OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anastàsia, patrícia

Anastasia patrícia (Anastasia Patricia ; fl. 576) fou una cortesana romana d'Orient i després va arribar a ser santa. Era una dama de companyia de l'emperadriu romana d'Orient Teodora, esposa de Justinià I. Quan l'emperador la va perseguir, despertant la gelosia de Teodora, Anastasia, va optar per marxar cap a Alexandria a Egipte per evitar-se problemes. Va arribar a un lloc anomenat Pèmpton, prop d' Alexandria, on va fundar un monestir que després rebria el seu nom. Allí, vivia amb disciplina monàstica on es dedicava a teixir per entretenir-se.
Després de la mort de Teodora el 548, Justinià va intentar que Anastàsia tornés a Constantinoble sense èxit. En comptes d'això, Anastasia va marxar cap a Uadi el Natrun, buscant ajuda d'Aba Daniel, hegumen del monestir en aquell moment. Per salvaguardar la persona d'Anastasia, va deixar que es mogués en una cel·la o laura del monestir a 18 milles de Uadi al desert, i prengués els hàbits com a monjo (masculí), alhora que prenia la vida com un ermità, en un moment en què aquest tipus de vida era permès als homes. La visitava cada setmana i es va assegurar que un dels seus deixebles li subministrès gerres d'aigua. Anastasia hi va romandre aïllada durant vint-i-vuit anys.
El 576, conscient que s'acostava a la mort, va escriure diverses paraules per a Abba Daniel sobre un tros de terrissa trencada i la va col·locar a l'entrada de la cova. El deixeble va trobar un òstracon amb les paraules "Porta les piques i vine aquí". Quan Daniel va sentir això, va saber que Anastasia estava a prop de la mort. Va anar a visitar-la amb el seu deixeble i donant-li la comunió va escoltar les seves últimes paraules. Daniel va revelar al seu deixeble tots els detalls complets de la seva història després de la seva mort.
La seva història sobreviu en un comentari de Synaxarium (compilació hagiogràfica) copta-àrab, i a través d'un conte de Daniel de Scetis. La seva festa és el 10 de març de al calendari de l'Església ortodoxa oriental, Amèrica i orientals catòliques Iglesias, i el 26 de Tobi al calendari de l'Església copta. Ha estat adoptada per la comunitat LGBT actual com a exemple de sant " transgènere ".

## Referències

* 1 2 3 4 Laura Swan, The Forgotten Desert Mothers (2001, ISBN 0809140160), pages 72-73
* ↑ Anne Commire, Deborah Klezmer. Women in World History: A Biographical Encyclopedia (1999, ISBN 0787640808), page 274.
* 1 2 "St. Anastasia the Patrician of Alexandria", Antiochian Orthodox Christian Archdiocese
* ↑ Coquin, Rene Georges. "Anastasia, Saint", The Coptic Encyclopedia, Vol. I, MacMillan (1991)
* ↑ Conner, Randy P.; Sparks, David Hatfield; Sparks, Mariya; Anzaldúa, Gloria. Cassell's Encyclopedia of Queer Myth, Symbol, and Spirit: Gay, Lesbian, Bisexual, and Transgender Lore. Cassell, 1997, p. 57. ISBN 0-304-33760-9.
* ↑ Dale Albert Johnson, Corpus Syriacum Johnsoni I (2015, ISBN 1312855347), page 348

## Enllaços externs

* Atiya, Aziz S. The Coptic Encyclopedia. Nova York: Macmillan Publishing, 1991. ISBN 0-02-897025-X
* Coquin, Rene Georges. "Anastasia, Saint", The Coptic Encyclopedia, Vol. I, MacMillan (1991)
# Mònica Gimeno i Coma

Mònica Gimeno i Coma (Vic, 27 d'abril de 1987) és una patinadora catalana. Es formà amb Cristina Gibaja i formà part de les seleccions catalana i espanyola.
Entre els anys 1997 i 2008 es proclamà campiona d'Espanya en diverses categories de patinatge sobre rodes; l'any 2006, subcampiona del món en la categoria combinada i ocupà la tercera posició del mateix campionat en la disciplina de figures obligatòries. Dos anys després es feu amb el campionat d'Europa, també en categoria combinada, i repetí la tercera posició en figures obligatòries.
L'any 2009 passà a competir en patinatge sobre gel, proclamant-se campiona de Catalunya i d'Espanya l'any següent, però l'any 2013 abandonà aquesta disciplina per retornar al patinatge sobre rodes des de les files del CP Mollerussa Pla d'Urgell, proclamant-se campiona d'Espanya (2015), campiona d'Europa en la modalitat de lliure (2015, 2016 i 2017) i realitzant actuacions destacades als campionats del món, entre les quals destaquen les medalles de bronze obtingudes els anys 2015 i 2016. En els primers World Roller Games, que es van disputar a la Xina el 2017, va ser subcampiona mundial de la modalitat de lliure.
El juny de 2019 anunciava la seva retirada, després d'una llarga lesió, quan tenia 32 anys, per fedicar-se a fer d'entrenadora.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mònica Gimeno i Coma». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Mònica Gimeno, campeona de España con siete ‘10’». Mundo Deportivo, 24-07-2016 [Consulta: 8 octubre 2016].
* ↑ «Mònica Gimeno alarga su reinado europeo y Pere Marsinyach logra la plata». Marca, 03-09-2016 [Consulta: 8 octubre 2016].
* ↑ «Mònica Gimeno, campiona d'Europa de patinatge artístic». Pla d'Urgell TV, 06-08-2017. [Consulta: 17 setembre 2017].
* ↑ «Mónica Gimeno se cuelga el bronce en el Mundial». Mundo Deportivo, 07-10-2016 [Consulta: 8 octubre 2016].
* ↑ «Mònica Gimeno aconsegueix la medalla de plata en patinatge artístic als World Roller Games de Nanjing». CCMA, 08-09-2017. [Consulta: 17 setembre 2017].
* 1 2 «Mònica Gimeno anuncia la seva retirada». L'Esportiu, 29-06-2019.
* ↑ Rovira, Esther «Mònica Gimeno penja els patins». El 9 nou.cat, 04-08-2019.
# Mònica Catalán i Pozas

Mònica Catalán Pozas (Barcelona, 21 de desembre de 1976) és una portera d'hoquei sobre patins catalana, ja retirada.
Formada al CH Badia, va jugar en diferents equips de la Lliga catalana, UEH Barberà, entre 1993 i 1995, HC Sentmenat, entre 1995 i 1997, i el CHP Bigues i Riells, entre 1997 i 2002. Durant aquest període, va guanyar tres Lligues catalanes i un Campionat d'Espanya el 2001. Internacional amb la selecció espanyola d'hoquei patins, va formar part de la primera selecció estatal de la història. Hi va guanyar tres Campionats del Món el 1994, 1996 i 2000, i un d'Europa el 1995. També va aconseguir dos subcampionats d'Europa el 1993 i 1999 i una medalla de bronze el 1991. Entre d'altres distincions, va rebre el premi a la millor portera del Campionat Mundial de 1994 i l'orde olímpic al mèrit esportiu l'any 2002 del Comitè Olímpic Espanyol.

## Palmarès
### Clubs

* 3 Lliga catalana d'hoquei sobre patins femenina: 1991, 1998, 2001
* 1 Campionat d'Espanya d'hoquei patins femení: 2000-01

### Selecció espanyola

* 3 medalles d'or al Campionat del Món d'hoquei patins femení: 1994, 1996, 2000
* 1 medalla d'or al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 1995
* 2 medalles d'argent al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 1993, 1999
* 1 medalla de bronze al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 1991

## Referències

* 1 2 «Mònica Catalán i Pozas». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Noya, Bru. «Catalunya regna en el mundial femení d'hoquei patins». Avui, 11-10-1994. [Consulta: 24 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Mònica Catalán Pozas - RinkHockey.net (anglès)
# Nabonassar

Nabonassar (que va regnar entre el 747 i el 734 aC.) va ser un rei babiloni. També se l'anomena:
* Nap-n-Assar
* Nabonasser
* Nabu-Nassir
* Nebo-adon-Assur
L'any 747 a. C. va fundar un regne a Babilònia.
Ara se'l considera com el fundador de la dinastia neobabilònica. Una sèrie de tauletes —anomenades col·lectivament Cròniques de Babilònia— registra successos a partir del regnat de Nabonassar.
En aquell moment de la història, l'imperi assiri estava en desordre per la guerra civil existent i van ascendir altres regnes com Urartu. Un comandant de l'exèrcit que participava en la guerra civil va pujar al poder i va adoptar el nom de Teglatfalassar III. Va aconseguir el control d'Assíria l'any següent (746 aC.). Poc després va tornar a prendre Babilònia sota el protectorat d'Assíria, i Nabonassar va continuar governant com un rei vassall durant 14 anys, fins al 734 a. C.
Nabonassar, en el mes de setembre-octubre del tercer any del seu regnat (745 a. C.) va traslladar les seves tropes des de Babilònia, va creuar tot el país fins al Golf Pèrsic, va destruir tribus caldees i va traslladar molts captius a Assíria. És possible que Nabonassar aconseguís que els assiris l'ajudessin en la lluita contra els caldeus i elamites. Una llegenda posterior diu que Teglatfalassar III va lluitar en batalla contra Nabonassar de Borsippa, però aquesta llegenda no es confirma en textos cuneïformes anteriors. Els assiris no van causar cap dany a les ciutats de Babilònia, el rei assiri va insistir en el seu paper com a protector i mecenes. Com a resultat, Teglatfalassar III es va convertir en el cap suprem de Babilònia i va prendre el títol de «rei de Sumer i Accad».
El cinquè any del regnat de Nabonassar (745 aC.) va ser la data d'ascensió al tron de Humpanikasha, rei d'Elam. L'any 734 aC., Nabonassar va emmalaltir greument i va morir després de 14 anys de regnat.

## L'era de Nabonassar

L'astrònom romà d'origen egipci Claudi Ptolemeu (100-170 d. C.) va començar una època (una époch, és a dir, un punt de partida per als càlculs cronològics), en el primer any del regnat de Nabonassar, en el dia d'Any Nou al calendari egipci (l'any 1 de Thoth en l'antic Egipte): el migdia del dimecres 26 de febrer de 747 a. C., segons el prolèptic calendari julià.
En aquest dia va començar l'era Nabonassar, que Ptolemeu va anomenar AN (Anno Nabonassari). Ptolemeu va utilitzar Nabonassar, ja que va ser el primer regne que va incloure una observació astronòmica. Altres astrònoms occidentals van utilitzar també aquest calendari, però no els propis babilonis.

## Referències

* ↑ Babylonian Chronicle (ABC 1 Col.1:5).
* ↑ Tablet BM 92502 The Chronicle on the Reigns from Nabû-Nasir to Šamaš-šuma-ukin (ABC 1) línies 1 a 12.
* ↑ James EVANS: History and Practice of Ancient Astronomy (pág. 176).

## Vegeu també

* Història de Mesopotàmia
* Període postcassita
# Nabu-mukin-apli

Nabu-mukin-apli va ser el fundador de la VIII dinastia de Babilònia, també anomenada Dinastia E. Va governar 36 anys, del 978 aC al 943 aC, segons la Llista dels reis de Babilònia. La Llista sincrònica de reis el fa contemporani de Teglatfalassar II d'Assíria.
Durant el seu regnat van ser constants les invasions dels arameus, cosa que va provocar l'aïllament de Babilònia del rerepaís agrícola amb la dificultat que això va representar per celebrar el festival d'any nou o Akitu, que celebrava la victòria dels déus Marduk i Nabu. Les fonts que parlen d'ell són poques, i no es coneixen fets d'aquest rei durant el seu regnat. El seu fill més petit, Rīmūt-ilī, va ser šatam ekurrāti, supervisor dels temples. El va succeir el seu fill Ninurta-kudurri-usur II que sembla que va governar només durant vuit mesos i després un altre fill, Mar-biti-ahhe-iddina, per un període que no es coneix amb exactitud.

## Referències

* ↑ Grayson, A. Kirk. Assyrian and Babylonian chronicles. Winona Lake, IN: Eisenbrauns, 2000, p. 38, 63. ISBN 9781575060491.
* ↑ Brinkman, J. A. "Babylonia, c. 1000 – 748 BC". A: J. Boardman (et al.) (eds.). The Cambridge Ancient History, Part 1, Volum III. pàgs. 298–299.
# Folc III Nerra

Folc III Nerra fou el fill i successor de Jofré I Grisegonelle al comtat d'Anjou.
El 988 un atac del seu cunyat Conan de Rennes a Angers va fracassar i a l'aventura van morir dos fills de Conan.
El 991 Blois va conquerir Melun gràcies a la traïció del seu castellà i Folc que era gendre del comte de Vendôme el va ajudar a recuperar-lo junt a forces del rei. Però després de retirar-se les forces reials el comte Eudes de Blois va cridar als seus vassalls (el vescomte de Châteaudun, el senyor de Saumur, i el senyor de Saint Aignan) i va atacar Folc, que va aconseguir la victòria en una batalla complicada (en la que fou fet presoner) i després anà a assetjar Tours que va ocupar, i Eudes va haver de demanar la treva.
El 992 va lluitar altra vegada amb Conan de Rennes que va intentar conquerir Nantes però fou rebutjat pel comte local i per Folc a la batalla de Conquereuil o Conquereaux (27 de juny) i Conan va morir a la lluita i el Mauges fou annexionat a Anjou.
El 996 va morir Eudes de Blois i el va succeir el seu fill Eudes II que va obtenir (pel matrimoni de la seva mare Berta de Borgonya amb el rei Robert el pietós) l'aliança del rei de França, que el va ajudar a reconquerir Tours.
Vidu el 999 es va tornar a casar. Va peregrinar a Terra Santa cap al 1006-1007 i mentre era fora alguns senyors fidels al comte de Blois van atacar els seus dominis així que en tornar va fer atacar Blois per Lisoie de Bazouges i Sulpici de Buzancais.
El 1014-1015 va fer el segon pelegrinatge. El 1016 Blois va iniciar la guerra i es va lliurar batalla a Pontlevoy que va decantar-se per Folc i va seguir una treva d'algun temps més tard trencada.
El 1026, en mig de nous conflictes amb Blois, Folc va conquerir Saumur. El 1034 va fer el tercer pelegrinatge i en tornar va entrar en guerra amb el seu fill Godfred Martell comte de Vendôme i que tenia presa per rebre el comtat d'Anjou. La guerra va durar fins al 1039 i Folc va guanyar. Al mateix any 1039 va reconquerir Montbauzon, ocupat per Blois i va conquerir Chinon.
Va morir el 21 de juny del 1040 quan tornava a peregrinar a Terra Santa.
# Aneuploïdia

L'aneuploïdia és un nombre anormal de cromosomes, i és un tipus d'anormalitat cromosòmica. Un cromosoma extra o un que manca és una causa freqüent de trastorns genètics (defectes de naixement). Algunes cèl·lules canceroses també tenen un nombre anormal de cromosomes. L'aneuploïdia ocorre durant la divisió cel·lular quan els cromosomes no se separen adequadamententre les dues cèl·lules. Les anormalitats cromosòmiques ocorren en un de cada 160 nascuts vius, el més comuns són els cromosomes extres 21, 18 i 13.
Les diferents espècies tenen diferents nombres normals de cromosomes i això l'aneuploïdia es refereix als nombres de cromosomes de cada espècie.
Els canvis en el nombre de cromosomes no ha de ser present necessàriament en totes les cèl·lules de l'individu. El mosaicisme és la presència d'aneuploïdia en només algunes cèl·lules de l'individu.

## Terminologia

En sentit estricte, quan es donen en humans més de 46 cromosomes es considera heteroploide mentre que un múltiple exacte d'un complement de cromosoma haploide es considera euploide.
| Nombre de cromosomes | Nom | Descripció |
| 1 | Monosomia | Monosomia carència d'un cromosoma. La monosomia en cromosomes sexuals causa la síndrome de Turner |
| 2 | Disomia | Disomia és la presència de dues còpies d'un cromosoma. |
| 3 | Trisomia | Trisomia per la presència de tres còpies, en lloc de les dues normals, d'un cromosoma particular. Trisomia del cromosoma 21 causa la síndrome de Down. |
| 4/5 | tetrasomia/pentasomia | Tetrasomia i pentasomia són la presència de quatre o cinc còpies respectivament d'un cromosoma. |

## Referències

* ↑ Sen S «Aneuploidy and cancer». Current Opinion in Oncology, 12, 1, gener 2000, pàg. 82–8. DOI: 10.1097/00001622-200001000-00014. PMID: 10687734.
* ↑ Driscoll DA, Gross S «Clinical practice. Prenatal screening for aneuploidy». The New England Journal of Medicine, 360, 24, juny 2009, pàg. 2556–62. DOI: 10.1056/NEJMcp0900134. PMID: 19516035.
* ↑ Linden MG, Bender BG, Robinson A «Sex chromosome tetrasomy and pentasomy». Pediatrics, 96, 4 Pt 1, octubre 1995, pàg. 672–82. PMID: 7567329.

## Enllaços externs

* Aneuploidy Testing Arxivat 2006-09-08 a Wayback Machine. (anglès)
* Aneuploidy FAQ Arxivat 2006-12-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Genetics of Aneuploids (anglès)
# Aneuretus simoni

Aneuretus simoni és una espècie de formiga de la subfamília Aneuretinae, evolutivament antiga situada en una subfamília a part dins de la família Formicidae. El gènere és monotípic, i la seva única espècie és endèmica de Sri Lanka, on només es troba en unes poques localitzacions. És una de les poques espècies de formiga que es consideren en perill d'extinció.

## Referències

* ↑ «BioLib - Aneuretus». [Consulta: 3 octubre 2023].
# Andrei Igorov

Andrei Igorov (Brăila, 10 de desembre de 1939 - 10 de novembre de 2011) fou un piragüista en aigües tranquil·les romanès que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on guanyà la medalla de plata en la prova del C-1, 1.000 metres del programa de piragüisme. En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata al Campionat del Món en aigües tranquil·les de 1963 i dues medalles d'or al Campionat d'Europa de piragüisme en aigües tranquil·les, el 1965 i 1967.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Andrei Igorov». [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ «Andrei Igorov - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». [Consulta: 9 abril 2024].
# Font del Poble (Abella de la Conca)

La Font del Poble és una font del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà situada a la plaça de la vila d'Abella de la Conca.
Està situada a la petita plaça del poble, al lloc on s'acaba la carretera local que hi mena des de la L-511, a 944 metres d'altitud.
Forma part de les obres fetes pel baró d'Eroles a mitjan segle xix per tal de dur aigua a la vila d'Abella de la Conca.

## Etimologia

Topònim romànic modern, és del tot descriptiu: és la principal font del poble, i una de les primeres obres públiques que s'hi feu.
# Amblyraja robertsi

Amblyraja robertsi és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 77 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes (34°S-34°S) que viu fins als 1.350 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic sud-oriental: davant les costes de Ciutat del Cap (Sud-àfrica).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V., D.A. Ebert i M.J. Smale, 1989. Guide to the sharks and rays of southern Africa. New Holland (Publ.) Ltd., Londres. 158 p.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Nastro d'argento europeu

El Nastro d'argento (Cinta de plata) és un premi cinematogràfic concedit anyalment, des de 1946, pel Sindicat Nacional de Periodistes Cinematogràfics Italians (Sindacato Nazionale dei Giornalisti Cinematografici Italiani) l'associació italiana de crítics de cinema. Aquesta és la llista dels guanyadors del Nastro d'argento Europeu, concedit des de 1989.

## Guanyadors

* 1989: John Cleese
* 1990: Dekalog de Krzysztof Kieślowski
* 1991: Philippe Noiret
* 1992: István Szabó
* 1993: Aki Kaurismäki
* 1994: Ken Loach
* 1995: Alain Resnais
* 1996: Theo Angelopoulos
* 1997: Alan Parker
* 1998: Jerzy Stuhr
* 1999: Radu Mihăileanu
* 2000: Claudia Cardinale
* 2001: Emir Kusturica
* 2002: Pedro Almodóvar
* 2003: no atorgat
* 2004: Fanny Ardant
* 2005: Malcolm McDowell
* 2006: Barbora Bobuľová - Cuore sacro
* 2007
** Sergio Castellitto
** Martina Gedeck
* 2008
** Antonia Liskova - Riparo
** Kasia Smutniak - Nelle tue mani
* 2009
** Isabelle Huppert «per la seva llarga història d'amor amb el cinema, també italià»
** Andrzej Wajda
* 2010
** Vincent Lindon - Welcome
** Tilda Swinton - Io sono l'amore
* 2011:
** Michel Piccoli - Habemus Papam
** Valeria Bruni Tedeschi - Tutti per uno
* 2012: Matteo Garrone
* 2013: no atorgat
* 2014: no atorgat
* 2015:
** Laura Morante
** Lambert Wilson
* 2016: Juliette Binoche - L'attesa
* 2017: Monica Bellucci - On the Milky Road
* 2020: Pedro Almodóvar - Dolor y gloria

## Referències

* ↑ Enrico Lancia. I premi del cinema. Gremese Editore, 1998. ISBN 88-7742-221-1.
* ↑ Tad Bentley Hammer. International film prizes: an encyclopedia. Garland, 1991. ISBN 0824070992.
* ↑ 10/6/2002 – Nastro d'argento a Pedro Almodovar, sentieriselvaggi.it, 10 de juny de 2002
* ↑ «Nastro d'Argento Europeo per Isabelle Huppert». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ Il nastro d'argento europeo va a Juliette Binoche, globalist.it
* ↑ Monica Bellucci won the Nastro d’Argento Europeo 2017 for her interpretation in the film On the Milky Way by Emir Kusturica, miamarket.it, 10 de maig de 2017
* ↑ Almodóvar premiado con el Nastro d'Argento Europeo por "Dolor y Gloria", Agencia Efe. 1 de juliol de 2020

## Enllaços externs

* Web del Sindicat Nacional de Periodistes Cinematogràfics d'Itàlia
# Nastrofita

La nastrofita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom pels seus components químics essencials: sodi (Na), estronci i fosfat.

## Característiques

La nastrofita és un fosfat de fórmula química Na(Sr,Ba)PO₄·9H₂O. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nastrofita pertany a «02.CJ: Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida gran» juntament amb els següents minerals: estercorita, mundrabil·laïta, swaknoïta, nabafita, haidingerita, vladimirita, ferrarisita, machatschkiïta, faunouxita, rauenthalita, brockita, grayita, rabdofana-(Ce), rabdofana-(La), rabdofana-(Nd), tristramita, smirnovskita, ardealita, brushita, churchita-(Y), farmacolita, churchita-(Nd), mcnearita, dorfmanita, sincosita, bariosincosita, catalanoïta, guerinita i ningyoïta.

## Formació i jaciments

Aquesta espècie va ser descrita a partir de mostres obtingudes en dues muntanyes de la província russa de Múrmansk: el mont Al·luaiv i el mont Karnasurt. Al proper massís de Khibini ha estat descrita també al mont Kukisvumtxorr i a la mina de ferro Kovdor Zheleznyi. Fora de Rússia també ha estat trobada a la pegmatita de Rožná, a la Regió de Vysočina (República Txeca).

## Referències

* ↑ «Nastrophite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 desembre 2019].
# Nastus

* Aquest article tracta sobre un gènere de les bambusòidies. Vegeu-ne altres significats a «Cenchrus».
Els bambús del gènere Nastus de la subfamília de les bambusòidies de la família de les poàcies.

## Taxonomia

* Nastus elatus - (Nova Guinea)
* Nastus obtusus
* etc.