OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# RH+, el vampiro de Sevilla

RH+, el vampiro de Sevilla és una pel·lícula espanyola d'animació amb barreja de comèdia, terror i fantasia, amb crítica social i estil original del 2007, dirigida per Antonio Zurera i produïda per Canal Sur Televisión i la productora M5 Audiovisual.

## Sinopsi

Don Manuel Malasangre i la seva família porten 500 anys treballant en un castell al servei dels comtes Von Salchichen de Francfurt, i es van convertir en vampirs encara no saben com. Un dia decideixen tornar a la seva terra i per això hi compren un castell per internet. Durant el viatge de retorn coneixen altres criatures força divertides i finalment acaben a Nova York, on es veuen arrossegats a una aventura on també hi són implicats extraterrestres, especuladors immobiliaris i el Sindicat Americà de Vampirs. Els protagonistes finalment eviten la destrucció l'Estàtua de la Llibertat i es converteixen en herois.

## Nominacions

Fou nominada al Goya a la millor pel·lícula d'animació (2009). També ha rebut el 'Special Recognition for a Superb Production and Feature Animation Award del Fantasy Worlwide Film Festival 2007' de Toronto.

## Referències

* ↑ PRE-ESTRENO INTERNACIONAL DE RH+ EL VAMPIRO DE SEVILLA DE M5 AUDIOVISUAL a andalocio.es
* ↑ RH+, el vampiro de Sevilla a Fotogramas
* ↑ RH+, el vampiro de Sevilla, al web dels Goya
* ↑ La cordobesa "RH+" concurre como Mejor Película de Animación, El Diario de Córdoba, 20 de desembre de 2008
* ↑ El Casyc acoge la proyección de 'RH+ El vampiro de Sevilla' en el ciclo de cine de infantil, El Diario Montañés, 14 de novembre de 2009
# RIA Novosti

L'Agència Russa d'Informació Novosti (en rus: Российское агентство международной информации), coneguda com a RIA Novosti (en rus: РИА Новости), va ser una de les principals agència de notícies estatal de la Unió Soviètica i posteriorment de la Federació Russa, fins que l'any 2013 va ser tancada i substituïda per l'agència Rossia Segodnia, que alhora va crear el servei de notícies Spútnik. Tanmateix, Rossia Segodnia publica notícies en rus a través d'un lloc web que manté el nom de RIA Novosti.

## Referències

* ↑ «Russian news agency RIA Novosti closed down» (en anglès). BBC, 09-12-2013 [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «Rússia crea una agència de notícies on-line per contrarestar la visió informativa occidental». CCMA, 10-11-2014 [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «RIA Novosti» (en rus). Rossia Segodnia. [Consulta: 13 maig 2020]. «РИА Новости»
# RGR

RGR té els següents significats:
* Reagrupament d'Esquerres Republicanes (del seu nom en francès Rassemblement des Gauches Républicaines), coalició electoral històrica de França
* Coalició Roja-i-Verda (del seu nom en noruec Rød-Grønne Regjering), coalició política històrica al govern de Noruega
* Royal Gurkha Rifles, regiment de l'exèrcit britànic
* Retro Gaming RoundUp, podcàsting dedicat als videojocs antics
* Recursos Generals de Resistència, element de la teoria de la salutogènesi proposada per Aaron Antonovsky
* Rgr també és l'abreviatura de la raygrantita, mineral de la classe dels sulfats
* rgr també és el codi ISO 639-3 del resígaro, llengua extinta parlada pels resígaros del Perú
# Davallia canariensis

Davallia canariensis és una espècie de falguera isospòria vivaç de la família de les Davaliàcies.

## Descripció

És una falguera perenne, amb sorus arrodonits al revers de les frondes, i esporangis esferoïdals amb anell longitudinal. El seu rizoma arriba a fer fins a 15 cm. Frondes amb pecíol d'igual longitud que la làmina i de color castany, làmina tri o tetrapinnada.
Aquesta falguera sol viure de forma epífita però a vegades, en condicions d'humitat molt altes, pot ser trobada sobre pedres ("hàbit litòfit") o sobre el sòl ("hàbit terrestre").

## Distribució i hàbitat

La seva distribució comprèn Espanya (Canàries, Galícia, Principat d'Astúries i sud d'Andalusia), Portugal (oest de Portugal i Madeira) i Marroc.

## Propietats

És utilitzat com febrífug i sudorífic.

## Taxonomia

Davallia canariensis va ser descrita per (L.) Sm. i publicada a Mémoires de l'Académie Royale des Sciences de Turin 5: 414, t. 9, f. 6. 1793.

### Etimologia

* Davallia: nom genèric dedicat a Edmund Davall (1826-1900), botànic suec.
* canariensis: epítet geogràfic de l'arxipèlag canari, en el seu sentit més ampli, tot i que l'espècie no és exclusiva de les illes.

### Sinonímia

* Trichomanes canariense L.

## Referències

* ↑ «Davallia canariensis». Plantas útiles: Linneo. Arxivat de l'original el 2010-11-23. [Consulta: 2 gener 2014].
* ↑ «Davallia canariensis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 2 gener 2014].
* ↑ «Davallia canariensis» a The Plant List. Data consulta: 10 de juny de 2014.
# Rasim Delić

Rasim Delić va ser un oficial de l'Exèrcit Popular Iugoslau (JNA), que durant la Guerra de Bòsnia fou nomenat Cap de l'Estat Major de l'Exèrcit de la República de Bòsnia i Hercegovina (ARBiH). Acusat de crims de guerra pel Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia, l'any 2008 va ser condemant a tres anys de presó per "no haver adoptat les mesures necessàries i raonables per prevenir i castigar els delictes" comesos pel destacament El Mujahed a Livade i el Camp de Kamenica. Aquest destacament de l'ARBiH que agrupava voluntaris islamistes procedents de fora de Bòsnia, va ser creat per Delić l'any 1993 i fou conegut per la brutalitat de les seves accions.

## Referències

* ↑ «Tres anys de presó per a un criminal de guerra». Diari de Girona, 16-09-2008. [Consulta: 23 setembre 2010].
* ↑ «Rasim Delić Sentenced to Three Years for Cruel Treatment» (en anglès). ICTY, 15-09-2008. [Consulta: 21 setembre 2010].
* ↑ «El TPII jutja l'antic cap de l'exèrcit dels musulmans de Bòsnia». Avui, 10-07-2007. [Consulta: 23 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Documentació sobre el procés a Rasim Delić, Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia (anglès)
# David Edwards (ciclista)

David Edwards (Alice Springs, 21 d'abril de 1993) és un ciclista australià. És un especialista en les proves en contrarellotge.

## Palmarès

* 2011
** Campió d'Austràlia júnior en contrarellotge
* 2015
** Campió d'Oceania sub-23 en ruta

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# David Edwards (futbolista)

David Alexander Edwards (nascut 3 febrer 1986) és un futbolista professional gal·lès que juga com a migcampista pel club Championship de Wolverhampton Wanderers. També juga en la selecció de futbol de Gal·les. És conegut per les seves carreres energètiques i ritme de treball.
Edwards va començar la seva carrera al club de la seva ciutat Shrewsbury Town abans d'una breu estada al Luton Town, el va portar a l'atenció de Wolverhampton Wanderers, per al qual va signar el gener de 2008. Amb els Wolves ha jugat en tres divisions diferents, inclosa la Premier League.
Internacional absolut des de 2007, Edwards ha guanyat més de 30 vegades com a internacional amb Gal·les i representat la nació en l'UEFA Euro 2016.

## Trajectòria de club
### Shrewsbury Town

Nascut a Shrewsbury, Edwards va començar com a aprenent en l'equip de la seva ciutat, Shrewsbury Town i va fer el seu debut en el torneig final de la temporada 2002–03, com a substitut en una derrota 2–1 a casa amb el Scunthorpe United el 3 de maig de 2003, com a Shrewsbury va ser relegat del The Football League.
No va tenir un paper important en la campanya de promoció del Shrewsbury de la Football Conference, però va gaudir d'una ratxa de jocs en la segona meitat de la temporada. Al retorn del club a la Football League, va esdevenir la primera opció, un paper que va mantenir durant tres temporades successives a Gay Meadow. Cap al final de la temporada 2006–07, Edwards va ser el tema de l'especulació de transferència, després de rebutjar una oferta d'extensió del seu contracte de Shrewsbury. Va ser llavors controvertidament fora de la final de play-off contra el Bristol Rovers pel llavors entrenador Gary Peters tot i tenir un paper important en el seu camí a la final. Els Shrews van perdre 3–1 i la promoció de la League One.

## Referències

* ↑ «Dave's joy at Premier prospect». Shropshire Star, 21-04-2009 [Consulta: 28 juny 2016]. Arxivat 25 April 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-04-25. [Consulta: 28 juny 2016].
* ↑ «Shrewsbury 1–2 Scunthorpe». BBC Sport, 03-05-2003. [Consulta: 27 març 2016].
* ↑ «Edwards forgives Peters for axe». BBC Sport, 16-04-2008.
* ↑ «Shrewsbury's finest 2000–10». Shropshire Star, 06-01-2010.

## Enllaços externs

* David Edwards profile at Wolverhampton Wanderers F.C.
* Dades estadístiques sobre David Edwards a soccerbase.com
# Relleus de la vida de la Verge

Els Relleus de la vida de la Verge són 4 relleus que procedeixen del Retaule Major del monestir cistercenc de la Espina, a Valladolid, i van ser realitzats per l'artista Manuel Álvarez entre 1570 i 1577. Es poden considerar una de les seves obres mestres i un conjunt excepcional dins del Renaixement espanyol. Actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Frederic Marès.
Les escenes representades corresponen a la vida de la Verge, i van en ordre cronològic: la Presentació de Maria en el temple, l'Enunciació, la Visitació i l'Adoració dels pastors. Els passatges aquí representats han estat presos de l'Evangeli de Lluc. És ell qui narra més detingudament els aspectes de la vida de Maria.
Aquests relleus, esculpits en alabastre, presenten una gradació en profunditat: del que sobresurt més fins al que és gairebé pla, i això, junt amb els fons arquitectònics, contribueix a crear la sensació d'espai. Hi destaca el tractament acurat de les robes i les cares amb barbes i cabells arrissats. Tot el conjunt té un aire italianitzant, influït pel manierisme florentí-romà.
El retaule, la forma i les dimensions originals del qual desconeixem, va ser desmuntat al cap de poc que es produís la retirada francesa, segurament a causa dels danys patits durant la Guerra de la Independència. Les peces es van dispersar. Algunes es conserven en altres esglésies properes al monestir. Aquests quatre relleus van passar al comerç i van ser trobats per Marès en el mercat d'antiguitats de París, i adquirits el 1958 amb la col·laboració de l'Ajuntament de Barcelona. Evidentment, amb aquest acte el museu va contribuir a la recuperació d'obres del patrimoni hispànic.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fitxa al web del Museu». Web. Museu Marès. [Consulta: 7 agost 2013].

## Bibliografia

* DDAA. Guia del Museu Frederic Marès. 1a ed.. Barcelona: Institut de Cultura, 2011. ISBN 9788498503357 [Consulta: 7 agost 2013].
# Gregori Destorrents

Gregori Destorrents (Dez Torrents), documentat a la primera meitat del segle xiv, pare de Ramon Destorrents, fou un miniaturista que consta com l'il·luminador de llibres del rei Pere el Cerimoniós.
Sabem que cobrà 400 sous per les tasques realitzades en una Bíblia per al rei Pere el Cerimoniós. Així mateix participà en l'elaboració del Breviari d'amor conservat a la Biblioteca Nacional de Madrid. D'altra banda resta documentat que Ramon Destorrents, el seu fill, finalitzà el 1360 les tasques d'il·luminació de dos llibres que li foren encarregades per la vídua de Ramon Valls.

## Referències

* 1 2 Alcoy, pàgina 11.
* ↑ Alcoy, pàgines 9 i 10.

## Bibliografia

* Alcoy i Pedrós, Rosa «El Mestre de Santa Maria de Rubió. Una personalitat enigmàtica del gòtic català» (PDF). Revista d'Igualada, 2006. Arxivat de l'original el 2013-12-03 [Consulta: 16 desembre 2011].
# Gregori Bochada

Gregori Bochada (o Bechada) fou un cavaller llemosí del segle xii. No està documentat en fonts històriques sinó només a partir de l'obra de Jofre de Vigeois; tanmateix la seva família sí que està ben documentada i el testimoni de Vigeois sembla fiable. Hauria participat en la Primera Croada i a principis del segle xii va compondre, segons diu la crònica llatina de Jofre de Vigeois, una cançó de gesta que no s'ha conservat i que seria un antecedent de la versió conservada de la Cansó d'Antioca, un fragment d'uns 700 versos on s'hi narra el setge d'Antioquia de 1097-98.
Segons la crònica de Jofre de Vigeois, l'obra hauria estat encarregada pel bisbe Eustorg ("precepto episcopi Eustorgii"), cosa que la situaria entre 1106 i 1137. Sweetenham / Paterson (p. 8-9) proposen una data primerenca dins d'aquest interval de temps.
Aquesta cançó de Bochada obrí el gènere de la cançó històrica occitana. La seva melodia fou utilitzada en la Cançó de la Croada.

## Referències

* ↑ Sweetenham / Paterson p. 7
* ↑ "Gregorius, cognomento Bechada, de castro de Turribus, professione milites, subtilissimi ingenii vir, aliquantulum imbutus litteris, horum gesta preliorum materna, ut ita dixerim, lingua, ritmo vulgari, ut populus pleniter intelligeret, ingens volumen decenter composuit"; és a dir, "Gregori, de cognom Bechada, del castell de Las Tors, de professió soldat, home de gran ingeni i amb un cert coneixement de lletres, va compondre un gran volum explicant aquestes gestes en la seva llengua materna i en ritme vulgar, perquè tot el poble ho entengués" (text llatí citat de Sweetenham / Paterson, p. 6)

## Bibliografia

* Robèrt Lafont i Christian Anatole (1973) Història de la literatura occitana Dopesa, Barcelona.
* The 'Canso d'Antioca': An Epic Chronicle of the First Crusade, ed. and trans. Carol Sweetenham and Linda M. Paterson. Aldershot (Hampshire) / Burlington: Ashgate Publishing, 2003 [p. 5-9, particularment, sobre G. Bechada]
# Ballore

Ballore és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira, a la regió de Borgonya - Franc Comtat.
# Ouijjane

Ouijjane (àrab ويجّان) és una comuna rural de la província de Tiznit de la regió de Souss-Massa. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.938 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Barbus annectens

Barbus annectens és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gorbunovsxina

Gorbunovsxina (en rus: Горбуновщина) és un poble de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 7. Pertany al districte d'Arbaj.

## Referències

* ↑ Plantilla:Книга
* ↑ Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. Машкина И. Радуга над храмом газета «Вятский край», № 190 (4799) от 30.10.2010
* ↑ Репортаж об Освящении Храма в пгт Арбаж на телеканале Союз 14.09.2010 Arxivat 2012-03-29 a Wayback Machine.
# Osa de la Vega

Osa de la Vega és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 734 | 682 | 652 | 660 |

## Curiositats

En 1912 esdevingueren els fets de l'anomenat crim de Conca, que foren duts al cinema per Pilar Miró el 1980.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Banyarriquer del salze

El banyarriquer del salze o mosca d'olor (Aromia moschata) és una espècie de coleòpter de la família Cerambycidae. Es diferencia en 8 subespècies distribuïdes per Euràsia i nord d'Àfrica. Als Països Catalans hi predomina la subespècie A. m. ambrosiaca, que es diferencia per les seves taques roges del tòrax. Molt vistós, el seu cos és verd metàl·lic i les seves antenes poden superar la llargària del seu cos.

## Història natural

Habita en boscos de ribera i en zones humides on creixin salzes (Salix), fusta de la qual s'alimenten generalment les seves larves. Quan l'adult se sent amenaçat, deixa anar perfum de mesc que té en unes glàndules del mesotòrax, provinent de la transformació de l'àcid salicílic obtingut dels salzes.

## Subespècies

* Aromia moschata ambrosiaca Steven i Sherman, 1809
* Aromia moschata cruenta Bogatschev, 1962
* Aromia moschata jankovskyi Danilevsky, 2007
* Aromia moschata moschata Linnaeus, 1758
* Aromia moschata orientalis Plavilstshikov, 1932
* Aromia moschata sumbarensis Danilevsky, 2007
* Aromia moschata thoracica Fisher, 1824
* Aromia moschata vetusta Jankovsky, 1934

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 2 març 2022].
* ↑ El Medi Natural del Bages Arxivat 2014-02-03 a Wayback Machine. - Insectes - Aromia moschata. Consulta: 2016-09-10.

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual (castellà)
# Banyarriquer del faig

El banyarriquer del faig (Rosalia alpina) és una espècie de coleòpter de la família dels cerambícids o escarabats longicornis. A Catalunya viu només al boscos humits de faig, sobretot del Pirineu. Amb el cos apelfat, de colors grisos, blavosos i blancs amb taques negres, aquest coleòpter és possiblement el més bonic i cercat. Se'l coneix també amb el nom de rosalia.

## Distribució

Es troba des del centre i sud d'Europa fins a l'Iran. A la península Ibèrica es troba principalment al nord mentre que a Catalunya es van trobar poblacions entre d'altres a la Sauva Negra, Montgrony, Montseny-Guilleries i Pirineus.

## Ecologia

Espècie gairebé exclusiva dels boscos humits de Fagus sylvatica, encara que s'ha citat sobre altres arbres. La larva s'alimenta de la fusta morta del faig durant dos a tres anys, temps que tarda a completar el creixement larvari. Els imagos emergeixen a la primavera, són diürns i es localitzen, majoritàriament, sobre la fusta de F. sylvatica.

## Referències

* ↑ Diccionari de l'Enciclopèdia Catalana DEC. Tercera Edició, any 1998, pàgina 1734, ISBN 84-7739-615-9; Dipòsit legal: B. 3465-1994
* ↑ «Rosalia alpina» (en anglès). IUCN Red List. World Conservation Monitoring Centre. 1996. [Consulta: 31 agost 2015].
* ↑ La Sauva Negra - Biodiversitat, Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, [consulta 27 d'agost del 2014]
* ↑ ES5120024 Montgrony Arxivat 2014-09-16 a Wayback Machine., Direcció General de Polítiques Ambientals, Generalitat de Catalunya, [consulta 27 d'agost del 2014]
* 1 2 «Rosalia alpina» (en castellà). Bases ecológicas preliminares para la conservación de las especies de interés comunitario en España: invertebrados. AMADOR VIÑOLAS SABORIT, EDUARD VIVES. 2012.. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 31 agost 2015].
# Ourcq

Ourcq és un riu de França, afluent del riu Marne per la part dreta i un subafluent del riu Sena (on desemboca).
Neix prp de Fère-en-Tardenois al departament de l'Aisne. Té una conca de 1.100 km², uns 87 km de llargada i un cabal de 2,12 m3/segon a Chouy.

## Afluents

* Ruisseau du Moulin
* Ru de Coupé
* Ru du Paradis
* Ruisseau de Favières
* Ru d'Oie
* Ru du pont brûlé
* Ru de la Sablionnère
* Ru de la Pelle
* Ru Saint-Georges
* Ru Vacher
* L'Ordrimouille
* Ru de Nanteuil
* Ru Garnier
* Ru de Chaudailly
* Le Wadon
* Ru de Pudeval
* Ru du Gril
* La Savières
* Ru d'Autheuil
* L'Allan
* La Grivette
* Le Clignon
* Ru de la Croix Hélène
* La Gergogne
* Ru Jean Racet
* Ru de Chaton
* Ru de Méranne

## Hidrologia

Una part del seu curs està canalitzat des del segle xix per a esdevenir una via fluvial important per aprovisionar París: el canal de l'Ourcq que alimenta el canal Saint-Martin i el canal Saint-Denis entrant a Paris a nivell de la conca de La Villette.

## Fauna piscícola

El riu l'Ourcq presenta una fauna aquàtica molt important : ablette (Alburnus alburnus), vairon (Phoxinus phoxinus), épinoche à trois épines (Gasterosteus aculeatus), épinochette (Pungitius pungitius), rotengle (Scardinius erythrophthalmus), gardon (Rutilus rutilus), vandoise (Leuciscus leuciscus), hotu (Chondrostoma nasus), goujon commun (Gobio gobio), barbeau commun (Barbus barbus), tanche (Tinca tinca), carpe cuir i carpe miroir (Cyprinus carpio carpio), carpe commune (Cyprinus carpio), chevesne (Squalius cephalus), grémille (Gymnocephalus cernua), sandre (Sander lucioperca), perche commune (Perca fluviatilis), perche arc-en-ciel (Lepomis gibbosus), grand brochet (Esox lucius), silure glane (Silurus glanis), brème commune (Abramis brama), truite fario (Salmo trutta), omble de fontaine (Salvelinus fontinalis), chabot commun (Cottus gobio), anguille d'Europe (Anguilla anguilla), lamproie de Planer (Lampetra planeri), truite arc-en-ciel (Oncorhynchus mykiss) (laché) i cristivomer (Salvelinus namaycush) (laché?).
A la riba sorrenca del riu hi ha ranuncles aquàtics i nenúfar groc (Nuphar lutea)

## Balanç ecològic

La modificació humana del medi aquàtic del riu l'Ourcq ha portat, en menys de 10 anys, a la desaparició de nombroses espècies piscícoles.

## Enllaços externs

* Jean Marc TEISSIER - site web officiel de l'Etude Marne. «Bassin de la Marne - comment réduire les risques d'inondations ?». Arxivat de l'original el 24 de febrer 2008. [Consulta: 7 juny 2008].

## Notes i referències

* ↑ Plantilla:Sandre
# Barcelona Jazz Orquestra

La Barcelona Jazz Orquestra és la primera big band de jazz estable de la ciutat de Barcelona. L'orquestra, fundada el 1996, està formada per alguns dels més reconeguts músics de Catalunya, com el pianista Ignasi Terraza, els saxos Víctor de Diego o Xavi Figuerola, o el magnífic bateria de París Jean Pierre Derouard.
La direcció musical del conjunt està al càrrec del trombonista Dani Alonso, que aporta vitalitat i energia al conjunt, tot continuant la tasca iniciada pel seu fundador i antic director, Oriol Bordas.
Des de fa més de 15 anys la Barcelona Jazz orquestra actua cada darrer diumenge de mes a la sala Apolo de Barcelona, en unes sessions de ball de Swing.
La Barcelona jazz orquestra ha realitzat concerts en importants festivals internacionals com el Festival de Marciac en el que hi ha ha actuat diverses vegades, la darrera el passat març de 2014 en una gira de concerts de presentació del seu darrer disc amb Jon faddis. També ha actuat importants escenaris de Catalunya com a l'auditori de Barcelona dins del festival de Jazz de Barcelona de 2014

## Discografia

* September in the Rain. BJO + Jesse Davis + Randy Greer. 2001 Swingfònic records, 2009 Swit Records.
* Once Upon a Time. BJO + Nicholas Payton + Susana Sheiman. 2010 Temps Record.
* Our Man Benny. BJO + Phil Woods. 2012 Temps Record.
* Dizzy's Business. BJO + Jon Faddis. 2014 Temps Record

## Referències

* ↑ TV3.
* ↑ «La Barcelona Jazz Orquestra i els Pink Turtle, junts a la sala Apolo». BTV, 28-08-2013. [Consulta: 10 febrer 2014].
* ↑ «Sala Apolo». Arxivat de l'original el 2014-12-19. [Consulta: 19 desembre 2014].
* ↑ «Marciac festival». Arxivat de l'original el 2014-12-19. [Consulta: 19 desembre 2014].
* ↑ «Còpia arxivada». BCN Cultural. Arxivat de l'original el 2014-12-19 [Consulta: 19 desembre 2014]. Arxivat 2014-12-19 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Web de la BJO Arxivat 2019-12-19 a Wayback Machine.
* https://www.facebook.com/barcelonajazzorquestra/info?ref=page_internal