante y un orgullo"» (en castellà). Deportivo Alavés, 07-12-2017. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «El Alavés pide una ronda extra a costa del Getafe» (en castellà). Marca, 29-11-2017. [Consulta: 1r desembre 2017].
* ↑ «Pedraza e Ibai le dan la primera alegría a Abelardo» (en castellà). Marca, 04-12-2017. [Consulta: 14 desembre 2017].
* ↑ «Martín, albiazul hasta 2021» (en castellà). Deportivo Alavés, 14-12-2017. [Consulta: 14 desembre 2017].
* ↑ «Martín prolonga su compromiso con el Deportivo Alavés» (en castellà). Deportivo Alavés, 08-06-2018. [Consulta: 8 juny 2018].
* ↑ «El Girona encuentra el mejor descuento» (en castellà). Marca, 31-10-2018. [Consulta: 1r novembre 2018].
* ↑ «Martin Aguirregabiria é reforço do Famalicão» (en portuguès). SAPO, 18-07-2022. [Consulta: 27 juliol 2022].
* ↑ «El lateral Martín Aguirregabiria se suma al proyecto 24/25» (en castellà). FC Cartagena, 06-07-2024. [Consulta: 8 juliol 2024].
* ↑ Debut de Martin con la sub-21 (castellà)

## Enllaços externs

* Martín Aguirregabiria a BDFutbol
* Martín Aguirregabiria a La Preferente (castellà)
* Martín Aguirregabiria, Fitxa a Soccerway
# Tsutomu Hata

Tsutomu Hata (羽田孜 Hata Tsutomu, 24 d'agost de 1935-28 d'agost de 2017) fou un polític japonès i 51é Primer Ministre del Japó des del 28 d'abril de 1994 fins al 30 de juny de 1994. Va ser diputat a la Cambra de Representants del Japó des de 1969 fins a 2012.

## Biografia

Naixqué l'any 1935 a Tòquio sent fill d'un diputat del Partit Liberal Democràtic del Japó, Bushiro Hata. Va graduar-se a la Universitat Seijo i va treballar a la companyia d'autobusos Odakyu des de 1958 fins a 1969.
El 1969, Hata entrà a la Cambra de Representants del Japó representant a la prefectura de Nagano com a membre del PLD i a la decada dels 80 va arribar a ser un líder important de la facció Tanaka/Takeshita.
Durant el govern de Kiichi Miyazawa, l'any 1991, va exercir de ministre de finances. L'any 1993 deixà el PLD per a fundar el Partit de la Renovació amb el també polític del PLD Ichirō Ozawa, formant part del govern de coalició anti-PLD encapçalada per Morihiro Hosokawa. En aquell govern, Hata exercí de ministre d'afers exteriors.
El 28 d'abril de 1994, Hosokawa va renunciar com a primer ministre i Hata va accedir al càrrec. Tot i això però, el Partit Socialista del Japó havia abandonat la coalició destruint la majoria a la dieta. Després d'una moció de confiança, va haver-hi de renunciar aquell mateix juny, permetent que el socialista Tomiichi Murayama prenguera possessió del càrrec el 30 de juny.
Després d'això, el seu partit va integrar-se dins del Partit de la Nova Frontera a finals de 1994 i Hata va competir amb Ozawa pel lideratge del partit. Una vegada va perdre, ell i altres 12 membres de la dieta van formar el Partit del Sol. El partit va integrar-se dins del Partit del Bon Govern en gener de 1998, i aquest mateix va integrar-se més tard dins del Partit Democràtic del Japó en abril d'aquell mateix any.

## Distincions

* Gran Cordó de l'Ordre de les Flors de Paulownia (29 d'abril de 2013).

## Referències

* ↑ «Constructive Chaos in Japan». The New York Times, 29-06-1994. Arxivat de l'original el 18 juliol 2012. [Consulta: 3 setembre 2010].
* ↑ DPJ website Tsutomu Hata – Profile 2011 Consultat el 12 agost 2012
* ↑ Sanger, David. «Man in the News; Cautious Leader in Japan: Tsutomu Hata». The New York Times, 23-04-1994.
* ↑ The Japan Times "Foreign dignitaries honored with spring decorations," 10 maig 2013
# Anglesita

L'anglesita és un mineral de plom de la classe dels sulfats. Juntament amb la cerussita, és el mineral de plom secundari més comú. Va rebre el seu nom el 1832 per François Sulpice Beudant, per la seva localitat tipus, l'illa d'Anglesey (Gal·les). És isoestructural amb la barita i la celestina, i pertany al grup de la barita, juntament amb aquestes dues espècies i la hashemita.

## Propietats

Es troba en forma de cristalls prismàtics ortoròmbics i masses terroses. Conté el 74% de plom en pes i, per tant, té un alt pes específic, de 6,3. El color és blanc o gris amb ratlles de color groc pàl·lid. Pot ser de color gris fosc si és impura.

## Formació i jaciments

L'anglesita es presenta com un producte d'oxidació del mineral de sulfur de plom primari, la galena. És un mineral d'origen secundari, format per l'oxidació de la galena en les parts superiors de les vetes minerals afectades pels processos de meteorització. A Monteponi (Sardenya), els cristalls es troben incrustats en cavitats de galena; a Leadhills, Escòcia, es coneixen pseudomorfismes d'anglesita després de galena. En la majoria de les localitats, es troba en forma de cristalls aïllats en les vetes plumbíferes, però en alguns llocs, com a Austràlia i Mèxic, on es troba en grans masses, també s'extreu com a mena de plom.
A Catalunya s'ha trobat anglesita a la província de Barcelona a la pedrera i mina Berta, a Sant Cugat del Vallès-El Papiol (Vallès Occidental-Baix Llobregat); a la província de Girona a la mina Les Ferreres, a Rocabruna, a les mines Puig de Sant Julià, a Sant Julià del Llor i Bonmatí i a les mines Osor, aquestes dues últimes a la Selva; a la província de Lleida a les mines Liat a Vielha e Mijaran (Vall d'Aran); i a la província de Tarragona a la mina Atrevida a Vimbodí i Poblet (Conca de Barberà), a Escornalbou, Riudecanyes (Baix Camp, Tarragona), i a les localitat de Bellmunt del Priorat, El Molar i Ulldemolins (Priorat).

## Referències

* ↑ «Anglesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 febrer 2014].
* 1 2 «Baryte Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 febrer 2014].
* ↑ Joan Vinyoles Verdaguer · Josep Lluís Garrido Rufaste · Adolf Cortel Ortuño · Josep Carreras Peñalvert «La mina "Iris 18" (grup miner "Porvenir") d'Escornalbou, Riudecanyes, el Baix Camp, Tarragona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya [Barcelona], 13, 2, 01-11-2019, pàg. 3-46 [Consulta: 23 novembre 2023].
# Zhu Zhanji

Xuande (en xinès: 宣德; en pinyin: Xuāndé) (1399-1435) fou el cinquè emperador de la dinastia Ming i un destacat pintor, conegut en aquest camp com a Zhu Zhanji (nom personal) o Ming Xuanzong (nom de temple).

## Biografia

Fou el fill gran de l'emperador Hongxi i de l'emperadriu Cheng Xiao Zhao. El seu oncle va ser el príncep Zhu Gaoxu, militar i favorit de l'emperador, que es va rebel·lar i va acabar morint torturat cruelment.
Durant el seu regnat, la Xina va tenir estabilitat política. El 1427, Annam es va independitzar i, per garantir les seves fronteres, va decidir lluitar contra els mogols.
Amb aquest emperador es produeix la gran i darrera expedició marítima a càrrec de l'almirall eunuc Zheng He. El seu successor fou l'emperador Zhengtong.

## Obra pictòrica

Xuande (Zhu Zhanji) fou poeta i pintor. Destacà en la pintura d'animals. Les seves obres estan exposades en museus com els següents:
* Museu Nacional del Palau de Taipei
* Arthur M. Sackler Museum (forma part del Museu d'Art de Harvard a Cambridge).

## Referències

* ↑ http://www.npm.gov.tw/exh101/xuanzong/en/en_02.html
* ↑ http://harvardmagazine.com/2007/05/imperial-salukis.html

## Bibliografia

* Hong Xidi Xuande Di. Emperor Ming Biography (Edició xinesa) de Jiang Shoupeng, Jilin Literature and History. 1996. ISBN 7805289328. ISBN 978-7805289328

## Enllaços externs

* (anglès)
# Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández

Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (Madrid, 7 de gener de 1958) és una política valenciana, d'origen madrileny, diputada al Congrés dels Diputats en la IX i X Legislatures i al Parlament Europeu.

## Biografia

És llicenciada en Ciències Econòmiques i Empresarials i màster en Teoria Econòmica per la Universitat de Minnesota. És funcionària excedent de la Generalitat Valenciana, on va ser cap de l'Àrea de Programació Econòmica i Inversions Públiques de la Conselleria d'Economia i Hisenda de la Generalitat Valenciana i directora general de Règim Econòmic de la Consellería de Cultura, Educació i Ciència. Funcionària excedent del Ministeri d'Economia i Hisenda d'Espanya, Direcció general del Cadastre, concretament com a cap de l'Àrea Regional de Coordinació de Processos Cadastrals de la Gerència Regional del Cadastre de València. Autora de nombrosos articles i directora de diverses publicacions econòmiques de la Generalitat.
Rodríguez-Piñero va ser la primera dona que va aconseguir ser secretària de Política Econòmica i Ocupació en el PSOE des de la seva constitució com a partit, escollida pel XXXVIè Congrés Federal del PSOE, al juliol de 2004-2008.

## Entrada i desenvolupament en política

Inmaculada Rodríguez Piñero ha desenvolupat la seva carrera política a València dins del PSPV-PSOE, en 2004 va ser escollida secretària federal de Política Econòmica i Ocupació en el PSOE en el XXXVI Congrés Federal d'aquest partit, amb responsabilitats en matèria de política econòmica, ocupació, habitatge, indústria i infraestructures. És la primera dona responsable d'economia en el PSOE des que es va constituir com a partit.
A les eleccions generals espanyoles de 2008 fou escollida diputada per la província de València, càrrec que abandonà per tal de ser nomenada Secretària General d'Infraestructures pel ministre de Foment José Blanco el 16 d'abril de 2009. Deixà aquestes responsabilitats l'octubre de 2011 per tal de ser la candidata socialista al Congrés a les eleccions de 2011. Escollida novament, deixà l'escó en juliol de 2014 quan fou escollida diputada a les eleccions al Parlament Europeu d'aquell any.

## Referències

* ↑ Blanco nomena a Rodríguez-Piñero secretària general d'Infraestructures Arxivat 2009-04-19 a Wayback Machine., publicat a Levante-EMV el 16 d'abril de 2009.
* ↑ Fitxa del Parlament Europeu

## Enllaços externs

* Fitxa d'Inmaculada Rodríguez-Piñero al Congrés dels Diputats
* Articles escrits per Inmaculada Rodríguez-Piñero a El País
# Estadi Nacional d'Esports de Zimbàbue

L'Estadi Nacional d'Esports de Zimbàbue o National Sports Stadium (NSSZ) és un estadi esportiu de la ciutat de Harare, a Zimbàbue.
Té una capacitat per a 60.000 espectadors. És l'estadi més gran del país. Principalment és utilitzat per la pràctica del futbol, essent la seu de la selecció nacional i del club CAPS United FC; i del rugbi.
Va ser inaugurat l'any 1987. Va ser seu dels Jocs Panafricans de 1995. Fou tancat durant el 2006 amb motiu de ser renovat.
El 14 de setembre de 2019, l'estadi va acollir el funeral de l'antic president de Zimbabwe Robert Mugabe, que també va restar obert a l'assistència del públic, amb una foto aèria que mostrava que l'estadi amb capacitat per a 60.000 persones estava aproximadament un quart ple.

## Referències

* ↑ «Informació». soccerway.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ Photos at fussballtempel.net
* ↑ Machamire, Farayi. «Zim stadia 'shameful'». DailyNews Live, 04-03-2017. Arxivat de l'original el 7 de desembre 2019. [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ «Informació i Foto». worldofstadiums.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Zimbabwe to renovate main stadium». BBC SPORT. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ Burke, Jason «Pomp, thin crowds and mixed feelings as Robert Mugabe is buried». The Guardian, 15-09-2019.
* ↑ Bentley, Cara «'The end does not justify the means' say Zimbabwean bishops as Mugabe's funeral takes place». Premier Christian Radio, 14-09-2019.
* ↑ «National Sports Stadium/». BBC News, 14-09-2019.
# Tsutomo Sakamoto

Tsutomo Sakamoto (en japonès: 坂本勉, Nanbu, Aomori, 3 d'agost de 1962) va ser un ciclista japonès. El seu principal resultat fou la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Los Angeles, en la prova de Velocitat.

## Palmarès

* 1984
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Los Angeles en Velocitat individual

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ibei HaNahal

Ibei HaNahal (en hebreu: איבי הנחל) és un lloc d'avançada i un assentament israelià situat en el bloc d'assentaments de Gush Etzion situat en la Cisjordània ocupada per Israel. Els seus habitants van establir l'assentament com una ecovila. El lloc d'avançada es troba sota la jurisdicció del Consell Regional de Gush Etzion. La comunitat internacional considera que els assentaments israelians a Cisjordània són il·legals segons el dret internacional, però el govern israelià no està d'acord amb aquesta afirmació.

## Referències

* ↑ «Gush Etzion communities» (en anglès). Gush Etzion Foundation, 05-09-2011. Arxivat de l'original el 2011-09-05. [Consulta: 23 agost 2011].
* ↑ «The Geneva Convention» (en anglès). BBC News, 10-12-2009. [Consulta: 27 novembre 2010].
# Enrique de Orozco y de la Puente

Enrique de Orozco y de la Puente (castellà: Enrique de Orozco) (Burgos, 23 de juliol de 1844 - març 1919) fou un militar i polític espanyol, diputat pel districte d'Arenys de Mar durant la restauració borbònica.

## Biografia

Fill d'un tinent coronel de l'exèrcit, el 1857 ingressà a l'Acadèmia Militar i serví com a cadet als regiments de la Reina i d'Extremadura. El 1859-1860 participà en la guerra d'Àfrica, en la qual assolí el grau de capità. Després fou nomenat ajudant dels Capitans Generals de Castella la Vella, València i País Basc. El 1868 fou enviat a l'Exèrcit d'Andalusia i participà en la batalla d'Alcolea, i després als regiments de caçadors de Barcelona i Barbastre.
Durant el sexenni democràtic fou destinat al batalló de la reserva de Madrid i a la secció de guerra i marina del Consell d'Estat d'Espanya. Fou ascendit a comandant el 1874 i a tinent coronel el 1875. Durant la Tercera Guerra Carlina fou destinat a Catalunya, on fou ajudant d'Arsenio Martínez Campos. Establert a Catalunya des d'aleshores, fou elegit diputat pel districte de Berga, inicialment amb el Partit Conservador i després amb el Partit Liberal Fusionista a les eleccions generals espanyoles de 1876 i pel d'Arenys de Mar a les eleccions generals espanyoles de 1879, 1881, 1886 i 1891. A les eleccions de 1884 va rebre suport de la Comisión Electoral para la Candidatura Independiente y Proteccionista, però fou derrotat per Antoni Borrell i Folch. Més tard fou senador per la província d'Alacant el 1911-1914. Fou nomenat director general de la Guàrdia Civil entre el 10 de desembre de 1915 i el 23 de juliol de 1916. Arribà a ser secretari particular de Cánovas del Castillo.
El 1881 fou un dels diputats que reclamà la Diputació Catalana i el 1889 fou un dels que va intervenir al Congrés a favor del dret català. També era soci honorari del Centre Industrial de Catalunya.

## Notes

* ↑ «Directores Generales». Guàrdia Civil. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 1r juny 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
* Joan Palomas i Moncholi, El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans 1875-1885 Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine., p. 556-557
# Angles d'Euler

Els angles d'Euler constitueixen un conjunt de tres coordenades angulars que serveixen per especificar l'orientació d'un sistema de referència d'eixos ortogonals, normalment mòbil, respecte a un altre sistema de referència d'eixos ortogonals normalment fixos. Van ser introduïts per Leonhard Euler en la mecànica del sòlid rígid per descriure l'orientació d'un sistema de referència solidari amb un sòlid rígid en moviment.
Així, aquests angles determinen l'orientació dels eixos x'y'z', respecte a uns eixos fixos xyz, que són solidaris amb un sòlid mòbil. Els angles d'Euler s'obtenen mitjançant tres rotacions que es realitzen de manera successiva:
* En el primer tipus de rotació gira el sistema xyz tot fent un angle f en un sentit directe al voltant de l'eix z, i el que en resulta és el sistema ξηζ.
* En el segon tipus el sistema gira un angle φ en sentit directe al voltant de l'eix ξ, resultant-ne ξ´η´ζ´.
* En el tercer tipus gira ξ´η´ζ´ en un angle υ al voltant de ζ´, obtenint-ne x´y´z´. S'observa que φ és l'angle format per z i z´; f és l'angle format per x i N i, finalment, υ és el format per x´ i N.

## Referències

* ↑ L. Euler, «Theoria Motus Corporum Solidorum Seu Rigidorum» (Theory of the motion of solid or rigid bodies), Rostock (1765), PDF, p. 11. Més tard Euler va fer una derivació alternativa dels angles, a «Formulae generales pro translatione quacunque corporum rigidorum» (General formulas for the translation of arbitrary rigid bodies), Novi Commentarii academiae scientiarum Petropolitanae, vol. 20, (1776), PDF, p. 189-207
* ↑ «Angles d'Euler». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Biedenharn, L. C.; Louck, J. D.. Angular Momentum in Quantum Physics. Addison-Wesley, Reading, MA., 1981. ISBN 0-201-13507-8.
* Talman, J. D. (1968), Special Functions; A Group Theoretic Approach, (Based on Lectures by E. P. Wigner), W.A. Benjamin, New York
* Brink, D. M. and Satchler G. R., (1968), Angular Momentum, 2nd edition, Oxford U.P.

## Enllaços externs

* Detalls de les discussions sobre determinades convencions a MathWorld. (anglès)
# Isoperla towadensis

Isoperla towadensis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: el llac Towada (el Japó).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Okamoto, 1912. Trans. Sapporo. Nat. Hist. Soc. 4:127. «Enllaç».
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ The Nippon Foundation Library (japonès)
* ↑ Rating Japan (japonès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:421.
# Sot de Querós

El Sot de Querós és un sot, o vall estreta i feréstega, del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès. Pertany al territori del poble rural de Bertí.
És a l'extrem oriental del terme, en el vessant meridional del Serrat de Querós i en el septentrional del Puig Descalç, a prop i a ponent de Cal Magre i de Sant Pere de Bertí. Es troba al sud-est del Sot de Bernils

## Enllaços externs

* El Sot de Querós en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Isaias Afewerki

Isaias Afwerki (tigrinya: ኢሳይያስ ኣፈወርቂ) (Asmara, Eritrea, 2 de febrer de 1946) és el primer i actual president d'Eritrea, càrrec al qual accedí amb la independència del país, el 1993.
El 1966 es va incorporar al Front per a l'Alliberament d'Eritrea (FLE) i va viatjar a la Xina on va ingressar en l'Exèrcit per a la seva formació. Més tard va ser cofundador del Front Popular per a l'alliberament d'Eritrea, i va ser nomenat secretari general l'any 1987. Després de la independència del seu país, es va convertir en el primer president i va dirigir els enfrontaments armats que es van succeir després amb Etiòpia. Va convertir el FPLE en Front Popular per a la Democràcia i la Justícia (PFDJ) que funciona com a partit únic.
Considerat per molts analistes internacionals com un dictador, no ha convocat eleccions lliures des del seu accés a la Presidència.

## Referències

* ↑ «Eritrea at a glance». Eritrea - Minisitry of Information. Arxivat de l'original el 3 de març 2012. [Consulta: 26 setembre 2014].
* ↑ «President Isaias Afewerki’s speech on the occasion of the 23rd Independence day celebrations». Eritrea - Ministry of Information. Arxivat de l'original el 2 de juliol 2014. [Consulta: 26 setembre 2014].

## Enllaços externs

* Biografia per CIDOB Arxivat 2014-12-04 a Wayback Machine.
# Erik Hjalmar Lundqvist

Erik Hjalmar Lundqvist (Ludvika, 29 de juny de 1908 - Ludvika, 7 de gener de 1963) fou un llançador de javelina suec.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla d'or en el la prova del llançament de javelina del programa d'atletisme.

## Millors marques

* Llançament de javelina. 71,16 metres (1936)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Erik Lundqvist». [Consulta: 20 octubre 2023].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 20 octubre 2023].
# Aminoàcids glucogènics

Un aminoàcid glucogènic és un aminoàcid que es pot convertir en glucosa a través de la gliconeogènesi. Això contrasta amb els aminoàcids cetogènics, els quals es converteixen en cossos cetònics.
El procés de producció de la glucosa es desenvolupa en el fetge.
En els humans, els aminoàcids glucogènics són:
* Glicina
* Serina
* Valina
* Histidina
* Arginina
* Cisteïna
* Prolina
* Alanina
* Glutamat
* Glutamina
* Aspartat
* Asparagina
* Metionina
Aminoàcids que són a la vegada glucogènics i cetogènics:
* Isoleucina
* Treonina
* Fenilalanina
* Tirosina
* Triptòfan
Només la leucina i la lisina no són glucogènics.

## Referències

* ↑ Brosnan J «Interorgan amino acid transport and its regulation». J Nuitr, 133, 6 Suppl 1, 01-06-2003, pàg. 2068S–2072S. PMID: 12771367.
* ↑ Young V, Ajami A «Glutamine: the emperor or his clothes?». J Nutr, 131, 9 Suppl, 01-09-2001, pàg. 2449S–59S; discussion 2486S–7S. PMID: 11533293.

## Enllaços externs

* Amino acid metabolism
* Chapter on Amino acid catabolism in Biochemistry by Jeremy Berg, John Tymoczko, Lubert Stryer. Fourth ed. by Lubert Stryer. ISBN 0-7167-4955-6 Accessed 2007-03-17
* Amino acid metabolism
# Panphagia

Panphagia (del grec clàssic pan, "tot", i phagein, "menjar", fa referència a la seva dieta omnívora inferida) és un gènere de dinosaure sauropodomorf. Se'n van trobar fòssils cap a finals de l'any 2006 a les roques de la Formació Ischigualasto al Valle Pintado, Parc provincial d'Ischigualasto, Província de San Juan, Argentina. Els ossos foren trobats a aproximadament el mateix nivell que una capa de cendra de 228,3 milions d'anys, indicant que va viure durant el Carnià inferior del Triàsic superior.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :