OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frank Lovejoy

Frank Lovejoy (28 de març del 1912, Nova York - 2 d'octubre del 1962) fou un actor cinematogràfic estatunidenc dels anys '40 i '50, que interpretà habitualment papers secundaris. Abans de fer-se actor de cinema, Lovejoy fou un exitós narrador radiofònic i actor teatral. Lovejoy va ser actor de veu a la sèrie radiofònica dels anys '30 anomenada Gangbusters, interpretà el personatge principal del programa de ràdio dels anys '40 Blue Beetle, i participà en la sèrie radiofònica dels '50 Nightbeat.
Al cinema Lovejoy va ser efectiu interpretant personatges ordinaris en situacions extraordinàries. Lovejoy també actuà en moltes pel·lícules sobre la Segona Guerra Mundial. És de destacar el film del 1952 Retreat Hell, en què es descrivia l'enretirada de l'exèrcit estatunidenc a la Batalla de la Reserva de Chosin durant la Guerra de Corea. Fou dirigida per Joseph H. Lewis.
Lovejoy va estar casat amb l'actriu Joan Banks, amb qui va tenir un fill i una filla. Anteriorment havia estat casat amb Frances Williams. Va morir a causa d'un atac de cor a Nova York el 1962.

## Filmografia

Cinema :
| Any | Pel·lícula | Paper | Notes |
| 1949 | Black Bart | Mark Lorimer | |
| 1949 | Home of the Brave | Sergent Mingo | |
| 1950 | In a Lonely Place | Detective Sergeant Brub Nicolai | |
| 1950 | Try and Get Me! | Howard Tyler | també titulada The Sound of Fury |
| 1951 | I Was a Communist for the FBI | Matt Cvetic | |
| 1951 | Force of Arms | Major Blackford | |
| 1952 | Retreat, Hell! | Tinent Coronel Steve L. Corbett | |
| 1953 | House of Wax | Tinent Thomas "Tom" Brennan | |
| 1953 | The Hitch-Hiker | Gilbert Bowen | |
| 1955 | The Americano | Bento Hermany | |
| 1955 | Strategic Air Command | General Ennis C. Hawkes | |
| 1954 | Beachhead | Sergent Fletcher | |
| 1954 | La càrrega dels genets indis (The Charge at Feather River) | |
| 1956 | Julie | Detectiu Tinent Pringle | |
| 1958 | Cole Younger, Gunfighter | Cole Younger | |
| Television ||||
| Any | Títol | Paper | Notes |
| 1957-58 | Meet McGraw | McGraw | |
| Radio ||||
| Any | Títol | Paper |
| 1952 | Gang Busters | — | |
| 1950-52 | Nightbeat | — | |
| 1948 | Blue Beetle | — | |
# 1440p

1440p (també coneguda com a Quad HD, Wide Quad HD o 2K) és una resolució no estàndard de 2560 × 1440; això representa 3.686.400 píxels, que és quatre vegades la resolució 720p (1280 × 720 = 921.600). Suposa una resolució a mig camí entre d'altres dues resolucions populars com són el FHD i el UHD (de 1080p i 2160p respectivament).
A la tardor de 2006, Chi Mei Corporation, un fabricant d'electrodomèstics, va anunciar un televisor 1440p amb una pantalla de 47 polzades LCD per ser llançat el segon trimestre de 2007.
L'any 2015 el QHD s'estableix com una resolució habitual entre els telèfons mòbils d'alta gamma.

## Referències

* ↑ «1440p Video Resolution» (en anglès). [Consulta: 21 desembre 2018].
* ↑ «What is 1440p? (with pictures)» (en anglès). [Consulta: 28 maig 2019].
# 1441
## Naixements

Països Catalans
Resta del món

## Necrològiques

Països Catalans
Resta del món
* 1 d'abril - Santa María la Real de Nieva, Segòvia: Blanca I de Navarra, reina de Navarra (n. 1387).
* 9 de juliol - Brugge: mort del pintor Jan van Eyck.
* 12 de juliol - Japó: Ashikaga Yoshinori, 22è shogun.

## Referències

* ↑ Molinero Rodríguez, Felipe. «Los restos de Blanca de Navarra descansan en la iglesia parroquial» (en castellà). El Norte de Castilla, 13-09-2008. [Consulta: 14 febrer 2021].
# Gastronomia d'Alemanya

La gastronomia d'Alemanya és el conjunt de gastronomies tradicionals dels poble alemany.
Es tracta d'una juxtaposició de cuines regionals que arriben a variar molt entre elles, segons la influència de la geografia, el clima, la història i la cultura de cada lloc. Així: la cuina del sud de Bavària i Suàbia és força diferent de la del nord d'Alemanya i comparteix plats i estils amb la cuina suïssa i l'austríaca; la cuina de l'oest del país té una influència de la cuina francesa. A altres zones tenen més punts en comú amb altres cuines veïnes, inclosa la neerlandesa i l'escandinava al nord, la d'Europa oriental a l'est, etc.

## Uns ingredients i plats típics

* La botifarra de porc en centenars de variants
* El pa i els petits pans alemanys, i les seves més de tres-cents variants, proposat com a patrimoni de la humanitat
* La col, la colrave, col verda, col blanca, xucrut i les altres varietats de brassica: utilitzades fresques en amanides, farcides, en sopes, estofades…
* L'espàrrec blanc
* Matjes: arengs joves llegeurment salats, també molt populars als Països Baixos
* Bratkartoffeln: patates fregides amb ceba i cansalada
* El döner, el menjar ràpid més popular, importat per la comunitat turca
* El Federweisser, un vi jove, dolç amb graduació alcohòlica baixa.

## Vegeu també

* Llista de formatges alemanys

## Referències

* 1 2 Fernández, febrer 2015, p. 81.
* ↑ Deutsche Brotkultur (en català: Cultura del pa a Alemanya)

## Bibliografia

* Fernández, Montse (dir.) «Alemania, sabor y potencia». Cocina vegetariana, 56, 01-02-2015, pàg. 80-87.
# Franz Rosenzweig

Franz Rosenzweig (25 de desembre de 1886, Kassel - 10 de desembre de 1929, Frankfurt del Main) fou un filòsof i teòleg alemany, un dels més importants del segle xx. Influí en pensadors importants com Walter Benjamin i Emmanuel Lévinas, entre d'altres. Col·laborà amb Martin Buber en la traducció de la Torà de l'hebreu a l'alemany.
Nasqué al si d'una família jueva assimilada, heretera de l'emancipació i del judaisme liberal, que cercava integrar-se en el món modern burgès. Els seus pares eren Georg Rosenzweig i Adele Alsberg. Malgrat que no estaven disposats a abandonar la religió de llurs pares, les qüestions religioses no jugaven un paper important en les seves vides. Els Rosenzweig assistien només a les festes importants a la gran sinagoga de la comunitat liberal a Kassel i tenien compromisos amb les institucions d'ajuda comunitària jueves.
Només pel seu besoncle Abraham Rosenzweig, el jove Franz fou guiat en els modes de la vida tradicional jueva i en l'aprenentatge de l'hebreu.
Per demanda del seu pare estudià medecina a partir del 1905 a Göttingen, Friburg i Múnic. D'aquesta època guarda la seva estreta amistat amb el seu cosí Rudolf Ehrenberg i amb Victor von Weizsäcker. Després d'acabar els estudis el 1907 fixà el seu interès per la història de la ciència i la filosofia, estudis que realitzà a Berlín i a Friburg. El 1912 obtingué un doctorat amb una tesi sobre Hegel i l'Estat de Friburg.
La seva participació en la Primera Guerra Mundial confirmà les seves reserves respecte de la filosofia de Hegel, que justificava la mort dels individus en nom de causes superiors i el portà a trencar de manera definitiva amb l'idealisme. La seva opció pel judaisme fou poc temps abans, el 1913. Mentre pensava en convertir-se al cristianisme visità gairebé per casualitat una petita sinagoga a Berlín pel Yom Kippur. Tenia la intenció d'apropar-se a les tradicions dels seus avantpassats. En finalitzar el servei religiós estava convençut que desitjava dedicar la resta de la seva vida a l'estudi i a l'ensenyament del judaisme. Per això romangué a Berlín sota la influència del filòsof Hermann Cohen, exponent del judaisme liberal.
# Fàbrica de l'Iglésies

La Fàbrica de l'Iglésies és una obra d'Osor (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La fàbrica exercia les tasques de serradora.

## Descripció

Les restes vivents de la fàbrica de l'Iglésies es concreten físicament en tres parts: en primer lloc tenim la gran nau de planta rectangular de pedra amb una porta d'arc de mig punt molt alta de maó i tot un seguit de contraforts, també de maó, a les parets laterals. La nau en origen estava coberta amb una teulada a dues aigües de vessants a laterals, la qual ha desaparegut totalment, igual que part de les parets. Tanmateix tot i la desaparició de la pràctica totalitat de la nau, la simple silueta i planta d'aquesta, permet entreveure que es tractava d'una nau d'unes dimensions importants i considerables.
En segon lloc, a l'esquerra de la nau rectangular i exempta, hi ha una gran xemeneia quadrangular, que té com a matèria primera el maó. Al marge de la pèrdua o esfondrament de la part superior o coronament de la xemeneia, la resta es conserva pràcticament intacta i bastant ben conservada. El tercer element en discòrdia, el qual es troba a tocar del proper torrent de la Grevolosa, són les restes de canalitzacions d'aigua emprades per la mateixa fàbrica (antiga serradora).
Després d'aquesta descripció es fa evident que l'estat de conservació de la fàbrica de l'Iglésies és extremadament preocupant, ja que es troba totalment immersa en procés d'esfondrament i enderrocament, i només és qüestió de temps que les restes vivents es vinguin a baix al mig de l'espès bosc.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Fàbrica de l'Iglésies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Fàbrica de la Sansa

La fàbrica de la Sansa és un edifici de Santa Bàrbara (Montsià) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El recinte és envoltat per un mur de maçoneria emblanquinat, amb petits merlets cada pocs metres i entrada per la carretera de Tortosa i per un camí secundari a mà esquerra. A l'interior es destaca l'antiga xemeneia de la fàbrica realitzada amb totxo, amb una base quadrada que s'enlaira circular i que es fa estreta amb l'alçada. La boca de la xemeneia té un coll engrossit com a protecció. També s'observen una sèrie d'anells de ferro per tal que no caigui, ja que s'hi veuen diverses esquerdes.
Els edificis estan situats als costats i darrere la xemeneia.
Al davant hi ha un edifici de planta rectangular amb dos pisos, a la planta baixa, amb porta central, s'hi accedeix per unes escales amb barana de ferro i treball de forja. El primer pis té finestres quadrades. La teulada és a dues vessants. Aquest edifici servia d'oficines i actualment una part està aprofitada per a indústria.
Transversal a aquest hi ha un edifici de planta rectangular, amb galeria coberta al primer pis, oberta al pati per mitjà d'arcades de mig punt.
Resta un altre edifici, també de planta rectangular i teulada a doble vessant, molt malmès per les obres de reaprofitament.

## Història

Els primers religiosos que ocuparen aquestes terres pertanyien a les ordes de la Mercè, trinitaris i Dominics del Rosari. Els mercedaris ocupaven a l'Hostal dels Frares una extensa finca, propietat del convent de Santa Caterina de Tortosa. Al lloc on és avui la fàbrica, els frares tenien dues premses amb les corresponents moles. La finca fou comprada degut a la desamortització el 24 de desembre de 1842 per un tal Benet Vicente, de Madrid. La finca tenia 69 jornals.
A principis de segle xx, uns industrials reusencs, entre ells Jaume Olivé, la compraren a Jenar Bertoli per muntar-hi una fàbrica. El 1920 apareix com a amo Josep Maria Domingo. A l'època de la Guerra fou col·lectivitzada pels treballadors. L'any 1938 la fàbrica retorna al seu amo, J. Mª Domingo, que la va vendre a Baranger germans, fabricants de sabó de Barcelona, que la feren funcionar amb el nom de "Aceitera Ibérica, S. A.". Després la comprà el Sr. Homedes de Tortosa, que la tancà.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Fàbrica de la Sansa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Fàbrica de la Sansa». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Johann Heinrich Voß

Johann Heinrich Voß (20 de febrer del 1751, Sommersdorf - 29 de març del 1826, Heidelberg) fou un poeta i traductor alemany.

## Biografia

Voß va néixer a Sommerstorf, a Mecklenburg-Strelitz, fill d'un pagès. Després d'acudir al Gymnasium (institut) de Neubrandenburg des del 1766 fins al 1769, es veié obligat a acceptar una tutoria privada per guanyar diners que li permetrien estudiar en una universitat. Per invitació de Heinrich Christian Boie, l'atenció del qual va atraure amb poemes que envià al Göttinger Musenalmanach, va marxar a Göttingen el 1772. Hi estudià filologia i es convertí en un dels esperits líders del famós Hain o Dichterbund.
El 1775 Boie li donà de nou el càrrec d'editor al Musenalmanach, que continuà durant diversos anys. Es casà amb la germana de Boie, Ernestine, el 1777, i el 1778 fou nomenat rector de l'escola d'Otterndorf.
El 1782 Voß acceptà el càrrec de rector del Gymnasium a Eutin, on va romandre fins al 1802. Es retirà aquell any amb una pensió de 600 tàlers, s'instal·là a Jena i el 1805, tot i que Goethe s'esforçà a persuadir-lo perquè s'hi quedés, acceptà el càrrec de professor a Heidelberg. S'hi dedicà, amb un sou considerable, totalment a les seves tasques literàries: traduccions i investigacions.
Voß era un home de caràcter vigorós i notablement independent. Des del 1785 fins al 1795 publicà en dos volums una col·lecció de poemes originals, als quals després hi feu molts afegits. El més famós, potser, és el poema idíl·lic Luise (1795), en el qual cercava, amb gran èxit, aplicar l'estil i els mètodes de la poesia clàssica a l'expressió del sentiment i pensament alemanys moderns.

## Obres

Al seu Mythologische Briefe (dos volums, 1794), en el qual atacava les idees de Christian Gottlob Heine, al seu Antisymbolik (dos volums, 1824-1826), escrit en oposició a Georg Friedrich Creuzer, i en altres escrits, Voß feu importants contribucions a l'estudi de la mitologia. També fou un destacat advocat en pro del dret al lliure judici en religió, i en l'època en què alguns membres de l'escola romàntica es convertien al catolicisme, produí una forta impressió per un article poderós, a Sophronizon, sobre la repudiació del seu amic Friedrich von Stolberg del protestantisme (1819).
El seu lloc a la literatura alemanya, però, es deu sobretot a les seves traduccions. No només transmeten una sòlida erudició, sinó també una rigorosa maestria de les lleis de la dicció i el ritme alemanys. Les seves traduccions més famoses són les d'Homer. La millor, potser, és la de L'Odissea, tal com originalment la publicà el 1781. També traduí Hesíode, Teòcrit, Bió, Moscos, Virgili, Horaci, Tibul, Properci i altres poetes clàssics, i preparà una edició crítica de Tibul. Del 1818 al 1829 fou publicat, en nou volums, una traducció de les obres de William Shakespeare, que Voß completà amb l'ajut dels seus fills Heinrich i Abraham.
# János Dudás

János Dudás (13 de febrer de 1911 - 1979) fou un futbolista hongarès de la dècada de 1930.
Fou internacional amb Hongria, amb la qual disputà els Mundials de 1934 i 1938. Pel que fa a clubs, destacà al MTK Budapest FC.

## Referències

* ↑ 1934 FIFA World Cup Italy Arxivat 2011-10-13 a Wayback Machine.
* ↑ «FIFA perfil». Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 21 maig 2017].
# Naumburg

* Per a altres significats, vegeu «Naumburg (desambiguació)».
Naumburg és una ciutat d'Alemanya, situada a l'estat de Saxònia-Anhalt a la vora del riu Saale, entre les ciutats Halle (Saale) i Jena. És la capital (Kreisstadt) del districte Burgenlandkreis.

## Fills il·lustres

* Johann Theile (1646-1724) compositor i mestre de capella.
* Elias Ammerbach (1530-1597) compositor, arranjador i organista.
* Johann Georg Graevius (1632-1703), erudit i crític.

## Ciutats agermanades

Naumburg és agermanada amb:
* Aquisgrà (Rin del Nord-Westfàlia).

## Vegeu també

* Nietzsche-Haus

## Enllaços externs

* Web oficial de la ciutat (en alemany)
# Hiva Oa

Hiva Oa (en marquesà del sud Hiva’oa) és una illa de les Marqueses, a la Polinèsia Francesa. És la més gran del grup sud de l'arxipèlag.

## Geografia

El nom Hiva Oa en marquesà significa «la llarga cresta». L'illa és muntanyosa i allargada, amb 40 km de llarg i 10 km d'ample, i 320 km² de superfície total.
La comuna d'Hiva Oa té una població de 1.986 habitants al cens del 2007. Està formada per dues comunes associades: Atuona amb 1.635 habitant i l'illa deshabitada de Moho Tani, i Puamau amb 351 habitants i l'illa deshabitada de Fatu Huku. La capital és Atuona situada al sud de l'illa al peu del mont Tematiu de 1.276 m d'altitud.

## Història

Existeixen nombroses restes arqueològiques que fan pensar que l'illa era densament poblada en l'època preeuropea. Hiva Oa va ser descoberta per Álvaro de Mendaña y Neira, el 1595, que l'anomenà Dominica en honor de Sant Domènec. Fins al segle xix va ser poc freqüentada pels navegants degut a la població bel·ligerant i agressiva. Finalment l'illa va ser pacificada pel francès Dupetit-Thouars en els anys 1880. El pintor Paul Gauguin hi va morir el 1903 després de passar-hi els últims anys fugint de l'ambient colonial de Tahití. Entre 1904 i 1940 Atuona va ser la seu de l'administració francesa de les Marqueses, i seu del bisbat entre 1893 i 1961. També va ser el lloc on es va retirar el cantant belga Jacques Brel, que hi va morir el 1978. Atuona disposa d'un museu dedicat a Gauguin amb còpies de les seves obres, la reconstrucció de la seva casa i una reproducció de l'escultura de bronze Oviri. El cementiri del Calvari, on són enterrats Gauguin i Brel, s'ha convertit en un lloc de pelegrinatge turístic.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1984-2008 | Guy Rauzy | |
| 2008- | Teiiheiataata Etienne Tehaamoana | |
# Beckerich

Beckerich (luxemburguès Biekerech) és una municipi i petita ciutat a l'oest de Luxemburg, al cantó de Redange. Està molt a prop de la frontera belga. Limita amb Ell, Redange, Useldange, Saeul (cantó de Redange), Hobscheid (cantó de Capellen) i Arlon i Attert (província de Luxemburg).
El 2005, la vila de Beckerich, que és la seu del municipi, tenia 635 habitants. Altres nuclis són Ielwen, Huewel, Näerden, Hitten, Liewel, Uewerpallen i Schweech.
El primer esment escrit data del 1235. El nom significa «església de Betto». Durant l'antic règim depenia del l'abadia de monges cistercenques de Badebuerg (avui conegut amb el nom francitzat de Clairefontaine, un nucli de la ciutat d'Arel, avui a Bèlgica).

## Referències

* ↑ Dénombrement communal 2019: Résultats du questionnaire de la commune de Beckerich (pdf) (en francès). Letzebüerg: Statec, desembre 2020, p. 44. Arxivat 2021-09-14 a Wayback Machine.
* ↑ «L’histoire de Beckerich» (en francès). Ajuntament de Biekerech, s.d. [Consulta: 14 setembre 2021].

## Bibliografia

* Bosseler, Nic. Die Gemeinde Beckerich: Eine Reise durch die Zeit. (Beckerich, Huettingen und Levelingen) (en alemany). Rapidpress, 1996, p. 496.
# Beck

* Per a altres significats, vegeu «Beck (desambiguació)».
Beck Hansen (nom real Bek David Campbell, Los Angeles, Califòrnia, Estats Units, 8 de juliol de 1970) és un cantant i compositor dels Estats Units, conegut pel nom artístic de Beck. Amb la seva fusió d'estils musicals, lletres iròniques i arranjaments postmoderns amb caixes de ritmes, samplers, instruments en directe i efectes de so, Beck ha estat definit per la crítica i el públic durant la seva carrera com un dels artistes de rock alternatiu més personals.

## Discografia
### Àlbums

* Golden Feelings (1992)
* Mellow gold (1994)
* Stereopathetic soulmanure (1994)
* One Foot in the Grave (1994)
* A Western Harvest Field by Moonlight (1995)
* Odelay (1996)
* Mutations (1998):
* Midnite Vultures (1999)
* Sea Change (2002)
* Guero (2005)
* Guerolito (2005)
* The information (2006)
* Modern guilt (2008)
* Morning phase (2014)
* Colors (2017)
* Hyperspace (2019)

### Recopilacions

* Beck.com B-sides (2001)
* Stray blues: a collection of B-sides (2001, només editat al Japó)

### Senzills

* Deadweight, de la pel·lícula A life less ordinary (1998)

### Vídeos i DVDs

* Southlander (2003)
* Free Tibet (VHS: 1999 – DVD: 2000)
* Condo painting (2000)

## Guardons
### Premis

* 1997: Grammy al millor àlbum de música alternativa
* 2000: Grammy al millor àlbum de música alternativa
* 2019: Grammy al millor àlbum de música alternativa

### Nominiacions

* 2001: Grammy al millor àlbum de música alternativa
* 2003: Grammy al millor àlbum de música alternativa
* 2006: Grammy al millor àlbum de música alternativa

## Referències

* ↑ «Silvertone Model: 1449». Vintage Silverstones. [Consulta: 25 abril 2008].

## Enllaços externs

* Beck - Lloc web oficial
# Berdeniella calabricana

Berdeniella calabricana és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Itàlia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Berdeniella bucegica

Berdeniella bucegica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Romania.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Berdeniella bistricana

Berdeniella bistricana és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids presents als territoris de l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zur Situation der Gattung Berdeniella (Vaillant, 1976) in Europa (alemany)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Interrupció entre processadors

En informàtica, una interrupció entre processadors (IPI), també coneguda com a toc d'espatlla, és un tipus especial d'interrupció mitjançant la qual un processador pot interrompre un altre processador en un sistema multiprocessador si el processador que interromp requereix l'acció de l'altre processador. Les accions que es poden sol·licitar inclouen:
* buidatges de memòria cau d'unitats de gestió de memòria, com ara les memòries intermèdies de traducció, en altres processadors quan un processador canvia els mapes de memòria;
* s'atura quan el sistema està sent tancat per un processador.
* Notifiqueu a un processador que hi ha treball de prioritat més alta disponible.
* Notificar a un processador el treball que no es pot fer en tots els processadors a causa, per exemple,
** accés asimètric als canals d'E/S
** característiques especials d'alguns processadors

## Mecanisme

L'opció M65MP d'OS/360 utilitzava la funció de control directe de l'S/360 per generar una interrupció en un altre processador; a S/370 i els seus successors, inclòs z/Architecture, la instrucció SIGNAL PROCESSOR proporciona una interfície més formalitzada. La documentació d'alguns sistemes operatius d'IBM es refereix a això com un toc d'espatlla.
En ordinadors compatibles amb IBM PC que utilitzen el controlador d'interrupció programable avançat (APIC), la senyalització IPI sovint es realitza mitjançant l'APIC. Quan una CPU vol enviar una interrupció a una altra CPU, emmagatzema el vector d'interrupció i l'identificador de l'APIC local de l'objectiu al registre d'ordres d'interrupció (ICR) del seu propi APIC local. A continuació, s'envia un missatge a través del bus APIC a l'APIC local de l'objectiu, que emet una interrupció corresponent a la seva pròpia CPU.

## Exemples

En un sistema multiprocessador amb Microsoft Windows, un processador pot interrompre un altre processador pels motius següents, a més dels que s'indiquen més amunt:
* posar en cua una interrupció DISPATCH_LEVEL per programar un fil concret per a l'execució;
* punt d'interrupció del depurador del nucli.
Els IPIs reben un IRQL de 29.

## Referències

* ↑ «Inter processor interrupts and message buffers · Wiki · Projects / SoC Course with Reference Designs» (en anglès), 22-06-2020. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «riscv-aclint/riscv-aclint.adoc at main · riscv/riscv-aclint» (en anglès). [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «Inter processor interrupts on a particular core» (en anglès). [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ Matt. «Understanding IRQL» (en anglès), 28-04-2002. Arxivat de l'original el 2019-10-14. [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ «Inter-Processor Call (IPC) - ESP32 - — ESP-IDF Programming Guide latest documentation» (en anglès). [Consulta: 3 desembre 2023].