OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torres Blanquet

Les Torres Blanquet són dues torres del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de dues torres d'estiueig amb la mateixa tipologia. Planta en forma de creu grega i estructura formada per planta baixa, pis, i segon pis. Els elements més característics són: coberta a dues vessants amb teules de ceràmica i un gran ràfec sostingut per bigues de fusta, torre-mirador que s'aixeca per damunt de la teulada en un costat lateral (element molt freqüent en les torres d'estiueig). Hi ha elements del repertori noucentista com són els coronaments de les façanes laterals per frontons motllurats. Balcó amb balustrada circular sostingut per columnes llises. Sòcol de pedra que recorre tot l'edifici.

## Història

Es diu que es van fer dues torres iguals perquè eren destinades a dos fills, pels voltants de 1930

## Referències

* 1 2 «Torres Blanquet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Txurtan

Txurtan (rus: Чуртан) és un poble (possiólok) del krai de Perm, a Rússia, que forma part del raion de Gaini. En el cens del 2010 tenia 195 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-08-31. [Consulta: 10 setembre 2014].
# QRS Records

QRS Records fou una companyia discogràfica dels Estats Units que va estar activa entre 1919 i 1930, i enregistrà sobretot discos de jazz i de blues. Va començar el 1900 com a fabricant de rotlles de pianola i en fou un dels fabricants davanters durant el segle XX. L'acrònim significava "Quality and Real Service".
El primer disc enregistrat conegut de QRS era d'Emerson Rècords i era un 9". Uns quants anys més tard, l'empresa va continuar fent servir el catàleg i numeració de Gennett.

## Bibliografia

* The American Record Label Book by Brian Rust (Arlington House Publishers), 1978
* American Record Labels and Companies - An Encyclopedia (1891-1943) by Allan Sutton & Kurt Nauck (Mainspring Press), 2000

## Enllaços externs

* Música de QRS pàgina web oficial
# Corda (desambiguació)

«Corda» té aquests significats:
* Una corda o soga.
* Una cordà, com a manifestació pirotècnica nocturna.
* El conjunt d'instruments de corda d'una orquestra.
* La corda (música) que fan servir els instruments de corda.
* La corda de piano
* Una corda (física).
* Una corda (geometria).
* Corda (aeronàutica).
* Teoria de cordes.
* Cordes vocals.
Vegeu també: Còrdas d'Albigés (Cordes-sur-ciel)
Viccionari
# Josep Canal i Roquet

Josep Canal i Roquet (Girona, 27 de gener de 1920 – 19 de novembre de 2013) fou un historiador i arqueòleg català que destacà per la seva participació en l'excavació i identificació d'indústries humanes en els jaciments del paleolític inferior de Serinyà, Montgrí, Puig d'en Roca, entre d'altres. Va ser membre fundador de l'Associació Arqueològica de Girona. Com a investigador, dugué a terme diversos treballs de recerca sobre la història de la ciutat de Girona com també de la història medieval de les comarques gironines, particularment de la guerra dels remences.

## Referències

* ↑ Camps i Linnell, Jordi «Mor Josep Canal, pioner de l'arqueologia a Girona». El Punt Avui, 13-11-2020.
* ↑ «Josep Canal i Roquet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Dialnet: Articles de Josep Canal i Roquet
# Fluorur de liti

El fluorur de liti, LiF, és un compost inorgànic iònic format per cations liti, Li$^+$ i anions fluorur, F$^–$. Es presenta en forma de cristalls o pols blancs. La seva estructura cristal·lina és cúbica, tipus clorur de sodi. És la substància que és més transparent a la radiació ultraviolada, el seu índex de refracció a 1,0 µm és 1,38711. La seva toxicitat és elevada DL$_{50}$ oral en rates: 143 mg/kg.

## Aplicacions

* Té aplicacions en òptica degut a la seva transparència per a la llum ultraviolada.
* També té aplicacions com a resistència elèctrica.
* En radiologia s'empra com a material de TLD (dosímetre termoluminescent). Té unes propietats d'absorció de raigs X semblants a les del teixit blan.
* S'utilitza com a fundent fort per a esmalts, vidres i vernissos. També per a soldadures.
* Té aplicacions com a combustible de coets.

## Referències

* ↑ Stewart C. Bushong. Manual De Radiologia Para Tecnicos: Fisica, Biologia y proteccion radiologica. Elsevier España (2005)ISBN:8481748641

## Bibliografia

* PANREAC http://www.panreac.com/new/esp/catalogo/fichastec/142431ES.HTM
* SCIENCELAB http://www.sciencelab.com/xMSDS-Lithium_fluoride-9927212 Arxivat 2006-10-24 a Wayback Machine.
# Torres

* No s'ha de confondre amb Torras.
«Torres» té aquests significats:
Viccionari
# Entuziast

Entuziast (en rus: Энтузиаст) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 783 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Pujals dels Pagesos

Pujals dels Pagesos és un poble situat al municipi de Cornellà del Terri, a la comarca del Pla de l'Estany. Està situat a l'interfluvi de les rieres de Garrumbert i de la Farga.

## Història

Apareix citat antigament, en llatí, com a Podialis Rusticorum. El nom del poble, derivat del mot llatí “podium” (puig), prové de la situació enlairada que té.
Inicialment, només era un veïnat on vivien els pagesos que depenien dels senyors de Pujals dels Cavallers. Prengué personalitat pròpia a partir del segle xi, principalment quan s'erigí l'església parroquial de Santa Maria.
La pertinença de Pujals a diversos senyors laics i eclesiàstics es fa evident, per exemple, a través dels delmes que es pagaven en espècie a diferents senyors durant la segona meitat del segle xiv.

## Principals monuments

El principal edifici del poble és l'església parroquial, d'estil romànic, però molt transformada. Fou construïda al segle xii, i té una porta de triple arquivolta en la façana oest. Al segle xviii se'n reformà l'estructura, afegint-hi dues capelles a cada lateral. Al segle xix, es construí el campanar actual, de configuració esvelta. L'antic campanar de cadireta encara es conserva damunt l'arc triomfal.
En destaca, principalment, un crist en majestat d'estil romànic que s'ha trobat fa poc en obrir un antic finestral, amb motiu de les obres d'agençament de l'església, l'any 1982. També hi ha una petita ossera datada de l'any 1333 situada a l'interior de l'església, a una certa altura del mur de la banda dreta que antigament era la façana, a l'esquerra de la porta d'entrada. Conté les restes dels senyors Guillem Pere Palol i Guillem de Cornellà. Alhora, cal remarcar una creu d'argent processional del segle xvi i una pica baptismal gòtica.
Prop de Pujals dels Pagesos es troba l'antic veïnat de Palol de Farga format per un conjunt de cases centenàries d'interès notable.

## Referències

* ↑ «Cornellà del Terri». Gran Enciclopèdia Catalana. Enciclopèdia Catalana, SAU. [Consulta: 24 agost 2015].
* 1 2 «Pujals dels Pagesos». Web oficial de l'Ajuntament. Ajuntament de Cornellà del Terri. Arxivat de l'original el 30 de juliol 2015. [Consulta: 24 agost 2015].
# Torre de la Plata

La Torre de la Plata és una torre de defensa del segle xiii, situada al carrer Santander de Sevilla, declarada Bé d'Interès Cultural.

## Història

Construida pels almohades per a protegir la ciutat, amb l'arribada dels cristians, amb el rei Ferran III de Castella, se l'anomenà torre de la Victòria. En temps d'Alfons X era també coneguda com a torre dels Azacanes. Al segle XVII va ser parcialment ocultada per la construcció d'una sèrie d'habitatges segons el projecte de l'arquitecte italià Vermondo Resta. Va ser restaurada parcialment el 1992 i el 2022 s'endegà la restauració completa.

## Descripció

Torre de planta octogonal que s'unia per un llenç de la muralla de la ciutat (part del qual va ser derrocat el 1821) a la Torre del Oro, amb una torre intermèdia més petita. Es compon de dues plantes, la inferior destinada a aljub i la planta principal disposa d'una escala interior que dona accés a la coberta superior, tancada per un ampit amb merlets.
Probablement a l'origen els paraments de la torre van estar coberts per un arrebossat emblanquinat, d'aquí el nom de Torre de la Plata amb què sempre s'ha conegut aquesta talaia.

## Bibliografia

Espiau Eizaguirre, Mercedes. La Casa de la Moneda de Sevilla y su entorno: historia y morfología. Sevilla: Universidad de Sevilla, 1991, p. 34. ISBN 84-7405-662-4.

## Referències

* ↑ «Torre de la Plata». Hemeroteca digital diario ABC, 05-06-1980. [Consulta: 22 novembre 2011].
* 1 2 «La Torre de la Plata, un olvidado monumento sevillano que busca brillar de nuevo» (en castellà). Diario de Sevilla, 29-12-2022.
* ↑ Espiau Eizaguirre, 1991, p. 34.
* ↑ «El italiano que ocultó la torre de la Plata», 22-06-2004. [Consulta: 22 novembre 2011].
* ↑ «Sevilla rescatará la torre de la plata». Hemeroteca digital diario ABC, 16-08-1989. [Consulta: 22 novembre 2011].
* 1 2 «Torre de la Plata» (en castellà). Instituto Andaluz del Patrimonio Histórico.
# Ralph Gomberg

Ralph Gomberg (18 de juny de 1921 - 9 de desembre de 2006) va ser l'oboista principal de l'Orquestra Simfònica de Boston durant 37 anys (1950-1987). El seu germà Harold va ocupar la mateixa càtedra amb la Filharmònica de Nova York durant gran part del mateix període (1943-1977).
Ralph Gomberg va néixer al West End de Boston, Massachusetts, el més petit de set germans dotats musicalment. La família es va traslladar a Filadèlfia perquè un dels nois, Robert, pogués estudiar violí al Curtis Institute of Music, on havien escoltat que els estudiants havien estat admesos per mèrits i es van deixar sense matrícula. Als 14 anys, Gomberg també va començar a estudiar al Curtis amb el llegendari oboista Marcel Tabuteau, que també havia ensenyat al seu germà Harold. Ralph va ser l'estudiant més jove acceptat per Tabuteau. Es va graduar de Curtis, igual que quatre dels seus germans abans que ell.
Als 18 anys, Gomberg es va convertir en el primer oboista de l'orquestra juvenil americà dirigida per Leopold Stokowski. Després va ser reclutat el 1941 per Eugene Ormandy per tocar a la Marina dels Estats Units a Baltimore. Després d'un any, va marxar a Los Angeles per tenir cura d'un germà malalt. Estant allà, va rebre una trucada d'un jove director de direcció de Nova York anomenat Leonard Bernstein que buscava un primer oboista per a la seva City Center Orchestra i el va contractar per telèfon. Mentre tocava a la City Center Orchestra de Nova York, Gomberg també va tocar a la Mutual Broadcasting Orchestra, va co-fundar el New York Woodwind Quintet i va co-fundar els Boston Symphony Chamber Players.
El 1950 es va unir a l'Orquestra Simfònica de Boston i va ocupar la principal cadira d'oboè amb la BSO durant 37 anys abans de retirar-se. També va treballar a la facultat de la Universitat de Boston, al "New England Conservatory" i al "Tanglewood Music Center" com a professor adjunt. Molts dels seus antics estudiants actuen ara a les principals orquestres simfòniques de tot el món, inclosa la Chicago Symphony, la Saint Louis Symphony, la San Francisco Symphony, la Toronto Symphony, lOrquestra Simfonica de Barcelona, els Boston Pops i la Israel Philharmonic.
Va morir als 85 anys en un hospici de Massachusetts, d'esclerosi lateral primària. La seva dona, Sydelle, era directora de la Boston Ballet School, l'escola de la Boston Ballet Company.

## Enllaços externs

* obituary written by Daniel J. Wakin, published in The New York Times, December 12, 2006
* profile written by Caroline Smedvig for BSO, the newsletter of the Boston Symphony Orchestra
* profile written by the Boston Woodwind Society, a non-profit musical education organization based in Boston
# Robòtica d'eixam

La robòtica d'eixam és un nou tipus d'aproximació per a la coordinació de sistemes de models basats en agents, constituïts per un alt nombre de robots relativament simples. La meta d'aquesta aproximació és estudiar el disseny de robots (tant a nivell físic, com de les seves conductes de comportament), de manera que emergeixin patrons de comportament col·lectiu predeterminats mitjançant les interaccions entre robots i de robots amb el seu entorn, seguint l'exemple dels patrons de comportament emergent que s'observen en els insectes socials, anomenats intel·ligència d'eixam.
S'ha descobert que en millorar un joc de comportaments individuals relativament primitius mitjançant sistemes de comunicació, sorgeixen un ampli conjunt de comportaments complexos d'eixam. A diferència dels sistemes de robòtica distribuïda en general, la robòtica d'eixams emfatitza l'ús d'un elevat nombre de robots i promou l'escalabilitat, per exemple emprant únicament comunicació local. Aquest tipus de comunicació s'aconsegueix mitjançant la utilització de sistemes de transmissió sense fils, tant per ràdio freqüència com per infrarojos.
L'aplicació potencial de la robòtica d'eixams inclou tasques que exigeixin, d'una banda, la miniaturització extrema (nanorobòtica i microrobòtica), com ara sistemes distribuïts de sensors i actuadors en micro maquinària o el cos humà. D'altra banda, la robòtica d'eixams està indicada per a tasques que exigeixin dissenys extremadament econòmics, com ara per a tasques de mineria, o per a sistemes de mesurament en agricultura. Artistes d'avantguarda empren tècniques relacionades amb la robòtica d'eixams per crear noves formes d'instal·lacions d'art interactiu.
Tant la miniaturització com el cost, són factors restrictius que emfatitzen la simplicitat dels agents individuals que componen l'equip i, per tant, motiven aproximacions d'intel·ligència d'eixam per aconseguir comportaments que tinguin sentit a aquest nivell.
Cal investigar en profunditat per poder trobar metodologies que permetin el disseny i la predicció precisa de comportaments d'eixam, partint de les característiques dels agents individuals de l'eixam. Per a això, són essencials per a l'estudi sistemàtic de comportaments d'eines de seguiment, com el seguiment per vídeo. El Bristol robotics laboratory ha desenvolupat un sistema de posicionament i seguiment per ultrasons destinat a la recerca d'eixams.

## Vegeu també

* Model basat en agent
* Intel·ligència d'eixam

## Enllaços externs

* «Swarm-bots: Swarms of self-assembling artifacts» (en anglès). [Consulta: 14 setembre 2013].
* Givigi, Jr., Sidney. «Analysis and design of swarm-based robots using game theory» (en anglès). Carleton University (Canada). [Consulta: 14 setembre 2013].
# Fons Pitiús de Cooperació

El Fons Pitiús de Cooperació és una associació sense finalitat de lucre, creada el 29 d’octubre de 1999 amb l’objectiu d’impulsar la participació coordinada de les entitats locals en la cooperació descentralitzada.
Està integrada per totes les institucions públiques locals d'Eivissa i Formentera (consells, ajuntaments i govern) i per ONG que treballen en l’àmbit de la cooperació per al desenvolupament des de les Pitiüses. El Fons Pitiús treballa per a la consecució d’un món respectuós amb la cultura de pau, amb els drets fonamentals de les persones i amb el medi ambient. Forma part de la Confederación de Fondos de Cooperación y Solidaridad on també hi són el Fons Català de Cooperació, el Fons Valencià per la Solidaritat, el Fons Mallorquí de Solidaritat i Cooperació i el Fons Menorquí de Cooperació.

## Referències

* ↑ «Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera». [Consulta: 17 març 2021].
* ↑ «fonspitius.org», 17-03-2021. [Consulta: 17 març 2021].
# Un somriure com el teu

Un somriure com el teu (títol original: A Smile Like Yours), és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Keith Samples i estrenada el 1997. Ha estat doblada al català

## Argument

Danny i Jennifer Robertson, una parella d'uns trenta anys, intenten, en va, tenir un fill. Fan diversos exàmens mèdics i s'assabenten que Danny és estèril. Aniran de decepció en sorpresa quan, en el mateix lapse de temps, Danny s'entera que Jennifer coneixia la seva infertilitat des de feia molt de temps…

## Repartiment

* Greg Kinnear: Danny Robertson
* Lauren Holly: Jennifer Robertson
* Joan Cusack: Nancy Tellen
* Jay Thomas: Steve Harris
* Jill Hennessy: Lindsay Hamilton
* Christopher McDonald: Richard Halstrom
* Shirley MacLaine: Martha

## Al voltant de la pel·lícula

* Razzie Awards 1997: Lauren Holly nominada per «el premi a la pitjor actriu. »

## Referències

* ↑ Un somriure com el teu
* ↑ «A Smile like yours» (en anglès). The New York Times.
# Enugu (cràter)

Enugu és un cràter de l'asteroide del cinturó principal (253) Mathilde, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -15.3 ° de latitud nord i 151.6 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 5.9 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 2000 i fa referència a Enugu, conca de carbó de Nigèria.

## Referències

* ↑ "Enugu (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ International Energy Agency. Concise Guide to World Coalfields, compiled by World Coal Resources and Reserves Data Bank Services, 1983.
# Jugarem a estimar-nos

«Jugarem a estimar-nos» va ser la cançó amb què va debutar Andorra al Festival de la Cançó d'Eurovisió, essent interpretada a la semifinal del Festival de la Cançó d'Eurovisió 2004 a Istanbul. La cançó és en català, essent la primera vegada que aquesta llengua va ser interpretada a l'escenari del festival.
La cançó, composta per Jofre Bardagí, va ser cantada per Marta Roure. Al tancament de la votació, la cançó va rebre només els 12 punts concedits pel televot d'Espanya, fet que la va situar en 18è lloc i va comportat que no es classifiqués per a la final. La cançó és cantada des del punt de vista d'una dona, que suggereix una aventura d'una nit amb un home. Li diu que ja sap que no s'estimen, ni s'estimaran després, però que no li importa.
L'any següent, la cançó que va representar Andorra al festival va ser «La mirada interior», interpretada per Marian van de Wal.

## Referències

* ↑ «Marta Roure» (en castellà). [Consulta: 8 octubre 2024].
* ↑ Pueyo Busquets, Jordi «El somni d’una Catalunya independent a Eurovisió». El País [Madrid], 24-09-2015. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Eurovision 2004 Andorra: Marta Roure - "Jugarem a estimar-nos"».
* ↑ «Eurovision 2005 Andorra: Marian van de Wal - "La mirada interior"».
# Torre de la Plaça de Benifaió

La torre de la Plaça de Benifaió (comarca valenciana de la Ribera) és una construcció dels segles xi i xiii d'arquitectura islàmica que se situa en el centre de la població.
Aquesta torre formaria part del cinturó defensiu de la ciutat de València, al costat de les torres d'Espioca, Silla, Almussafes, Mussa, etc., i seria també usada per a refugi dels habitants de les alqueries dels voltants. També ha tingut usos com a graner i presó.
L'amplada de la torre a la part inferior és d'uns onze metres en cadascun dels quatre costats. Té un total de quatre plantes amb una alçada total aproximada de 23 metres. La part superior està coronada per set merlets a cada costat. Les seves dimensions la situen entre les torres conservades més grans existents al País Valencià.
Els murs d'1,30 metres d'amplada van ser realitzats amb el sistema conegut com a «tapial de morter de calç i pedra», una tècnica constructiva mil·lenària. Els murs exteriors contenen espilleres i finestres per a il·luminar les tres plantes superiors. La llinda i els muntants de l'entrada van ser fets amb blocs monolítics de pedra calcària.
A la primera planta s'obre un balcó amb matacà amb la funció de defensar verticalment la porta d'entrada. A l'interior, al centre, s'aixequen quatre murs paral·lels entre els quals hi ha l'escala d'alts esglaons. Les voltes interiors de les diferents plantes van ser construïdes amb cintres de canya i fang, de les quals encara queden restes. La planta primera té volta de canó i als murs no hi ha cap finestra. La planta segona té una volta de canó dividida en quatre trams, resolts amb arcades fetes de maó que giren amb la volta. La tercera planta és similar a la segona quant a disposició i dimensions, però les voltes i els corresponents arcs giren en sentit contrari.
La quarta planta està formada per arcs que arrenquen de les cantonades del nucli central, però amb la particularitat de tenir altres quatre arcs més, vuit en total, cobrint cadascú amb una diferent volta de canó. La solució arquitectònica d'aquesta planta produeix una major compartimentat de l'espai, ofereix una profunditat sorprenent en una estança de mesures tan reduïdes.
La restauració de la torre de la Plaça (1994-1996) ha suposat la definitiva valoració d'aquesta emblemàtica construcció, després que l'any 1978 fos separada de l'antic Ajuntament. Ara només es troba unida a la casa palau dels Falcó, barons de Benifaió, amb la qual forma l'antiga fortificació senyorial.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2680. Data de consulta: 8 setembre 2023.
* ↑ «La Generalitat delimita el entorno de la Torre de la Plaza de Benifaió (Valencia)». EuropaPress, 23-04-2007 [Consulta: 19 setembre 2022].
* ↑ «La torre de Benifaió». Levante, 18-09-2022 [Consulta: 19 setembre 2022].
* Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Roca Alta (Gavet de la Conca)

La Roca Alta és una muntanya de 1.437 m d'altitud al Montsec de Rúbies, termenal entre Gavet de la Conca (antic terme de Sant Salvador de Toló) i Vilanova de Meià. Justament a la Roca Alta el termenal entre els dos municipis -i les comarques respectives- marca un angle recte, de nord-est a nord-oest.
La Roca Alta és, pràcticament, el cim de més a llevant del Montsec de Rúbies. Queda just al sud de l'Hostal Roig.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Província de Jalal-Abad

La província de Jalal-Abad (en kirguís: Жалал-Абад областы; en rus: Джалал-Абадская область) és una província (óblast) del Kirguizstan. La capital és Jalal-Abad.
L'àrea té diversos llacs de muntanya, boscs de nogueres i fonts d'aigua mineral. Té també el bosc de nogueres més gran del món, l'anomenat Arslanbob, que cobreix una gran part de la regió. Una part integral del sistema d'energia del país és la central hidroelèctrica de Toktogul, que proveeix electricitat i aigua tant al Kirguizstan com als països veïns.
La població de la regió hi conrea blat, fruites, vegetals, blat de moro, nous i tabac, a més de criar-hi cucs de seda. La província també té algunes fàbriques tèxtils i estacions hidroelèctriques. Els minerals que s'hi poden trobar són el gas natural, el carbó, els metalls i el petroli.