OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Medalla Euler

La Medalla Euler, anomenada així en honor del famós matemàtic del segle xviii Leonhard Euler, és una condecoració que atorga anualment l'Institut de Combinatòria i les seves Aplicacions (Institute of Combinatorics and its Applications) a matemàtics amb una vida distingida, dedicada a contribuir en la investigació combinatòria.

## Guardonats

* 2008: Gabor Korchmaros
* 2007: Stephen Milne (Estats Units), Heiko Harborth (Alemània)
* 2006: Clement Lam (Canadá), Nick Wormald (Canadà)
* 2005: Ralph Faudree (Estats Units), Aviezri Fraenkel (Israel)
* 2004: Doron Zeilberger (Estats Units), Zhu Lie (Xina)
* 2003: Peter Cameron (Regne Unit), Charles Colbourn (Estats Units)
* 2002: Herbert Wilf (Estats Units)
* 2001: Spyros Magliveras (Estats Units)
* 2000: Richard Brualdi (Estats Units), Horst Sachs (Alemània)
* 1999: Ray-Chaudhuri (Estats Units)
* 1998: Peter Hammer (Estats Units), Anthony Hilton (Regne Unit)
* 1997: desert
* 1996: Jack van Lint (Holanda)
* 1995: Hanfried Lenz (Alemània)
* 1994: Joseph Thas (Bèlgica)
* 1993: Claude Berge (França), Ron Graham (Estats Units)

## Referències

* ↑ «Premis Medalla Euler». [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ «Medalla Euler 2008». Arxivat de l'original el 14 de febrer 2015. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ «Euler Medal by ICA». Notices of the AMS, 2008 [Consulta: 14 agost 2014].
# Podophyllum

Podophyllum és un gènere amb sis espècies de plantes perennes herbàcies dins la família Berberidaceae, és nadiu de l'est d'Àsia (cinc espècies) i est de Nord-amèrica (una espècie, P. peltatum). Normalment creixen clonalment des d'una sola arrel.
Les tiges fan de 30 a 40 cm d'alt amb fulles palmades i lobulades de 20 a 40 cm de diàmetre. Tenen un rizoma subterrani; algunes tiges floreixen i fan fruit carnós d'un 5 cm, que és comestible, però les altres parts de la planta són verinoses i fins i tot els fruits poden ser purgants.
* Podophyllum peltatum florit
* Podophyllum hexandrum, flors i fulles

## Taxonomia

* Podophyllum aurantiocaule (Yunnan).
* Podophyllum delavayi, Xina.
* Podophyllum hexandrum, Xina, Himàlaia.
* Podophyllum peltatum, Nord-amèrica.
* Podophyllum pleianthum, Xina.
* Podophyllum versipelle, Xina, Tibet.
# Publi Escapci (prefecte)

Publi Escapci (en llatí Publius Scaptius) va ser un ciutadà romà, comerciant i prestador de diners a Cilícia durant el segle i aC.
La ciutat de Salamina de Xipre li devia una suma important i per cobrar el deute i els interessos (força abusius) el governador de Cilícia l'any 52 aC, Appi Claudi el predecessor de Ciceró, el va nomenar prefecte de la ciutat i li va posar a la seva disposició algunes tropes de cavalleria, per fer efectives les seves reclamacions.
Quan va arribar Ciceró com a governador, Marc Juni Brut li va recomanar a Escapci, del que era amic, perquè defensés les seves pretensions, però Ciceró va declinar educadament la petició, va cridar a la cavalleria i va destituir a Escapci com a prefecte. Ciceró menciona posteriorment a Escapci en la seva correspondència.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/743?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=ScaptiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 735. ]
# Clamart

Clamart és un municipi francès, situat al departament d'Alts del Sena i a la regió d'Illa de França. L'any 2004 tenia 49.400 habitants.
Forma part del cantó de Clamart i del districte d'Antony. I des del 2016, de la divisió Vallée Sud Grand Paris de la Metròpolis del Gran París.
# Hanna

* No s'ha de confondre amb Hana.
«Hanna o Hannah» té aquests significats:
* Geografia:
** Hanna (Oklahoma), població dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
** Hanna (Wyoming), població dels Estats Units a l'estat de Wyoming
** Hanna City, població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
** Hannah (Dakota del Nord), població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord
* Biografies:
** Clevin Hannah (1987, Rochester, Nova York), jugador de bàsquet de nacionalitat nord-americana
** Hanna Reitsch (Hirschberg, 1912 - Frankfurt del Main, 1979), aviadora alemanya
** William Hanna (Melrose, Nou Mèxic, 1910 - Los Angeles, Califòrnia, 2001), dibuixant, director i productor de cinema animat estatunidenc
* Cinema:
** Hanna K, pel·lícula franco-israeliana de Costa-Gavras estrenada el 1983
** Hanna (pel·lícula), pel·lícula de 2011 dirigida per Joe Wright
** Hannah (pel·lícula), pel·lícula de 2017 dirigida per Andrea Pallaoro
* Miscel·lània:
** Hanna-Barbera, estudi d'animació creat per William Hanna i Joseph Barbera
** Huracà Hanna (2008), cicló tropical de la temporada d'huracans de l'Atlàntic del 2008
** Pardes Hanna-Karkur, consell local del districte de Haifa d'Israel
** Hannah Montana, sèrie de televisió de Disney Channel
# El rei del dissabte a la nit

El rei del dissabte a la nit (títol original: Mr. Saturday Night) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Billy Crystal, estrenada el 1992. Ha estat doblada al català. El 2021 Billy Crystal va presentar un musical basat en la pel·lícula.

## Argument

Buddy Young Jr. és un comediant sense èxit, que va ser conegut a la televisió dels EUA durant la segona meitat de la dècada de 1950 com "Mr Saturday Night" i que va veure la seva carrera en declivi, en insistir en la presentació de bromes ofensives. El seu agent i permanent ajuda és el seu germà, Stan, que viu a l'ombra i sovint se sent humiliat per l'arrogància i l'ego de Buddy. Després de molts anys, Stan decideix retirar-se i anar a viure a Florida. Buddy intenta refer-se buscant un altre agent, quan es troba amb una nouvinguda, Annie Wells. En molts flashbacks, els germans són mostrats a la infància i l'adolescència entretenint els familiars, també surt Buddy quan coneix la seva futura esposa Elaine i també la difícil relació amb els seus fills.

## Repartiment

* Billy Crystal: Buddy Young, Jr.
* David Paymer: Stan
* Julie Warner: Elaine
* Helen Hunt: Annie Wells
* Mary Mara: Susan
* Jerry Orbach: Phil Gussman
* Ron Silver: Larry Meyerson
* Jason Marsden: Buddy, als 15 anys
* Carl Ballantine: Freddie
* Conrad Janis: Director
* Tim Russ: Ajudant del director
* Marc Shaiman: Lucky Zindberg
* Richard Kind: Periodista
* Jerry Lewis: Convidat
* Adam Goldberg: Eugene Gimbel
* Shadoe Stevens: Fred
* Lowell Ganz: Escriptor

## Referències

* ↑ esadir.cat. El rei del dissabte a la nit. esadir.cat.
* ↑ «Mr Saturday Night». The New York Times.
# El rei i la reina

El Rei i la reina, també coneguda com a Sa Majestat el rei i sa majestat la reina, es una obra escultòrica creada per l'artista Xavier Corberó i Olivella l'any 1988, cedida pel MACBA a la UAB i que està situada davant de la Biblioteca d'Humanitats UAB. Es tracta d'una escultura formada per dos blocs de basalt, la reina té una pinta a la part superior.

## Referències

* ↑ Blanca, Vilà. Los estudios europeos en la UAB: Balance de cuarenta años de experiencia. Una reflexión propositiva. Servei de Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, 2020-09-25, p. 33. ISBN 978-84-490-8939-8.
* ↑ Barcelona, Universitat Autònoma Barcelona. Cultura en Viu. «Patrimoni: obres per visitar». [Consulta: 24 octubre 2018].
# El rei de l'estafa

El rei de l'estafa (títol original: Le Guignolo) és una pel·lícula franco-italiana dirigida per Georges Lautner, estrenada el 1980.Ha estat doblada al català.

## Argument

Alexandre Dupré, lladre recentment alliberat de presó, està encarregat de passar la frontera italiana amb un maletí. Aquest maletí conté un encenedor, del qual ignora que amaga un microfilm. Una horda d'espies estrangers es llança a perseguir-lo per Venècia.

## Repartiment

* Jean-Paul Belmondo: Alexandre Dupré
* Georges Géret: Joseph
* Michel Galabru: Achille Sureau
* Carla Romanelli: Gina
* Von Gretchen Shepard: Caroline l'agent X-22
* Mirella D'Angelo: Sophie / Pamela
* Pierre Vernier: Helmut von Ofenburg
* Paolo Bonacelli: Kamal
* Michel Beaune: Louis Fréchet
* Tony Kendall: Frantz
* Henri Guybet: Machavoine
* Lily Fayol: Mrs Schwartz
* Philippe Castelli: el conserge de l'hotel
* Charles Gérard: Abdel Fahrad
* Anne Goddet: Irène
* Jean-François Calvé: el ministre
* Jean Luisi: un guàrdia de presó
* Enzo Guarini: el comissari
* Aldo Rendine: Urbino Alfonsi
* Michel Berreur: Hussein
* Daniel Breton: Yasser
* Luong Ham Chau: Ohsawah
* Thang-Long: Taramushi

## Referències

* ↑ esadir.cat. El rei de l'estafa. esadir.cat.
* ↑ «Le Guignolo». The New York Times.
# Mas Llorenç (Olivella)

El Mas Llorenç és un edifici d'Olivella (Garraf) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de tipologia popular, que és compost de diferents blocs tot combinant les teulades a una i dues vessants. El cos més gran consta de planta baixa, pis i golfes. Les obertures són de forma quadrada per les finestres i d'arc de mig punt per la porta. Les finestres tenen la llinda de fusta, i els muntants de maó vist o de pedra.

## Referències

* ↑ «Mas Llorenç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Mas Lloretó

El Mas Lloretó és una masia ubicada a Copons (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un casal de pedra de planta rectangular i coberta de dos aiguavessos, de planta baixa i dos pisos d'alçada. Al costat de ponent de la casa, hi ha un petit clos amb una arcada d'entrada i alguna construcció auxiliar.

## Història

Havia estat un molí fariner.

## Referències

* 1 2 «Mas Lloretó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
# Mas Llorigó (Vilallonga del Camp)

El Mas Llorigó és una obra de Vilallonga del Camp (Tarragonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El mas Llorigó, situat al camí de mas Cantó, té una estructura quadrangular i un cert aspecte de fortificació, amb els murs arrebossats. Consta de planta baixa, amb porta allindada de grosses proporcions, pis i golfes. Davant de la masia, que està orientada a ponent, hi ha l'era. La construcció és força austera, només destaca des del punt de vista ornamental la decoració de motllures que emmarca les finestres i divideix els diferents pisos de la masia.

## Referències

* ↑ «Mas Llorigó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].

## Enllaços externs

* «Mas Llorigó». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Eardwulf

* Per a altres significats, vegeu «Eardwulf de Northúmbria».
Eardwulf va ser rei de Kent entre l'any 747 i el 765, primer ho va ser conjuntament amb el seu oncle Æthelbert II fins que aquest va morir el 762. En aquesta època Kent va ser un regne controlat per Mèrcia, encara que ell va conservar el títol reial.
Se'n conserven dues cartes de donacions amb el seu nom. Una està sense datar, però identifica el seu pare, Eadberth I, l'altra té una data que és incompatible amb la llista de testimonis que hi signen, ja que està datada en l'any 762 i signada pel rei Æthelbert II i per l'arquebisbe Cuðbert, que havia mort l'any 760.

## Referències

* ↑ Kirby, p. 112.
* ↑ Godden i Keynes, 2009, p. 199.
* ↑ «Scriptum 31». Anglo-Saxons.net. [Consulta: 18 juny 2017].
* ↑ «Scriptum 30». Anglo-Saxons.net. [Consulta: 18 juny 2017].

## Bibliografia

* Godden, Malcolm; Keynes, Simon. Anglo-Saxon England. Cambridge University Press, 2009.
* Kelly, S E. Anglo-Saxon Charters, 4. Oxford: British Academy, 1995.
* Kirby, D.P.. The Earliest English Kings. Londres: Psichology Press, 2000. ISBN 0-415-09086-5.
* Sawyer. Anglo-Saxon Charters, 2. Oxford: British Academy, 1968.
* Sherley-Price, Leo; Latham, R.E.. Ecclesiastical History of the English People (Beda). Londres: Penguin, 1991. ISBN 0-14-044565-X.
* Yorke, Barbara. Kings and Kingdoms in Early Anglo-Saxon England. Seaby, 1990. ISBN 1-85264-027-8.
# Mayesville

Mayesville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.001 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mayesville tenia 1.001 habitants, 331 habitatges i 246 famílies. La densitat de població era de 375,2 habitants/km².
Dels 331 habitatges en un 35,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,9% hi vivien parelles casades, en un 31,4% dones solteres, i en un 25,4% no eren unitats familiars. En el 22,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,6.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,6% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.852 $ i la renda mediana per família de 27.321 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.964 $ mentre que les dones 20.313 $. La renda per capita de la població era de 10.738 $. Entorn del 29,6% de les famílies i el 36,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mayesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mayesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mas del camí del cementiri de la Sénia

Mas del camí del cementiri de la Sénia és una obra de la Sénia (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció aïllada utilitzada en el seu temps com a habitatge. Construcció quadrangular amb un cos adossat de tipus auxiliar. La casa consta de planta i dos pisos, encara que el 2n es troba parcialment enderrocat. La façana i els dos cossos laterals estaven arrebossats, ara molt deteriorats en el parament. A la façana les obertures són allindades amb emmarcament ressaltat. Destaca el fet que el 3r. nivell té un acabament exterior a base d'una ziga-zaga que conforma una sèrie de perfils de teuladetes a doble vessant, totes amb un ull de bou circular al mig. El cos lateral ha perdut la teulada a un vessant. És de construcció pobra i està molt deteriorat.

## Referències

* ↑ «Mas del camí del cementiri de la Sénia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].
# El Clascar

«El Clascar» té aquests significats:
# El Alba Leridana

El Alba Leridana fou el primer periòdic publicat a la ciutat de Lleida. Va néixer el 1859 i es deixà d'editar el 1870. Defensava els interessos locals de l'època i és considerat l'iniciador de la Renaixença catalana a la regió de Ponent, ja que els principals personatges del moviment hi escrivien les seves reflexions. No obstant això, el periòdic era en castellà. Altres mitjans van seguir-lo: Aquí estoy (1859-1970), El Cronicón Ilerdense (1875) i la Revista de Lérida (1876).

## Referències

* 1 2 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; p. 19, ISBN 84-297-3521-6
# Diàspora jueva

La diàspora jueva (en hebreu Galut גלות; en ídix Golus, exili) es refereix a la dispersió dels jueus arreu el món. Originalment es va utilitzar per a referir-se a l'exili dels jueus del Regne de Judà el 586 aC a Babilònia, i després per l'exili provocat per la destrucció de Jerusalem pels romans el 135 dC El terme, però, també es refereix als moviments històrics de la població jueva dispersa, i el seu desenvolupament cultural a les nacions on es van establir. En aquest sentit la fi de la diàspora està representada per la creació de l'estat d'Israel el 1948. La diàspora jueva ha estat una de les principals fonts de creixement i empoderament d'Israel.
A més de representar històricament l'exili del poble, la diàspora està relacionada amb la religió jueva. Primerament es veu com a càstig de Déu pels pecats d'idolatria comesos abans de la captivitat babilònica. També, la Tanakh conté nombroses profecies sobre el retorn del poble a la Terra Promesa dels "confinis de la Terra". D'acord amb algunes profecies de la Tanakh, el retorn anuncia l'arribada del messies. Per això, el concepte de la diàspora, des del seu començament, la seva relació amb un territori físic, i la seva fi, amb el retorn del poble, està lligat a la religió jueva.
El terme "diàspora", en un sentit menys estricte, també es fa servir per a referir-se a la dispersió de qualsevol grup religiós o ètnic fora del seu lloc originari, com en el cas dels gitanos. Des de determinats sectors sionistes, es produeix un fenomen de negacionisme de la diàspora jueva.

## Vegeu també

* Golah

## Referències

* ↑ Escuela Diplomática (España) «El Judaísmo: Contribuciones y presencia en el mundo contemporáneo». Cuadernos de la Escuela Diplomática, 51, 2014, pàg. 371. Arxivat de l'original el 2020-11-28 [Consulta: 18 gener 2018].
# El retorn de la primavera

El retorn de la primavera (en francès Le Printemps) és un quadre del pintor academicista francès William-Adolphe Bouguereau, que fou realitzat l'any 1886. Pintat a l'oli, fa 201 cm per 117 cm, i actualment es troba en exhibició al Museu d'Art Joslyn a Omaha, Nebraska. La pintura va arribar a Omaha poc després que fos adquirida per George W. Lininger. Lininger fou un col·leccionista d'art i galerista privat, que sovint obria la seva galeria al públic gratuïtament.

## Descripció de l'obra

La figura central del quadre és una nimfa, que està envoltada per nou àngels en un entorn que representa a l'inici de la primavera. Els àngels semblen estar despertant, això es nota en els tres àngels a la zona inferior del quadre, mentre que els tres àngels a la zona central semblen estar escapant o ignorant la situació, i tres àngels més són atrets per la nimfa i li recullen el cabell mentre un altre la mira fixament. La nimfa sembla que de primera impressió es veu sorpresa doncs recull els braços per damunt els seus pits, però després passa a ser part de la situació, com ho reflecteix en la seva mirada.

## Curiositats

El 1890 i el 1976 la pintura va ser agredida físicament a causa de la nuesa obertament sensual que mostra, tot i que cap de les dues vegades va patir danys greus.
Una rèplica de la pintura va aparèixer a l'escena del saló de ball a la casa Beaufort en la pel·lícula de 1993 L'edat de la innocència (tot i que la pel·lícula passa els 1870, anys abans que el quadre fos creat).

## Referències

* 1 2 «Lininger Gallery a Dream Come True». The Omaha World-Herald Newspaper, Omaha, NE, 04-03-1927, p. 8. «George W. Lininger, Whose Widow Died Thursday, Had Ambition to Stimulate Art in West - Gallery Opened in 1888»
* 1 2 Museu d'Art Joslyn. «Le Printemps - William-Adolphe Bouguereau» (en anglès). [Consulta: 15 agost 2011].
* ↑ Schmidt, Leigh Eric. Heaven's Bride: The Unprintable Life of Ida C. Craddock, American Mystic, Scholar, Sexologist, Martyr, and Madwoman. Basic Books, 2010, p. 258
* ↑ artrenewal.org. «William Adolphe Bouguereau (William Bouguereau) (1825-1905) - Le Printemps» (en anglès). [Consulta: 22 agost 2011].

## Enllaços externs

* «William-Adolphe Bouguereau al Web Museum» (en anglès).
* Le Printemps al Joslyn Art Museum
* The Return of Spring Hanging a la Lininger Gallery
# El retorn de la pesca: remolcant el vaixell

El retorn de la pesca: remolcant el vaixell és un oli sobre llenç del pintor valencià Joaquim Sorolla i Bastida en 1894. De grans dimensions (265 × 403,5cm) està exposat al Museu d'Orsay des de 1977. La pintura representa el retorn d'un vaixell de pesca de vela llatina. Dos bous arrosseguen el bot a una platja envoltada de pescadors.

## Història

La pintura va ser adquirida per l'Estat francès en 1895 per 6.000 francs. Es va exposar successivament al Museu de Luxemburg, al Museu del Louvre (1922), al Museu Nacional d'Art Modern (França) (1946) fins a 1977, quan va ser atribuït al Louvre i de llavors ençà s'ha exposat al Museu d'Orsay.

## Descripció

L'escena té lloc al costat del mar, al cap d'un vaixell de pesca a la platja El Cabañal, València. En el centre de la composició, dos bous en primer pla dibuixen un vaixell, al fons. La vela que està inflada pel vent i sembla ajudar-los. A l'esquerra, en primer pla, un pescador està esperant amb una taula, probablement on es posarà el vaixell quan arribi el moment. Un altre mariner seu al coll d'un dels bous que sembla guiar. Al fons, entre les ombres, un altre mariner mira al vaixell. Finalment, també al fons, a la llum un últim pescador al vaixell ajusta una escolta per que el vent faciliti la maniobra. El conjunt té lloc al costat del mar. Si no veiem sorra, l'espectador sembla estar a la platja i és ignorat per tots els actors d'aquesta escena.
Tota la composició es destaca sobre fons blaus (mar a baix, cel a dalt]). La vela ocupa la meitat de l'espai compartit per una diagonal. Sorolla treu ràfegues de llum de les ombres fosques causades per l'ombra de la vela. L'escena sembla inspirada en una fotografia, atrapada al lloc, cap dels actors observaria el fotògraf.

## Recepció

La pintura va ser un gran èxit entre els habitants de la ciutat seduïts per «el seu ambient mediterrani [...] treball manual i vivacitat». El pintor va rebre la distinció més alta atorgada a l'exposició, i la pintura va ser comprada pel Musée du Luxembourg.

## Referències

* ↑ «le Retour de la pêche : halage de la barque.» (en francès). Musée d'Oray, notice de l'oeuvre.
* 1 2 3 Dossier pédagogique, p. 7.

## Enllaços externs

* «=Dossier pédagogique de l'exposition Sorolla. Sorolla, un peintre espagnol à París» (en francès). Giverny: Musée des impressionismes.
# María Visitación Miguélez Castrillo

Maria Visitación Miguélez Castrillo (Santibáñez de la Isla, Província de Lleó, 23 d'abril de 1965) és una política que ha presidit el partit polític Unió del Poble Lleonès.
Ha estudiat Dret, Comptabilitat i Gestió d'Empreses a la Universitat de Lleó.

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 658. ISBN 84-930048-0-4.
# Matthäus Fischer

Matthäus Fischer (Ried, Zusmarshausen (a Oberdonaukreis), 26 de novembre de 1763 - 1840) fou un organista i compositor alemany.
Després de ser nen cantor i estudiar a Augsburg, el 30 març de 1789 va ser ordenat sacerdot. El 1810 fou organista a la cort de Maximilià I Josep de Baviera. Va compondre música religiosa i òperes.
El 3 de setembre va estrenar al St. Salvator Theater d'Augsburg (Baviera) el singspiel König Saul, en dos actes i amb llibret del mateix compositor.

## Referències

* ↑ «Biografia». Bayerische StaatsBibliothek.
* ↑ «Dades a amadeusonline.net». Arxivat de l'original el 2012-06-04. [Consulta: 2 agost 2013].