OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Slickville

Slickville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 372 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Slickville tenia 372 habitants, 157 habitatges, i 105 famílies. La densitat de població era de 293,1 habitants/km².
Dels 157 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,9% hi vivien parelles casades, en un 3,8% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 28% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 22,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.625 $ i la renda mediana per família de 50.313 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.292 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 18.111 $. Entorn del 5,7% de les famílies i el 14,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Slickville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Slickville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Els Esclotassos

Els Esclotassos és un paratge al terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Claverol, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Claverol. Es troba a llevant de Claverol, a l'esquerra del barranc de la Font de Jaumet. També és a llevant dels Monts i al nord-est del cim de Claverol.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Serni de la Pedra

Sant Serni de la Pedra és l'església parroquial de la Pedra, al municipi de la Coma i la Pedra (Solsonès), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església romànica molt modificada d'una sola nau, coberta amb volta de canó amb un transsepte marcat i orientada a llevant. Conserva part dels murs originals així com la porta adovellada d'arc de mig punt.
La construcció fou sobrealçada i es va afegir una cambra rectangular que fa de sagristia, coberta amb una teulada a dos vessants més baixa que la de l'església, també coberta a doble vessant. Entre el campanar i l'absis alt, encara es veu una paret amb aparell romànic i amb una finestra d'arc de mig punt monolític. El campanar és una torre massissa quadrada, adossada al mur del costat de l'evangeli i molt deformada i amb una finestra de doble esqueixada.

## Història

L'església de Sant Serni de la Pedra s'esmenta en l'acta de consagració de l'església de Santa Maria de la Seu d'Urgell (839 ?). La primera consagració data del segle x, concretament de l'any 962 pel bisbe Guisard II. Aquesta església havia estat ja consagrada, però degut a la profanació de què fou objecte pels homes del lloc, fou consagrada de nou i confirmats els seus béns posseïts des de seixanta anys enrere. El bisbe Sant Ermengol la va cedir en el seu testament de l'any 1035 a Santa Maria d'Urgell. L'any 1057 fou de nou consagrada pel bisbe Guillem Guifré de la Seu.
El monestir de Sant Llorenç de Morunys tenia possessions dins la parròquia de la Pedra. L'any 1196 l'abat de Tavèrnoles estableix a dos habitants de la Pedra en els masos que Sant Llorenç té en dita parroquial: l'un sota el castell, al lloc del Solà i l'altre al camí que va als molins del monestir.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Serni de la Pedra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2015].
# BOM

bOm va ser un canal privat català produït per la societat limitada Best Option Media. La seva programació es basava en sèries, telenovel·les i programes d'entreteniment.
bOm emetia a través del tercer programa del canal múltiplex atorgat a Emissions Digitals de Catalunya, empresa que va subcontractar l'explotació del programa l'abril de 2010 a New Millenium Market (sota el nom d'Estil 9) i posteriorment a Best Option Media.
Al setembre de 2014 va incorporar alguns programes que varen deixar 25 tv o Canal català com Toni Rovira y tu, A tu bola o Perdona...?. Finalment, el 15 de desembre de 2014 va cessar les seves emissions, uns mesos més tard que ho fes la seva homologa en castellà a Andalusia.

## Enllaços externs

* BOM
# Karl Munzinger

Karl Munzinger (Berna, 23 de setembre, 1842 - Idem. 16 d'agost, 1911), va ser un compositor i director d'orquestra suís.
Va estudiar a Basilea i al Conservatori de Leipzig amb Gustav Weber, amb qui va mantenir una llarga amistat. De 1864 a 1866 va treballar com a professor de música i organista a Wesserling, Alsàcia, després fins al 1868 com a mestre de cor del "Liedertafel" de Solothurn durant quaranta anys i el "Cäcilienverein" durant 25 anys. Durant molts anys (fins al 1909), va ser el director general de música de Berna, és a dir, el cap de l'Òpera de Berna i de l'Orquestra de la ciutat de Berna, també va ensenyar al conservatori de la ciutat (entre els seus estudiants, en particular, Hans Huber i Volkmar Andreae).
Des de 1876 va ser director general del Festival de la Cançó Cantonal de Berna, i des de 1884 director dels concerts de subscripció de la "Musikgesellschaft". Com a compositor, va crear cançons, cors d'homes i cantates corals. Entre altres coses, també va compondre la música del festival per al 700 aniversari de Berna el 1891. La ciutat li va atorgar ciutadà honorari, i la Universitat de Berna li va atorgar un doctorat honoris causa.
El seu germà Edgar Munzinger també es va convertir en músic, el seu germà Oskar es va embarcar en una carrera política.
És conegut sobretot per la cantata "La batalla de Murten" (en alemany: Die Murtenschlacht; 1898, basada en la història dels suïssos que van repel·lir la invasió de Carles I de Borgonya el 1476).
Un carrer i una escola de Berna porten el nom de Munzinger.

## Referències

* ↑ A. Schneider. Gustav Weber Arxivat el 17 de març de 2023 a la Wayback Machine. - Leipzig - Zuric: Gebrüder Hug, 1888. - S. 9.
* ↑ Knabensekundarschule Munzinger Архивировано 25 апреля 2009 года. // DigiBern: Historisch-topographisches Lexikon der Stadt Bern, von Berchtold Weber (1976).
# St. James's Gate FC

El St James's Gate Football Club és un club de futbol irlandès de la ciutat de Dublín.

## Història

El club va ser fundat l'any 1902. La temporada 1921-22 esdevingué membre fundador de la League of Ireland, competició que guanyà en la seva primera edició. També guanyà la lliga de 1939-40. També guanyà dos cops la copa irlandesa. La temporada 1943-44 fou la darrera a la lliga irlandesa.

## Palmarès

* Lliga d'Irlanda:
** 1921-22, 1939-40
* Copa irlandesa de futbol:
** 1921-22, 1937-38
* Escut de la Lliga d'Irlanda:
** 1935-36, 1940-41
* Leinster Senior League:
** 1909-10, 1911-12, 1914-15, 1919-20, 1987-88, 1988-89
* Dublin City Cup:
** 1938-39
* Copa Senior de Leinster:
** 1919-20, 1921-22, 1934-35, 1936-37, 1940-41
* LFA Metropolitan Cup
** 1919-20
* Irish Intermediate Cup : 2
** 1909-10, 1919-20
* FAI Intermediate Cup : 1
** 1950-51

### Rècords

| Rècord | Oponent | Marcador | Competició | Data |
| Major victòria | Jacobs | 8-0 | League of Ireland 1929-30 | 24 agost 1929 |
| Major derrota | Waterford Cork United Shamrock Rovers | 0-7 0-7 0-7 | League of Ireland 1931-32 League of Ireland 1943-44 League of Ireland 1943-44 | 22 novembre 1931 19 desembre 1943 27 desembre 1943 |
Source:

## Futbolistes destacats

Futbolistes internacionals amb Irlanda, i amb Irlanda Unificada.
| Paddy Bermingham Paddy Bradshaw Pat Byrne Johnny Carey Martin Colfer Charlie Dowdall | Bobby Duffy Paddy Duncan Michael Farrell Dominic Foley Peadar Gaskins Matty Geoghegan | Billy Kennedy Owen Kinsella Charlie Lennon Ernie MacKay Emmet McLoughlin Thomas Murphy | Joe O'Reilly Paddy O'Reilly Alf Rigby Frank Heaney – Amateur Harry Litton – Amateur |

## Referències

* ↑ «Ireland Foundation Dates». www.rsssf.com, 06-02-2016. [Consulta: 6 febrer 2016].
* ↑ «Ireland - tables». rsssf.com. Arxivat de l'original el 2008-02-21. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Ireland - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* 1 2 Graham, Alex. Football in the Republic of Ireland a Statistical Record 1921-2005. Soccer Books Limited. ISBN 1-86223-135-4.
* ↑ McSweeney, Niall. A Record of League of Ireland Football 1921-22 to 1984-85. Association of Football Statisticians.
* ↑ Needham, David. Ireland's First Real World Cup -The Story of the 1924 Ireland Olympic Football Team. The Manuscript Publisher. ISBN 978-0-9571157-2-9.
* ↑ Cullen, Donal. Freestaters: The Republic of Ireland Soccer Team 1921-1939. Dessert Islands Books, 2007.
* ↑ NIFG
* ↑ Northern Ireland Amateur Internationals
# Casa Benestar

La Casa Benestar és una obra noucentista de Sant Hilari Sacalm (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat, situat al nucli urbà de Sant Hilari Sacalm, al Passeig de la Font Vella.
L'edifici, que és protegit per un tancat i voltat de jardí, és de planta quadrangular, consta de planta baixa, pis i golfes, i està cobert per una teulada a quatre vessants, amb el ràfec sobresortint, amb les encavallades visibles.
A la façana principal, hi ha la porta d'entrada, a la que s'ha accedeix a través d'unes escales amb balaustrada que esdevé una terrassa a l'altura de la planta baixa, en arc pla amb un guardapols decorat a la part superior amb motius vegetals en relleu. A dreta i esquerra, hi ha finestres-balcons d'iguals característiques.
Al pis, hi ha tres obertures, situades al mateix eix d'obertura que les de la planta baixa, també d'iguals característiques. La central dona sortida a un balcó amb balaustrada. Les finestres tenen gran jardineres. Una cornissa marca el pas del pis a les golfes.
A les golfes, hi ha tres obertures en arc pla, amb un ampit corregut motllurat.
Les façanes estan arrebossades i pintades d'un color taronjós i els detalls de color cru.

## Història

Segons el registre cadastral la casa és del 1910.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Casa Benestar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Medaller dels Jocs Olímpics d'hivern de 1968

El medaller dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1968 presenta totes les medalles lliurades als esportistes guanyadors de les proves disputades en aquest esdeveniment, realitzat entre els dies 6 i 18 de febrer de 1968 a la ciutat de Grenoble (França).
Les medalles apareixen agrupades pels Comitès Olímpics Nacionals participants i s'ordenen de forma decreixent contant les medalles d'or obtingudes; en cas d'haver empat, s'ordena d'igual forma contant les medalles de plata i, en cas de mantenir-se la igualtat, es conten les medalles de bronze. Si dos equips tenen la mateixa quantitat de medalles d'or, plata i bronze, es llisten en la mateixa posició i s'ordenen alfabèticament.
En aquesta ocasió Noruega fou la dominadora del medaller, trencant l'hegemonia de la Unió Soviètica en les edicions precedents. En aquests Jocs aconseguiren la seva primera medalla d'or l'Alemanya Occidental, l'Alemanya Oriental i Txecoslovàquia, així com Romania aconseguí la seva primera medalla olímpica.

## Medaller

| Jocs Olímpics d'hivern de 1968 | Jocs Olímpics d'hivern de 1968 | Jocs Olímpics d'hivern de 1968 | Jocs Olímpics d'hivern de 1968 | Jocs Olímpics d'hivern de 1968 | |
| Posició | CON | | | | Total |
| 1 | Noruega | 6 | 6 | 2 | 14 |
| 2 | Unió Soviètica | 5 | 5 | 3 | 13 |
| 3 | França | 4 | 3 | 2 | 9 |
| 4 | Itàlia | 4 | 0 | 0 | 4 |
| 5 | Àustria | 3 | 4 | 4 | 11 |
| 6 | Països Baixos | 3 | 3 | 3 | 9 |
| 7 | Suècia | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 8 | RFA | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 9 | Estats Units | 1 | 5 | 1 | 7 |
| 10 | Finlàndia | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 10 | RDA | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 12 | Txecoslovàquia | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 13 | Canadà | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 14 | Suïssa | 0 | 2 | 4 | 6 |
| 15 | Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 35 | 39 | 32 | 106 |
# Lo Pas Gran

Lo Pas Gran és un pas de muntanya a 1.376 m. alt. al límit dels termes municipals d'Àger, a la Noguera, i Castell de Mur, al Pallars Jussà.
Està situat a la part central de l'extrem sud del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, i al sector nord-oriental del terme d'Àger. És a llevant del Tossal de la Cova dels Pobres, en el Serrat de Fontfreda, al nord-oest del Raset del Pas Gran.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Serni de Vall-llebrerola

Sant Serni de Vall-llebrerola és l'església de Vall-llebrerola, del municipi d'Artesa de Segre, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església aïllada i envoltada pel fossar del lloc. És d'una nau amb volta de canó i absis semicircular. L'absis té cinc trams dividits per lesenes amb doble arcuació sobre mènsules decoratives. La finestra estava mig tapiada. Una altra finestra és a sota del carener. Al mur de migjorn han estat descobertes dues finestres de doble esqueixada amb arc de mig punt amb pedra tosca. A ponent es troba la porta amb arc de mig punt, finestra espitllera i campanar de cadireta.

## Història

El castell i lloc de Vall-llebrerola són esmentats el 1011 quan els canonges de Montmagastre actuaren contra Berenguer Bernat de Vall-llebrera per causa que aquest es volia apropiar de l'església de Sant Sadurní. Pertanyé a Sant Miquel de Montmagastre fins al 1592 i després a Sant Pere d'Àger. L'espadanya data del 1902.

## Galeria d'imatges

* Absis

## Referències

* 1 2 «Sant Serni de Vall-llebrerola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# BOSS GNU/Linux

Bharat Operating System Solutions (BOSS GNU/Linux) és una distribució de Linux índia basada en Debian, amb la seva darrera versió estable és la 9.0 ("Urja") que es va publicar el febrer de 2021.

## Edicions

BOSS Linux es va publicar en quatre edicions amb diferents propòsits:
* Escriptori BOSS: dissenyat per a ús personal, domèstic i d'oficina.
* EduBOSS: Dissenyat per a les escoles i la comunitat educativa.
* BOSS Advanced Server: l'edició orientada al servidor.
* BOSS MOOL: Una edició especialitzada amb finalitats específiques.

## Història

BOSS Linux va ser desenvolupat pel Center for Development of Advanced Computing amb l'objectiu de promoure l'adopció de programari lliure i de codi obert a tota l'Índia. Com a programari de lliurament vital del National Resource Center for Free and Open Source Software, té un entorn d'escriptori millorat que inclou suport per a diversos llenguatges indis i programari d'instrucció.
El programari ha estat avalat pel govern de l'Índia per a l'adopció i implementació a l'Índia. BOSS Linux ha estat certificat per la Linux Foundation per complir amb la Linux Standard Base. BOSS Linux admet l'arquitectura Intel i AMD IA-32 / x86-64 fins a la versió 6 ("Anoop"). A partir de la versió 7 ("Drishti"), el desenvolupament només va passar a l'arquitectura x86-64.

## Referències

* ↑ «How Bharat Operating System Solutions Made In India» (en anglès). [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «BOSS GNU/Linux» (en anglès). [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «Bharat Operating System Solutions: An Initiative Towards Freedom» (en anglès). [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «What is the Boss Operating System?» (en anglès). [Consulta: 18 març 2024].
# Plumboagardita

La plumboagardita és un mineral de la classe dels arsenats, que pertany al grup de la mixita. Rep el seu nom per tractar-se de l'anàleg amb plom de l'agardita.

## Característiques

La plumboagardita és un arsenat de fórmula química (Pb,REE,Ca)Cu₆(AsO₄)₃(OH)₆·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2003. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Es troba en forma d'aqregats esferulítics d'estructures fibroses radials, compostes per cristalls aciculars allargats en [0001] i arribant a mesurar 0,05 mil·límetres de llargada. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la plumboagardita pertany a «08.DL - Fosfats, etc, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 2:1» juntament amb els següents minerals: foggita, cyrilovita, mil·lisita, wardita, agardita-(Nd), agardita-(Y), agardita-(Ce), agardita-(La), goudeyita, mixita, petersita-(Y), zalesiïta, calciopetersita, cheremnykhita, dugganita, kuksita, wallkilldellita-(Mn), wallkilldellita-(Fe) i angastonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Aitern South, a Aitern, Schönau, a la Selva Negra (Baden-Württemberg, Alemanya), on sol trobar-se associada a altres minerals com: quars, limonita, fluorita i crisocol·la. També ha estat descrita a Niederschlag (Erzgebirge, Alemanya), a la mina Pralongo (Trento, Itàlia) i a Miedzianka (Baixa Silèsia, Polònia).
Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina «Iris 18» d'Escornalbou, a Riudecanyes (Baix Camp, Tarragona).

## Referències

* ↑ «Plumboagardite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 setembre 2016].
* ↑ Joan Vinyoles Verdaguer · Josep Lluís Garrido Rufaste · Adolf Cortel Ortuño · Josep Carreras Peñalvert «La mina "Iris 18" (grup miner "Porvenir") d'Escornalbou, Riudecanyes, el Baix Camp, Tarragona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya [Barcelona], 13, 2, 01-11-2019, pàg. 3-46 [Consulta: 23 novembre 2023].
# Karl Muck

Karl Muck (22 d'octubre de 1859 - 3 de març de 1940) fou un director d'orquestra alemany.
Va néixer a Darmstadt, i va estudiar filologia clàssica a Heidelberg. Un primerenc interès per la música el va portar a prendre classes de piano. Després d'obtenir el seu doctorat, va entrar al Conservatori de Leipzig. Va començar a dirigir el 1884 i va dirigir orquestres a Zúric, Brno, Salzburg, Graz i Praga. El 1892 va començar a dirigir l'Òpera Reial de Berlín on va romandre fins al 1912. En aquell temps també va dirigir el Festival Wagner a Bayreuth i també va treballar amb l'Orquestra Filharmònica de Viena.
Es va convertir en director de l'Orquestra Simfònica de Boston en 1912. Va ser considerat un director modern i aventurer i va ser responsable de la direcció de l'orquestra en enregistraments històrics per a la Victor Talking Machine Company a Camden, Nova Jersey, el 1917. Tanmateix, en 1918, els seus sentiments progermànics li van crear problemes, especialment quan va rebutjar dirigir l'Himne Nacional dels Estats Units en un concert durant la Primera Guerra Mundial. En una increïble cadena d'esdeveniments, Muck va ser arrestat i va anar a presó del Fort Oglethorpe a Geòrgia fins al final de la guerra. Va deixar els Estats Units, per no tornar, i va dirigir l'Orquestra Filharmònica d'Hamburg.
Muck va realitzar més enregistraments i va aparèixer regularment a Bayreuth, on les seves interpretacions definitives de Richard Wagner van establir un alt estàndard que va ser només modificat per les aparicions històriques d'Arturo Toscanini el 1930, la primera vegada que un director no alemany va participar en el festival.
Com a professor en la Hochschule de Berlín, va tenir entre els seus alumnes més coneguts a Ferdinand Leitner. Conegut per la seva aproximació a la música autocràtica però poderosa, Muck va morir a Stuttgart.

## Referències

* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. II, pàg. 695. (ISBN 84-7291-255-8)
# Empire

«Empire» té aquests significats:
* re
* Empire (llibre), assaig de Toni Negri i Michael Hardt publicat l'any 2000
* Empire (revista), revista anglesa sobre cinema
* Empire (sèrie de televisió)
* Classic Empire, videojoc de 1977
* Premi Empire, guardó a la millor producció fílmica, adjudicat anualment des de 1996 per la revista Empire
* Toponímia
** Empire (Califòrnia)
** Empire (Comtat de Contra Costa), despoblat de Califòrnia
** Empire (Colorado)
** Empire (Louisiana)
** Empire (Ohio)
** Empire City, poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
** Gerlach-Empire, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nevada
# Joana Delanoue

Jeanne Delanoue o Joana de la Creu (França, 1666 - 1736) és una santa catòlica de França que treballava de botiguera fins que va decidir dedicar-se als pobres i fundar la Congregació de Santa Anna de la Providència que ajuda a persones amb necessitats materials.

## Biografia

Va néixer a Saumur essent la més jove de dotze fills. El seu pare era drapaire, i la seva mare treballava en una botiga de venda d'articles religiosos, que servia als pelegrins a un santuari local de la Mare de Déu, sota el títol de Nostra Senyora d'Ardillier. Va assumir aquest negoci als 25 anys quan va morir la seva mare. També proporcionava allotjament als pelegrins que visitaven el santuari. En aquesta època era una persona molt avariciosa, amb l'únic objectiu de guanyar diners, motiu pel qual obria els diumenges, una pràctica inusual en aquell moment. Acaparava cada cèntim i expulsava amb ràbia els captaires de la porta de la seva botiga.
La seva conversió va ocórrer quan es va trobar amb una dona gran que viatjava pelegrinant, anomenada Francoise Fouchet, que li va dir que havia d'ajudar els pobres. Si bé al principi va escoltar la dona amb escepticisme, arribaria a pensar que era una missatgera de Déu. Va començar acollint una família sense llar amb sis fills i aviat altres persones la van seguir. Va acabar tancant l'empresa familiar per comprometre's més amb aquesta feina. Juntament amb altres dones que compartien la seva visió d'ajudar els necessitats, van fundar les Germanes de Santa Anna de la Providència de Samur. Va fer els vots religiosos reanomenant-se Joana de la Creu. El Vaticà va aprovar formalment la congregació el 1704.
Va mostrar una devoció resilient anant cada dia a l'església, combregant i parlant amb el seu confessor, malgrat les nafres i els polls que afligien el seu cos.
La congregació que va fundar Jeanne va passar a denominar-se Congregació de les Germanes de Santa Anna de la Providència de Saumur el 3 de desembre de 1964. Fou canonitzada l'octubre de 1982 per Joan Pau II. La congregació que va fundar serveix els pobres de França, Madagascar i Sumatra.

## Referències

* 1 2 3 Robert Ellsberg. Blessed Among Us: Day by Day with Saintly Witnesses. Liturgical Press, 7 juliol 2016, p. 472–. ISBN 978-0-8146-4745-5.
* ↑ Giovanna Summerfield. Credere aude: Mystifying Enlightenment. Narr Francke Attempto Verlag, 18 juny 2008, p. 39–. ISBN 978-3-8233-7383-4.

## Enllaços externs

* Biografia del Desert del Crist
* Biografia del Vaticà