OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lignon (Marne)

Lignon és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 89 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lignon era de 89 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 36 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 41 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 36 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris i 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 12 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lignon el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 12 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 52 persones, 40 eren actives i 12 eren inactives. De les 40 persones actives 39 estaven ocupades (22 homes i 17 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 12 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de transport i 2 d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Lignon hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lignon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lignon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Rai Radio 3

Rai Radio 3 (radio tre) és un canal de ràdio italià operat per l'emissora estatal pública RAI i especialitzat en cultura i música clàssica. Actualment està dirigida per Marino Sinibaldi.
Fundat l'1 d'octubre de 1950 com a Terzo programma està basat llunyanament en el BBC Third Programme, establert el 1946. Va adoptar el seu nom actual el 1976.

## Esquema del programa

Radio 3 és un canal temàtic centrat en l'àmbit cultural, dins l'àmbit de la música clàssica i la música d'avantguarda (inclosos concerts en directe), drama, literatura, lectures d'obres clàssiques, història, economia, filosofia, religió, mitologia, art i cinema. La informació es presenta amb una inclinació crítica i analítica. En el passat no es retransmetia publicitat en aquest canal. Totes les transmissions són produïdes per Radio Rai.
Fins al setembre de 2017, a la nit, al final de la programació, la xarxa es connectava amb Rai Radio Classica, una ràdio per cable, Dab +, TDT i canal d'internet que emet música clàssica. Això va acabar, però, quan Rai Radio 3 va iniciar els seus propis programes nocturns. El titular de notícies de ràdio es troba en tres edicions principals (a les 8.45, 13.45 i 18.45) i altres edicions més curtes del curs del dia.
A més, el canal emet els esdeveniments d'Euroradio, una xarxa d'emissores públiques europees compromeses amb música clàssica, jazz i esdeveniments culturals.
Va emetre una de les tires de música clàssica de més llarga existència, "Concerto ogni sera" (un concert cada vespre), després "Concerto della sera" (el concert del vespre), que es va enetre entre el 4 de gener de 1953 i el desembre de 1977, cap a les 19.15. Abans, de 1951 a 1953 es va emetre el "Concerto d'apertura" a les 20.30, que va ser substituït per "Spazio Tre".

## Logos

| 2010–2015 | 2015–2017 | 2017–present |

## Vegeu també

* Radio3 Scienza

## Notes

* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.«Dati d'ascolto radio italiane 1º semestre 2016 Radio Monitor by GFK Eurisko».
* ↑ La radio in Italia cronologia Arxivat 2017-10-18 a Wayback Machine. (italià) Retrieved on 2007-11-28
* ↑ EBU.CH - Euroradio Classics Arxivat 2012-10-02 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* (italià) Rai Radio 3 a Rai Play Radio
# Microtus subterraneus

Microtus subterraneus és una espècie de talpó que es troba a Europa i Turquia.
El pèl del dors és entre gris fosc i castany grogós que es difumina a gris al ventre. La cua és més curta que en altres talpons.
Viu en prats, boscos clars i jardins, amb sòls humits i vegetació densa, sovint al límit del bosc. Es distribueix en una gran part d'Europa al nord dels Alps, des de la Bretanya fins a la Rússia europea.
És d'hàbitats nocturns. Excava caus complexos amb nius de molsa i herba just per sota del nivell del sòl. S'alimenta bàsicament de les parts subterrànies de les plantes, però de vegades també de les parts verdes i de fruits que troba per terra.

## Referències

* 1 2 3 Aulangier et al.. Guía de los mamíferos de Europa, del norte de África y de Oriente Medio. Bellaterra: Lynx edicions, 2009, pag. 206. ISBN 978-84-96553-52-1.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Microtus subterraneus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 30 desembre 2007 (en anglès). (anglès)
# Spokiine

Spokiine (en (ucraïnès): Спокійне, en rus: Спокойное, Spokóinoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 37 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Berta de Sulzbach

Berta de Sulzbach (que va adoptar el nom grec d'Irene) fou una emperadriu romana d'Orient. Era filla de Berenguer, comte de Sulzbach, i germana de Gertrudis de Sulzbach, dona de Conrad III d'Alemanya.
El 1142 Berta va ser adoptada per Conrad III d'Alemanya. Berta va arribar a Constantinoble el mateix any i es va casar el 1146, amb el nom d'Irene, amb l'emperador romà d'Orient Manuel I Comnè. El seu matrimoni amb l'emperador Manuel va ser programat per motius polítics, el van iniciar els pares dels nuvis, Joan II Comnè i Conrad III. L'objectiu era segellar una aliança entre Manuel i Conrad III contra el normand Roger II de Sicília. A causa dels seus orígens, de l'ètnia dels francs i catòlica, els sacerdots romans d'Orient de la cort van objectar a aquell matrimoni, i Berta va estar tancada abans de les noces al districte de les dones. Manuel va construir per a ella un palau anomenat Polytimos i li va donar la roba i la comitiva adequada al seu rang d'emperadriu.
D'aquest matrimoni van néixer dos fills: Maria Comnena, que després es va casar amb Renyer de Montferrat, i Anna Comnena (1154-1158).
Berta va intervenir en favor d'Enric Berenguer, un fill de Conrad III, per casar-lo amb una neboda de Manuel I. Va mostrar un gran encert diplomàtic fent gestions entre el seu marit i l'emperador germànic, en particular durant una visita a la cort romana d'Orient el 1148. Es conserven poemes i un discurs escrits per la seva mà.
L'any de la seva mort no se sap del cert. Segons les fonts, la data podria ser el 1158, a finals del 1159 o el 1160. Quan va morir, Manuel I Comnè va dirigir una campanya militar a Anatòlia. Berta va ser enterrada al monestir del Pantocràtor. La seva tomba va ser destruïda quan els otomans van conquerir Constantinoble i l'església va ser convertida en mesquita.

## Referències

* ↑ Harris, Jonathan. Byzantium and the Crusades (en anglès). Continuum International Publishing Group, 2006, p.101. ISBN 1852855010.
* ↑ Garland, Lynda. «Bertha-Irene of Sulzbach, first wife of Manuel I Comnenus». De Imperatoribus Romanis. [Consulta: 12-I-2020].
# Alexandre Licnos

Alexandre Licnos (en grec antic: Ἀλέξανδρος ὁ Λύχνος, llatí: Alexander Lychnus) va ser un escriptor de l'antiga Grècia nascut a Efes, per la qual cosa també és anomenat Alexandre d'Efes. Va viure al segle ii aC o potser al segle i aC, una mica abans que Estrabó, que l'esmenta entre els poetes més recents d'Efes, i va escriure obres d'historiografia i també poesia.
Estrabó també diu que va prendre part en els afers polítics de la seva ciutat, i li atribueix una Història i poemes de tipus didàctic, que tractaven sobre temes d'astronomia i de geografia, on descrivia els continents, descrivint-los en llibres diferents.
Alguns autors suposen que aquest Alexandre va ser l'autor d'una història sobre els filòsofs grecs (αί τῶν φιλοσόφων διαδοχαί), de la que parla amb freqüència Diògenes Laerci, però probablement era una obra d'Alexandre Polihistor. És molt probable que Ciceró, quan parla d'Alexandre, es refereixi a aquest Licnos, del que diu que no era un bon poeta i era un escriptor descuidat. Vibi Curi li havia fet arribar uns llibres d'aquest autor.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 117-118.
# Primera República

«Primera República» té aquests significats:
* Primera República Austríaca
* Primera República Espanyola
* Primera República Francesa
* Primera República Gallega
* Primera República de Portugal
* Confederació de Polònia i Lituània o Primera República Polonesa
* Primera República de Txecoslovàquia
# Lignobrycon myersi

Lignobrycon myersi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,5 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja larves de mosquit i d'altres invertebrats aquàtics.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu do Braço (Bahia, Brasil).

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. & G. S. Myers 1929. The American Characidae (Part 5, and incl. Supplement by G. S. Myers, pp. 516-550). Mem. Mus. Comp. Zool. v. 43 (pt 5): 429-558, Pls. 57, 63, 70-74, 81-83, 94.
* ↑ Miranda Ribeiro, P. de 1956. On a new genus and a new species of South American fishes. International Congress of Zoology v. 14 (1953): 546-547.
* ↑ «Lignobrycon myersi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Castro, R.M.C. i R.P. Vari 1990. Moojenichthys Miranda-Ribeiro (Pisces: Ostariophysi: Characidae), a phylogenetic reappraisal and redescription. Proc. Biol. Soc. Wash. 103(3):525-542.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Malabarba, M.C.S.L. 1998. Phylogeny of fossil characiformes and paleobiogrography of the Tremembé formation, São Paulo, Brazil. p. 69-84. A Malabarba, L. R., R. E. Reis R. P. Vari, Z. M. Lucena, i C.A.S. Lucena (Eds). Phylogeny and classification of Neotropical fishes. Edipucrs, Porto Alegre. 603 p.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R.P. 1995. The Neotropical fish family Ctenoluciidae (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes): supra and intrafamilial phylogenetic relationships, with a revisionary study. Smithson. Contri. Zool. Núm. 564, 97 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Regió de Doboj

La Regió de Doboj és una de les set regions de la República Sèrbia, una de les dues divisions administratives de Bòsnia i Hercegovina. El seu centre administratiu és la ciutat de Doboj i està situada al nord de país.

## Llista de municipis

* Bosanski Brod (va ser coneguda com Brod Sèrbia o simplement Brod)
* Derventa
* Doboj
* Donji Žabar (va ser coneguda com Orašje Sèrbia)
* Modriča
* Pelagićevo
* Petrovo
* Šamac
* Vukosavlje
# Supercuc

Supercuc (originalment en anglès, Superworm) és una pel·lícula britànica d'animació de 2021. La cinta de comèdia familiar està dirigida per Jac Hamman i Sarah Scrimgeour, i escrita per Max Lang i Suzanne Lang. El guió està basat en un conte infantil homònim escrit per Julia Donaldson i il·lustrat per Axel Scheffler. L'1 d'abril de 2022 es va estrenar el doblatge en català.
La història parla de l'amistat. El Supercuc és un animal llarg, fort i amb habilitats sorprenents, capaç d'ajudar aranyes i gripaus, però és capturat pel malvat llangardaix.

## Referències

* ↑ «Interview with Superworm Producer Barney Goodland». Skwigly, 07-12-2021. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ Yossman, K. J. «How Batman Inspired Julia Donaldson’s Animated Holiday Special ‘Superworm,’ Starring Matt Smith and Olivia Colman» (en anglès). Variety, 21-12-2021. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Supercuc». [Consulta: 26 març 2022].

## Enllaços externs

* Supercuc a Rita & Luca Films
* Supercuc a Desdelsofà.cat
* Tràiler en català
# The Congress

The Congress (en hebreu: כנס העתידנים) és una pel·lícula francoisraeliana dirigida per Ari Folman, estrenada l'any 2013. La pel·lícula barreja imatge real i animació i es basa en la novel·la polonesa de ciència-ficció Kongres futurologiczny (1971), d'Stanisław Lem. Va ser estrenada al Festival Internacional de Cinema de Cannes el 15 de maig de 2013.

## Referències

* 1 2 Richford, Rhonda; Richford, Rhonda. «Cannes: Ari Folman’s ‘The Congress’ to Open Directors’ Fortnight» (en anglès americà), 19-04-2013. [Consulta: 31 juliol 2021].
* 1 2 Platthaus, Andreas «Video-Filmkritik: „The Congress“: Jenseits der guten Jahre einer Frau» (en alemany). FAZ.NET. ISSN: 0174-4909.
# Primera Regional valenciana

La Primera Regional Preferent valenciana és un torneig organitzat per la Federació de Futbol de la Comunitat Valenciana (FFCV). És la sisena categoria, per sota de la Primera, la Segona A, la Segona B, la Tercera i la Regional Preferent, i està per sobre de la Segona Regional.
La Primera Regional, igual que les altres categories, és un torneig que se celebra cada any. Està formada per set grups de 16 equips cadascun.

## Vegeu també

* Temporada 2009/10 del futbol regional al País Valencià.
# Sukman I

Suqman (I) ibn Àrtuq Muín-ad-Din (àrab: سقمان بن أرتق, Suqmān ibn Àrtuq o Úrtuq; turc: Sökmen) fou emir ortúkida de Hisn Kayfa i Mardin. Era fill d'Ortuk i germà d'Ilghazi I.
Suqman va lluitar a la Djazira al servei del sultà seljúcida de Damasc, Tútuix I, contra els nebots d'aquest (1092-1095) i a la mort del sultà el 1095 va donar suport al seu fill Radwan d'Alep, contra l'altra fill Dukak de Damasc. Poc després, el 1097, va perdre Jerusalem que governava amb el seu germà Ilghazi (el seu pare Ortuk n'havia estat nomenat governador per Tútuix el 1086, i havien heretat el govern a la seva mort el 1091), enfront del visir fatimita al-Afdal ibn Badr al-Jamalí (que després la va perdre el 1099 davant els croats).
Se'n va anar amb els seus turcmans cap al Diyar Bakr (on una part dels turcmans ja s'havien establert) on ja el 1097 es va apoderar temporalment de Sarudj, mentre un nebot (Yakuti ibn Alpyaruk) ocupava Mardin; Suqman fou expulsat de Sarudj pels croats el mateix 1097, però,és tard, en l'arranjament general a la zona després de l'establiment dels croats, va aconseguir la possessió d'Hisn Kayfa el 1102 amb el control d'algunes comarques més al nord; a més a més va heretar Mardin que de Yakuti havia passat breument al seu fill Ali ibn Yakuti.
El 1104 va capturar en una batalla prop d'Haran el comte Balduí d'Edessa en la seva segona captivitat (encara seria presoner una tercera vegada).
Va morir vers el 1105 (alguns autors ho retarden fins al 1107 o 1108).
Beilicats d'Anatòlia :
# TTS Trenčín

El TTS Trenčín fou un club eslovac de futbol de la ciutat de Trenčín.

## Història

El club fou fundat l'any 1904 amb el nom Trencsény Torna Egyesület (TTE). Als anys seixanta destacà amb el nom Jednota Trenčín. El 1993 es fusionà amb Ozeta Dukla Trenčin per formar l'actual AS Trenčín. Evolució del nom:
* 1904: Trencsény TE (Trencsény Torna Egyesület)
* 1919: TTS Trenčín (Trenčiansky telocvičný spolok Trenčín)
* 1949: fusió amb ZSJ Odeva => ZSJ Odeva Trenčín (Závodná sokolská jednota Odeva Trenčín)
* 1953: DŠO Iskra Odeva Trenčín (Dobrovoľná športová organizácia Iskra Odeva Trenčín)
* 1960: fusió amb Telovýchovou textilákov a strojárov => TJ Jednota Trenčín (Telovýchovná jednota Jednota Trenčín)
* 1982: TJ TTS Trenčín (Telovýchovná jednota Trenčiansky telocvičný spolok Trenčín)
* 1990: FK TTS Trenčín (Futbalový klub Trenčiansky telocvičný spolok Trenčín)

## Palmarès

* Copa eslovaca de futbol:
** 1978

## Futbolistes destacats

Futbolistes internacionals mentre jugaven amb el TTS.
* Milan Albrecht
* Pavol Bencz
* Vojtech Masný

## Referències

* ↑ Història Arxivat 2016-03-19 a Wayback Machine., futbalovekluby.sk
* ↑ «Slovakia - List of Cup Finals». RSSSF. [Consulta: 21 juliol 2011].
# Tina Soler

Tina Soler (València, 3 de desembre del 1947 - 2 de desembre del 2020) fou una activista i editora valenciana.
Va treballar a l'editorial Tres i Quatre per mediació de Rosa Raga, i posteriorment a la Fundació Ausiàs March. Va ser l'encarregada, durant molts anys, de l'organització dels Premis Octubre.

## Referències

* 1 2 3 Maceda, Víctor. «Mor Tina Soler, el somriure dels Octubre». El Temps, 02-12-2020. [Consulta: 2 desembre 2020].
# Ammó d'Adrianòpolis

Ammó d'Adrianòpolis (en grec antic: Ἄμμων, en llatí: Ammon) fou bisbe de la ciutat d'Adrianòpolis l'any 400. Va escriure en llengua grega l'obra Sobre la resurrecció, contra Orígenes. Va ser present al Primer Concili de Constantinoble l'any 381.

## Notes

* ↑ Christie, Albany James. «Ammon». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. 1. Boston: Little, Brown and Company, 1867, p. 145.
# Espen Johnsen

Espen Granberg Johnsen (17 d'octubre de 1976, Lillehammer) és un polític noruec del Partit Laborista, actual alcalde de Lillehammer des del 2011.

## Referències

* ↑ «Biografi» (en noruec). Stortinget. [Consulta: 21 març 2016].
# Josep Mullerat i Soldevila

Josep Mullerat i Soldevila (Arbeca, Garrigues, 1888 - Tarragona 1958) fou un advocat i polític català, alcalde de Tarragona i diputat a les Corts Espanyoles durant la Segona República.

## Biografia

Germà de Marià Mullerat i Soldevila, metge, alcalde d'Arbeca i director del quinzenari "L'Escut", assassinat durant la guerra civil espanyola; de Joan Mullerat i Soldevila, metge a Santa Coloma de Queralt; i de Ricard Mullerat i Soldevila, empresari de la construcció a Santa Coloma de Queralt.
D'ideologia conservadora, fou alcalde de Tarragona el 1923 (del gener a l'octubre, durant el regnat d'Alfons XIII i en l'inici de la dictadura de Primo de Rivera) i regidor entre 1931 i 1934. Militant de la Lliga Regionalista i després de la Lliga Catalana. Fou diputat per la província de Tarragona a les eleccions generals espanyoles de 1933.

## Referències

* ↑ "Homenatge a Marià Mullerat i Soldevila. Santa Coloma de Queralt, 1897 - Arbeca, 1936. Testimoni de la fe i projector de cultura i prosperitat", Ed. Germanes Mullerat i Sans, (1997)
* ↑ MARTYRS OF THE RELIGIOUS PERSECUTION DURING THE SPANISH CIVIL WAR († 1934, 36-39)
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* Biografies de Parlamentaris Catalans
# Mikola Plaviuk

Mikola Vassíliovitx Plaviuk (ucraïnès: Микола Васильович Плав'юк), nascut el 5 de juny del 1925 a Russiv en l'óblast d'Ivano-Frankivsk, i mort el 10 de març del 2012 a Hamilton (Ontario), Canadà, fou un polític ucraïnès. Emigrant, fou president del Congrés mundial ucraïnès del 1978 al 1981 i després de l'UNR a l'exili de 1989 à 1992.
Durant una sessió solemne de la Rada Suprema el 22 d'agost de 1992 a Kíev, Mikola Plaviuk lliurà a Leonid Kravtxuk, President de l'Estat Independent Ucraïnès proclamat el 24 d'agost de 1991, una declaració de delegació de poder i un cessament d'activitat del centre estatal de la República Nacional Ucraïnesa (UNR) a l'exili.
En aquesta declaració es precisa que el nou Estat ucraïnès és el successor legítim de l'UNR.

## Referències

* ↑ Va morir l'últim president de la UNR a l'exili Mikola Plaviuk (ucraïnès)
| Precedit per: Mikola Livitski | President d'Ucraïna 1989 - 1992 | Succeït per: Leonid Kravtxuk |
# Syli

El syli va ser la moneda de la República de Guinea entre 1971 i 1985. Es dividia en 100 cauris. El mot syli significa "elefant", l'animal emblemàtic de Guinea, mentre que cauri es refereix a les petxines usades antigament com a moneda de canvi.
El syli va substituir el franc guineà a raó de 10 francs per syli, i fou substituït novament pel franc guineà a raó d'un syli per franc.
Se'n van encunyar monedes de 50 cauris i d'1, 2 i 5 sylis, que eren d'alumini. Els bitllets de la sèrie de 1971 foren els de 10, 25, 50 i 100 sylis. Se'n va emetre una segona sèrie el 1980, aquesta vegada en colors diferents i amb quatre valors més: 1, 2, 5 i 500 sylis.