OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Michigan City

* Aquest article tracta sobre la població d'Indiana. Vegeu-ne altres significats a «Michigan City (Dakota del Nord)».
Michigan City és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 32.900 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Michigan City tenia 32.900 habitants, 12.550 habitatges, i 7.906 famílies. La densitat de població era de 648,1 habitants/km².
Dels 12.550 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40% hi vivien parelles casades, en un 18,1% dones solteres, i en un 37% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.732$ i la renda mediana per família de 39.520$. Els homes tenien una renda mediana de 32.194$ mentre que les dones 23.125$. La renda per capita de la població era de 16.995$. Entorn del 10,4% de les famílies i el 13,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Michigan City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Michigan City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ministre (desambiguació)

«Ministre» té aquests significats:
* Un Ministre de Déu és una persona encarregada d'administrar el culte religiós.
* Un Ministre (govern) és un càrrec del Poder Executiu.
Viccionari
# Metastibnita

La metastibnita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom per la seva relació amb l'estibnita.

## Característiques

La metastibnita és un sulfur de fórmula química Sb₂S₃. És un mineral amorf. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la metastibnita pertany a «02.DB: Sulfurs metàl·lics, M:S = 2:3» juntament amb els següents minerals: antimonselita, bismutinita, guanajuatita, pääkkönenita, estibina, ottemannita, suredaïta, bowieïta, kashinita, montbrayita, edgarita, tarkianita i cameronita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les fonts termals de Steamboat, al districte miner de Steamboat Springs, dins el comtat de Washoe (Nevada, Estats Units). Tot i tractar-se d'una espècie gens habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Àfrica i l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Metastibnite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 febrer 2021].
# Metate

El Metate (del náhuatl métlatl ) és el nom que rep a Llatinoamèrica i, en especial, a Mèxic un morter de pedra tallada de forma rectangular. El metate es compon de dos elements, la planxa rectangular per moldre anomenada normalment metate i una altra peça cilíndrica, també de pedra, amb extrems de menor diàmetre per poder agafar amb seguretat conegut com a metlapilli, mà de metate o "fill del metate ", el qual es fa servir contra el metate per moldre els grans o un altre element pressionant entre ambdós per trencar el gra. Pot trobar-se en diferents mides, alguns mesuren pocs centímetres i altres arriben a mesurar més d'un metre de llarg.

## Vegeu també

* Molcajete

## Referències

* ↑ Casares G. Cantón, Raúl; Duch Colell, Juan; Antochiw Kolpa, Michel; Zavala Vallado, Silvio et ál. Yucatán en el tiempo, 1998. ISBN 970 9071 04 1.
# Mohamed Benouza

Mohamed Benouza (en àrab محمد بنوزة) (Algèria, 26 de setembre del 1972), és un àrbitre de futbol algerià. Benouza és àrbitre internacional FIFA des de 2001. Fins ara ha dirigit partits en grans esdeveniments com el Campionat del Món sub-20 2007 o la Copa Àfrica 2008. El febrer del 2010 va ser assignat per arbitrar al Mundial 2010.

## Enllaços externs

* Perfil FIFA al Mundial sub-20 Arxivat 2009-10-06 a Wayback Machine.
# Tucà toco

El tucà toco (Ramphastos toco) és el membre més gran i conegut de la família dels tucans; el seu hàbitat natural és Amèrica del Sud i és una espècie que es troba habitualment en els zoològics de tot el món.

## Descripció

Té un plomatge cridaner amb el cos negre, gola blanca i un anell ocular blau. La característica més destacable és, com sempre, el seu enorme bec groc amb una taca negra, el qual, malgrat semblar pesat, és increïblement lleuger, ja que el seu interior és pràcticament buit. Solen tenir una longitud mitjana de 63 centímetres (25 polzades), dels quals el bec ocupa uns 20 cm (8 polzades) i aconsegueixen un pes superior a 500 grams. Tenen dos dits cap a davant i dos cap enrere, de manera que es poden agarrar millor a les branques. No existeix dimorfisme sexual entre mascles i femelles.
L'esperança de vida del tucà toco és entre 10 i 15 anys.

## Hàbitat

Aquesta espècie es localitza en els boscos humits de l'est de Sud-amèrica: Guayanas, Bolívia, el Paraguai, Brasil (sabana de Tancat) i el nord de l'Argentina (selva de Missions). A diferència d'altres espècies, prefereixen els espais una mica més oberts, com sabanes i zones poc arbrades, a la selva densa.

## Alimentació

El tucà toco s'alimenta principalment de fruita, però ocasionalment també menja insectes, rèptils i ous d'altres aus.

## Reproducció

L'època de cria del tucà toco varia segons la regió, encara que el seu cicle de reproducció és anual. Per niar, busquen cavitats en els arbres que freqüentment solen usar any rere any. Solen posar de 2 a 4 ous, que es desclouen als 16-20 dies.
Les cries neixen nues i cegues. El seu creixement és bastant lent i, inicialment, no s'assemblen a un tucà adult, ja que el seu bec triga diversos mesos a desenvolupar-se completament. Obren els ulls a les 3 setmanes.
# Francoàcies

Les francoàcies (Francoaceae) són una família de plantes angiospermes de l'ordre de les geranials (Geraniales). Són una trentena d'espècies agrupades en sis gèneres que són natives d'Àfrica i Amèrica del Sud.

## Taxonomia

Aquesta família va ser descrita per primer cop l'any 1832 a la revista Annales des sciences naturelles; comprenant la physiologie animale et végétale, l’anatomie comparée des deux règnes, la zoologie, la botanique, la minéralogue et la géologie pel botànic francès Adrien Henri Laurent de Jussieu (1797-1853).

### Gèneres

Dins d'aquesta família es reconeixen els 6 gèneres següents:
* Balbisia Cav.
* Bersama Fresen.
* Francoa Cav.
* Greyia Hook. & Harv.
* Melianthus L.
* Viviania Cav.

## Referències

* 1 2 «Francoaceae» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ Byng et alii., 2016, p. 17.
* ↑ «FRANCOACEAE A. Jussieu» (en anglès). Angiosperm Phylogeny Website, version 14, 01-07-2017. [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ «Francoaceae A.Juss.» (en anglès). International Plant Names Index, The Royal Botanic Gardens, Kew, Harvard University Herbaria & Libraries and Australian National Botanic Gardens. [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ Jussieu, 1832, p. 9-10.

## Bibliografia

* Byng, J. W.; Chase, Mark W.; Christenhusz, M. J. M.; Fay, Michael F.; Judd, W. S.; Mabberley, D. J.; Sennikov, A. N.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 181, n. 1, 01-05-2016. DOI: 10.1111/boj.12385.
* Jussieu, Adrien Henri Laurent «Observations sur quelques plantes du Chili» (en francès i llatí). Annales des sciences naturelles; comprenant la physiologie animale et végétale, l’anatomie comparée des deux règnes, la zoologie, la botanique, la minéralogue et la géologie [París], vol. 25, 1832, pàg. 5-30.
# Gai Papiri Carbó Arvina

Gai Papiri Carbó Arvina (en llatí: Gaius Papirius C. f. Carbo Arvina) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Papíria, i pertanyia a la branca dels Carbó. El sobrenom d'Arvina significava 'greixós'.
Era fill del cònsol Gai Papiri Carbó i seguidor del partit aristocràtic des de jove. Ciceró diu que era l'únic bon ciutadà de tota la família.
Va ser tribú del poble l'any 90 aC (o 91 aC) juntament amb Marc Plauci Silvà, i tots dos van fer aprovar la lex Plautia Papiria, segons la qual un ciutadà d'un estat federat que tingués domicili a Itàlia al temps de l'aprovació de la llei i enviés el seu nom al pretor en 60 dies, tindria dret a la ciutadania romana.
Carbó es va distingir molt com a orador, i encara que segons Ciceró volia parlar amb agudesa, deia que els seus discursos eren sempre pesats i incloïen un alt grau d'autoritat. S'ha conservat un fragment d'un dels seus discursos que va fer mentre era tribú on aprova l'assassinat de Marc Livi Drus l'any 91 aC.
Papiri Carbó va ser assassinat l'any 82 aC a la cúria Hostília pel pretor Brutus Damasip, un dels caps del partit popular.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 611.
# Gai Papiri Cras (cònsol 430 aC)

Gai Papiri Cras (en llatí Caius Papirius Crassus) va ser un magistrat romà del segle v aC. Formava part de la gens Papíria, una família romana d'origen plebeu.
Va ser cònsol l'any 430 aC juntament amb Lucius Iulis Iulus. Per mitjà de mètodes il·legals els cònsols van assabentar-se que els tribuns de la plebs preparaven una llei anomenada aestimatio multarum, i per tal evitar l'augment de popularitat que hauria suposat per als tribuns aquesta llei, ells mateixos la van fer aprovar.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita. IV,30
* ↑ Smit, Willaim (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 882.
# Gai Papiri Carbó (pretor)

Gai Papiri Carbó (en llatí Caius Papirius Carbó) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Papíria, i era de la família dels Carbó.
Va ser nomenat pretor l'any 168 aC i va rebre com a destinació la província de Sardenya. Però sembla que no hi va arribar a anar perquè el senat li va demanar que es quedés a Roma per exercir com a jutge en els casos de disputa entre ciutadans i peregrins (peregrinus).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 610.
# Gai Papiri Masó

Gai Papiri Masó (en llatí Caius Papirius C. F. L. N. Maso) va ser un magistrat romà del segle iii aC. Era l'avi matern d'Escipió Africà el jove, ja que la seva filla Papíria es va casar amb Luci Emili Paul·le el conqueridor de Macedònia. Formava part de la gens Papíria i era de la branca patrícia dels Masó
Va ser elegit cònsol amb Marc Pomponi Mató l'any 231 aC. Va fer la guerra a Còrsega i va sotmetre als corsos, però amb considerables pèrdues, i el senat li va refusar els honors del triomf que va celebrar privadament al Mont Albà. Va ser la primera vegada que això es va fer, i després els generals romans ho repetien sovint quan el senat els denegava algun triomf al que creien que hi tenien dret. Sempre portava corona de murtra en lloc de corona de llorer quan es presentava als jocs del Circ, i Pau Diaca explica que feia això perquè va derrotar els corsos a la plana de la Murtra (Myrtei Campi). Amb el botí obtingut a Còrsega va dedicar un temple.
Va ser també un dels Triumviri coloniae deducendae encarregats de la fundació de les colònies de Placentia i Cremona a la Gàl·lia Cisalpina l'any 218 aC. Asconi li dona el nom de Publi Papiri Masó, però sembla un error.
Era pontífex quan va morir l'any 213 aC. Un personatge amb el mateix nom i que va morir el mateix any es diu que era decemvir sacrorum, i era probablement la mateixa persona.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 970.
# Mirabilita

La mirabilita, també anomenada Sal de Glauber, és un mineral de la classe dels sulfats.

## Característiques

La mirabilita és un sulfat de fórmula química Na₂SO₄·10H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1,5 i 2,5. Es fa servir per a la fabricació de sosa, a la indústria del vidre i per a fer pintures.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mirabilita pertany a «07.CD - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations grans només» juntament amb els següents minerals: matteuccita, lecontita, hidroglauberita, eugsterita, görgeyita, koktaïta, singenita, guix, bassanita, zircosulfat, schieffelinita, montanita i omongwaïta.

## Formació i jaciments

Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta, inclosa l'Antàrtida. Els jaciments més importants es localitzen a Ischl (Hallstatt, Àustria), Egipte i la mar Càspia. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la comuna nord-catalana de Canavelles, a la comarca del Conflent (Pirineus Orientals).

## Referències

* ↑ «Mirabilite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 febrer 2023].
# Mirabella Imbaccari

Mirabella Imbaccari (sicilià Li Maccari) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Catània. L'any 2006 tenia 5.634 habitants. Limita amb els municipis de Caltagirone, Piazza Armerina (EN) i San Michele di Ganzaria.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Vincenzo Marchingiglio | AN |
# Mirabegró

El mirabegró és un medicament utilitzat per tractar la bufeta hiperactiva. Els seus beneficis són similars a altres medicaments antimuscarínics com la solifenacina o la tolterodina. Es pren per via oral. A Espanya està comercialitzat amb el nom de Betmiga.
Els efectes secundaris comuns inclouen tensió arterial alta, mals de cap i infeccions del tracte urinari. Altres efectes secundaris significatius inclouen retenció urinària, freqüència cardíaca irregular i angioedema. Funciona activant el receptor adrenèrgic β$_3$ a la bufeta, donant lloc a la seva relaxació.
El mirabegró és el primer agonista beta-3 disponible clínicament amb aprovació per al seu ús en adults amb bufeta hiperactiva. El mirabegró va ser aprovat per a ús mèdic als Estats Units i a la Unió Europea el 2012.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mirabegron Monograph for Professionals». Drugs.com. American Society of Health-System Pharmacists. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ «[93 Are claims for newer drugs for overactive bladder warranted?]». Therapeutics Initiative, 22-04-2015. [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2024.
* 1 2 British national formulary : BNF 76. 76. Pharmaceutical Press, 2018, p. 763. ISBN 9780857113382.
* ↑ «Drug Approval Package: Myrbetriq (mirabegron) Extended Release Tablets NDA #202611». U.S. Food and Drug Administration (FDA), 10-08-2012. [Consulta: 28 abril 2020].
* ↑ «Discovery history and clinical development of mirabegron for the treatment of overactive bladder and urinary incontinence». Expert Opinion on Drug Discovery, vol. 9, 4, 01-04-2014, pàg. 433–448. DOI: 10.1517/17460441.2014.892923. PMID: 24559030.
* ↑ «Betmiga EPAR». European Medicines Agency, 17-09-2018. [Consulta: 28 abril 2020]. Text was copied from this source which is © European Medicines Agency. Reproduction is authorized provided the source is acknowledged.
# Mirabello Monferrato

Frassinello Monferrato és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont, (Itàlia).
Mirabello Monferrato limita amb els municipis de Giarole, Lu, Occimiano, San Salvatore Monferrato i Valenza.

## Galeria

* Palau de Mirabello Monferrato
* Ajuntament
# Miquel Coll

Miquel Coll és el nom dels següents personatges:
* Miquel Coll i Alentorn (1904 - 1990), polític català.
* Miquel Coll Carreras (1915 - 2008), advocat menorquí.
* Miquel Coll i Castany (1926 - 2003), alcalde de Sant Pere de Ribes.
# Franz Alexander

Franz Gabriel Alexander (22 gener 1891 Budapest - 8 març 1964 Palm Springs, Califòrnia) va ser psicoanalista i metge. Va estudiar medicina a les universitats de Budapest i Göttingen, així com a l'Institut Fisiològic de Cambridge, a Anglaterra. Després de servir com a metge durant la primera guerra mundial, va arribar a conèixer els treballs de Sigmund Freud i es va adonar que la psicoanàlisi seria clau en la comprensió de fenòmens mentals i biològics. Després d'això va rebre entrenament amb Hanns Sachs .
Se'l considera el " pare" de la psicosomàtica psicoanalítica i cofundador de la criminologia psicoanalítica. A més, va desenvolupar el concepte d'experiència emocional correctiva per definir una important veta en el procés terapèutic psicoanalític. Va ser el primer candidat en formació per l'Institut Psicoanalític de Berlín, del qual posteriorment va ser docent i un reconegut analista didàctic. Entre 1919 i 1930 va viure a Berlín .
Va ser convidat als Estats Units el 1930 per Robert Hutchins, el llavors president de la Universitat de Chicago, per ser el seu professor convidat en psicoanàlisi. Alexander treballar a l'Institut de Psicoanàlisi de Chicago, on Paul Rosenfels ser un dels seus estudiants. El 1950 va fer un resum de set malalties psicosomàtiques que posteriorment es van cridar Holy Seven. A finals dels anys 1950 va estar entre els primers membres de la Society for General Systems Research.

## Obres

* 1931, The Criminal, the judge and the public: A psychological analysis. (Together with Hugo Staub. Orig. ed. transl. by Gregory Zilboorg).
* 1960, The Western mind in transition : an eyewitness story. New York: Random House.
* 1961, The Scope of psychoanalysis 1921 - 1961: selected papers. 2. pr. New York: Basic Books.
* 1966, Psychoanalytic Pioneers de Franz Alexander (autor), Samuel Eisenstein (autor), Martin Grotjahn (editor), New York; London: Basic Books. También Transaction Publishers,U.S. (April 1995), ISBN 1-56000-815-6 (10), ISBN 978-1-56000-815-6 (13)
# U.S. Men's Clay Court Championships 2011

El Torneig de Houston 2011, conegut oficialment com a U.S. Men's Clay Court Championships 2011, és una competició tennística disputada sobre terra batuda que està inclosa dins de les sèries 250 de l'ATP. La 43a edició del torneig es va celebrar entre el 4 i el 10 d'abril del 2011 al River Oaks Country Club de Houston, Texas, Estats Units.
L'estatunidenc Ryan Sweeting va guanyar el primer títol de la seva trajectòria, mentre la parella formada pels germans Bob i Mike Bryan van guanyar el segon de l'any i el quart a Houston.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | M. Fish | 6 | 6 | |
| | A. Ramos | 3 | 4 | | 1 | M. Fish | 3 | 2 | |
| | Í. Andréiev | 3 | 3 | | 6 | K. Nishikori | 6 | 6 | |
| 6 | K. Nishikori | 6 | 6 | | | | | | | 6 | K. Nishikori | 6 | 7 |
| 3 | G. García-López | 6 | 6 | | | | | | | 7 | P. Cuevas | 3 | 5 |
| | S. Devvarman | 4 | 1 | | 3 | G. García-López | 6 | 6$^4$ | 3 | | | | |
| WC | J. Blake | 5 | 1 | | 7 | P. Cuevas | 1 | 7 | 6 | | | | |
| 7 | P. Cuevas | 7 | 6 | | | | | | | | | | | 6 | K. Nishikori | 4 | 6$^3$ |
| Q | I. Karlović | 6 | 6 | | | | | | | | | | | WC | R. Sweeting | 6 | 7 |
| | Í. Kunitsin | 4 | 1 | | Q | I. Karlović | 7 | 6² | 7 | | | | |
| | H. Zeballos | 5 | 3 | | 4 | J. Isner | 6² | 7 | 6⁹ | | | | |
| 4 | J. Isner | 7 | 6 | | | | | | | Q | I. Karlović | 6$^3$ | 3 |
| 8 | G. Dimitrov | 6$^4$ | 3 | | | | | | | WC | R. Sweeting | 7 | 6 |
| | T. Gabaixvili | 7 | 6 | | | T. Gabaixvili | 6 | 3 | 1 | | | | |
| WC | R. Sweeting | 3 | 7 | 6 | WC | R. Sweeting | 3 | 6 | 6 |
| 2 | S. Querrey | 6 | 6⁵ | 3 | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Bob Bryan Mike Bryan | 6 | 6 | |
| | Santiago González Ricardo Mello | 3 | 4 | | 1 | Bob Bryan Mike Bryan | 7 | 6 |
| | Pablo Cuevas Guillermo García-López | 3 | 6 | [10] | | Pablo Cuevas Guillermo García-López | 5 | 1 |
| | Travis Rettenmaier Horacio Zeballos | 6 | 3 | [4] | | | | | 1 | Bob Bryan Mike Bryan | 6$^4$ | 6 | [10] |
| | John Isner Sam Querrey | 7 | 6 | | | | | | | John Isner Sam Querrey | 7 | 2 | [5] |
| WC | Denis Kudla Donald Young | 6⁵ | 1 | | | John Isner Sam Querrey | 6 | 6 |
| | Carlos Berlocq Teimuraz Gabaixvili | 6⁵ | 4 | | 2 | Eric Butorac Jean-Julien Rojer | 4 | 3 |
| 2 | Eric Butorac Jean-Julien Rojer | 7 | 6 | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre doble masculí PDF
Houston :
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2011
< 2010
2012 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Turingis

Els turingis van ser un poble germànic originari de Turíngia (estat federat alemany). Eren una barreja d'hermundurs, varins i angles. Van ser anomenats per primera vegada per l'historiador romà Flavi Renat Vegeci a Digesta Artis Mulomedicinae l'any 380 dC. Van envair la Gàlia juntament amb els huns, i quan aquests van ser derrotats, van crear un regne propi aliat del rei ostrogot Teodoric el Gran i van desplaçar els alamans en direcció als francs amenaçaven les fronteres des que van expandir el seu regne basat en l'Elba i la Saale desbordant a la riba dreta del Baix Rin, absorbint Ratisbona.
El 531, Hermanfred, rei de Turíngia, va prometre a Teodoric I d'Austràsia la meitat del regne de Turíngia si l'ajudava a desfer-se del seu germà Baderic. Teodoric accepta, però tot i vèncer no va rebre la compensació i va demanar a Clotari ajuda per venjar-se d'Hermanfred i l'aliança els permeté incorporar Turíngia al regne dels francs. Durant el repartiment del botí, els dos reis es disputaren amargament la princesa Radegunda que finalment va caure en mans de Clotari, que la va convertir en la seva esposa en 540. L'any 531, Teodoric I d'Austràsia, rei d'Austràsia (Metz i Reims) es va annexionar gran part de Turíngia.

## Llista de reis turingis

* Basí (460-506/510). La seva esposa Basina de Turíngia es va casar amb Khilderic I, rei dels francs.
Divisió del regne (lluites entre els dos fills successors):
* Hermanfred (Irmanfred) (506/510-531).
* Baderic (Badric) (506/510-530).
* Berthar (506/510-529).

## Referències

* ↑ Mägdefrau, Werner; Rockstuhl, Harald. Vom Thüringer Königreich bis zum Ende der Sächsischen Kaiserzeit 531-1024: Thüringen im frühen Mittelalter (en alemany). 2a edició. Rockstuhl, 2004, p. 6. ISBN 3936030987.
* ↑ de Tours, Grégoire. Historia Francorum (en llatí). livre II, p. 28.
* ↑ Grégoire de Tours, Histoire, livre III, 7
* ↑ Armand, Frédéric. Chilpéric Ier, le roi assassiné deux fois (en francès). La Louve édition, 2008, p. 26.
# Torres Bessones

«Torres Bessones» té aquests significats:
# Torrequemada

Torrequemada és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

### Extensió i població

Torrequemada és una localitat del oest d'Espanya. Està situada a la zona central de l'antiga província romana de la Lusitania, a la Comunitat Autònoma de Extremadura, a 18 km de la capital provincial.
Té un àrea de 30,81 km², amb una població de 601 habitants amb data a 1 de gener de 2016 i una densitat de població de 19,02 hab./km².
Els seus límits són pel sud Aldea del Cano, pel nord amb Sierra de Fuentes i Càceres, per l'est Torremocha i per l'oest amb Torreorgaz.