OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant'Angelo in Vado

Sant'Angelo in Vado és un comune (municipi), lloc de l'antic Tifernum Metaurense i antic bisbat, de la província de Pesaro i Urbino, a la regió de la Itàlia central de les Marques.

## Geografia

Es troba a uns 90 quilòmetres a l'oest d'Ancona i uns 50 quilòmetres al sud-oest de Pesaro. El seu territori està travessat pel riu Metauro.
Limita amb Apecchio, Belforte all'Isauro, Carpegna, Mercatello sul Metauro, Peglio, Piandimeleto, Urbania i Urbino. Limita també amb Monte Ruperto, una frazione i petit enclavament d'Úmbria a les Marques que pertany al municipi de Città di Castello, a la província de Perusa.
Durant dos periodes diferents hi va haver una diòcesi catòlica romana de Sant'Angelo in Vado, encara que la diòcesi es va suprimir el 1986.

## Fills il·lustres

* Federico Zuccari (1540–1609), pintor i arquitecte
* Taddeo Zuccari (1529–66), pintor
* Francesca Xavier Cabrini (1850-1917), monja catòlica
# Dionísies

Les Dionísies (en grec antic: Διονύσια) eren les festes dedicades al déu Dionís a l'antiga Grècia. Eren particularment conegudes les Dionísies que se celebraven a Atenes, principalment perquè foren l'origen del teatre i el seu principal espai de desenvolupament. En les diverses celebracions, els participants es vestien de sàtirs i les dones amb la crocota, i coberts amb una màscara podien fer excessos sexuals. Les Dionísies corresponen a les Bacanàlia dels romans.
A l'Àtica hi havia quatre festes dedicades a Dionís, a banda del ritual de les Oscofòries:
* Les Dionísies Menors (τὰ Μικρὰ Διονύσια) o Dionísies rurals (τὰ Διονύσια κατ'ἄγρους), celebrades el mes de Posideó (desembre-gener) al dem d'Elèuteres, en la qual destacava la processó dels fal·lòfors
* Les Lenees, celebrades el mes de Gamelió (gener-febrer), en la qual hi havia representacions teatrals
* Les Antestèries, celebrades el mes d'Antesterió (febrer-març), una festa en la qual el vi i el desorde social eren protagonistes
* Les Grans Dionísies (τὰ Μέγαλα Διονύσια o τὰ Διονύσια ἐν ἄστει 'Dionísies urbanes'), celebrades el mes d'Elafebolió (març-abril), les més importants, amb grans representacions teatrals

## Referències

* ↑ Smit, William (ed.). «Dionysia». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ Mikalson, John D. The Sacred and Civil Calendar of the Athenian Year. Princeton, N. J.: Princeton Univer. Press, 1975, p. 137 i seg..
# Samthar (ciutat)

Samthar (localment de vegades Shamshergarh, el seu nom inicial) és una ciutat i municipalitat del districte de Jhansi a l'Índia, estat d'Uttar Pradesh. Està situada a 25° 51′ N, 78° 55′ E﻿ / ﻿25.850°N,78.917°E﻿ / 25.850; 78.917. Consta al cens del 2001 amb una població de 20.277 habitants; un segle abans, el 1901, tenia 8.286 habitants. Fou la capital del principat de Samthar.
Fou construïda el segle xvii i reformada per Chhatar Singh (1865-1896). L'edifici principal és l'antic palau dels rages.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Santa Doda

«Santa Doda» té aquests significats:
Hagiografia:
* Doda de Reims, verge declarada santa per l'església, que visqué a Reims al segle vi i fou la segona abadessa de Saint-Pierre-les-Dames.
* Doda de Metz, esposa de sant Arnulf, bisbe de Metz de 614 a 629.
# Santa Digna, 36

L'edifici que havia ocupat el carrer de Santa Digna, 36 era una obra del municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya que va ser enderrocada. La casa estava situada en la zona d'eixample a banda i banda de la carretera d'Igualada a Sitges, C-244. La data de construcció sembla que havia estat la de 1882, d'acord amb la inscripció en ferro que es troba a la tarja d'escala de la porta lateral.

## Descripció

Era un edifici entre mitgeres, de planta baixa, pis i golfes. La coberta era de teula àrab a dues vessants. Hi havia un balcó corregut i ulls de bou a la part superior. La porta d'accés era d'arc de mig punt. El seu valor és tipològic.

## Referències

* 1 2 3 4 «Santa Digna, 36». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
# Djeliumkén

Djeliumkén (en rus: Джелюмкен) és un poble (un possiólok) del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 tenia 13 habitants.

## Referències

* ↑ Оценка численности постоянного населения Хабаровского края на начало 2011 года по муниципальным образованиям Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
# Discorama

Discorama va ser un programa musical emès per Televisió Espanyola en la temporada 1964-1965, amb realització de Pepe Palau i presentació de José Luis Barcelona.

## Format

Es tracta del primer programa de televisió a Espanya dedicat íntegrament al jazz, un gènere musical fins al moment gairebé inèdit al país. Amb un estil innovador per als cànons de l'època, Discorama va donar a conèixer als espanyols a les grans figures del jazz, com Dionne Warwick o Wes Montgomery.

## Referències

* Historia de TVE. Diario ya, 1986; pàgina 204 Arxivat 2007-08-03 a Wayback Machine..
* Article amb referències al programa Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* El jazz y sus espejos, Ediciones de la Torre, 2002; pàgina 128
# Discontinuïtat de Mohorovičić

La discontinuïtat de Mohorovičić és una zona de transició entre l'escorça i el mantell terrestre. Es troba a una profunditat mitjana d'uns 35 km, entre els 70 km de profunditat sota els continents, i tan sols a 10 km sota dels oceans. Es deteca perquè, en passar-la, les ones P i S augmenten bruscament la seva velocitat.
Constitueix la superfície de separació entre els materials rocosos menys densos de l'escorça, formada fonamentalment per silicats d'alumini, calci, sodi i potassi, i els materials rocosos més densos del mantell, constituït per silicats de ferro i de magnesi.
Aquesta línia imaginària s'anomena sovint Moho en el món anglosaxó. Es troba gairebé completament dins de la litosfera (la capa externa dura de la Terra, inclosa l'escorça). Només sota les dorsals oceàniques defineix el límit litosfera-astenosfera (la profunditat a la qual el mantell es torna significativament dúctil).
Va ser descrita el 1909 pel sismòleg croat Andrija Mohorovičić.

## Referències

* ↑ Rudnick, R. L.; Gao, S. 3.01 – Composition of the Continental Crust. 3. Pergamon, 2003, p. 659. DOI 10.1016/b0-08-043751-6/03016-4. ISBN 978-0-08-043751-4 [Consulta: 21 novembre 2019].
* ↑ James Stewart Monroe; Reed Wicander. The changing Earth: exploring geology and evolution. 5th. Cengage Learning, 2008, p. 216. ISBN 978-0-495-55480-6.
# Sant Iscle de Molnell

Sant Iscle de Molnell va ser una església romànica de Gisclareny documentada al segle xiii. Tenia com a sufragània la propera Sant Romà d'Oreis. La documentació assenyala que estava dins els dominis de Pinós i Mataplana. No se'n coneix la ubicació, però hi ha qui apunta que podria els vestigis medievals de la Masia de Molnell podrien correspondre a l'antiga església.

## Referències

* ↑ «Sant Romà d'Oreis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].
* ↑ Corominas, Ramon «Sant Romà d'Oreis, una obra defensiva amb l'església incorporada». Erol, 2018, pàg. 45-47.
* ↑ «Masia de Molnell (Monnell) | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 26 març 2022].
# Sant Iscle de Bages

Sant Iscle de Bages és un poble rural de masies disperses del terme municipal de Sant Fruitós de Bages, a la comarca catalana del Bages.
La propietat més important i que dona nom a l'entitat és el Mas de Sant Iscle, documentat l'any 950. El cultiu de la vinya ha estat una constant en aquest en aquest indret i encara actualment existeix un celler d'elaboració de vins i cava. Està situada al bell mig del Pla de Bages, en l'encreuament de l'Eix Transversal (C-25) i el camí reial Barcelona-Cardona.
Dins la propietat hi ha l'església romànica de Sant Iscle i Santa Victòria.

## Referències

* ↑ «Església de Sant Iscle de Bages». Bagesturisme.cat. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ «D.O. Pla de Bages | Mas de Sant Iscle». [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ «Sant Iscle i Santa Victòria de Bages. Sant Fruitós de Bages Cultural». Diputació de Barcelona-Mapes de Patrimoni. [Consulta: 14 gener 2023].
# Dàlmata

* Aquest article tracta sobre la llengua. Si cerqueu la raça de gos, vegeu «Dàlmata (gos)».
El dàlmata és una llengua romànica extinta que fou parlada a Dalmàcia, entre l'illa de Krk (italià Veglia) i Dubrovnik (Ragusa). Era dividida en dos dialectes: el ragusà, parlat a la ciutat de Ragusa (Dubrovnik) i desaparegut al final del segle xvi, i el veglioto, parlat a l'illa croata de Krk (en italià, Veglia) que s'extingí el 1898 quan morí el seu últim parlant, anomenat Tuone Udaina. Aquest dialecte fou preservat gràcies al lingüista italià Matteo Bartoli qui entrevistà Udaina.

## Característiques

Pertany al grup romànic oriental. En un temps se suposava que aquesta llengua era la baula que mancava entre el romanès i l'italià, però avui dia se sap que era molt distant del romanès, fins i tot dels dialectes romanesos propers, com per exemple l'istroromanès, parlat a Ístria (a Croàcia).
És interessant notar com el dàlmata va mantenir les paraules llatines relatives a la vida urbana que el romanès havia perdut. Se suposa que la població dàlmata havia tingut una vida urbana força activa, mentre que els romanesos foren obligats a fugir a les muntanyes durant l'època fosca.

## Referències

* ↑ «Dàlmata». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fisher, John. Lexical Aff Vegliote (en anglès). Lexical Aff Vegliote Per John Fisher, 1976, p. 30. ISBN 0838677967.
Llengües romàniques :
Llengües romàniques occidentals :
Llengües romàniques orientals :
Llengües romàniques insulars :
# Dàlneie (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Dàlneie».
Dàlneie (en rus: Дальнее) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 142 habitants.

## Enllaços externs

* Dàlneie al lloc web del districte rural
# San Salvatore di Fitalia

San Salvatore di Fitalia (sicilià Santu Sarvaturi di Fitalia) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2007 tenia 1.680 habitants. Limita amb els municipis de Castell'Umberto, Frazzanò, Galati Mamertino, Mirto, Naso i Tortorici.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Giuseppe Pizzolante | Llista cívica |
# Dormidóntovka

«Dormidóntovka» té aquests significats:
* Dormidóntovka (possiólok), localitat del krai de Khabàrovsk, a Rússia
* Dormidóntovka (poble), localitat del krai de Khabàrovsk, a Rússia
# Economia solidària

L'economia solidària o Economia Social i Solidària (ESS) fa referència a un ampli ventall d'activitats econòmiques que tenen com a objectiu prioritzar la rendibilitat social en lloc dels beneficis purament financers. Una característica clau que distingeix les entitats d'economia solidària de les empreses privades i públiques és el caràcter participatiu i democràtic de la governança en els processos de presa de decisions com un dels principis principals del sector de l'ESS. La participació activa de totes les persones implicades en els procediments de presa de decisions contribueix al seu empoderament com a subjectes polítics actius. Tanmateix, les diferents estructures organitzatives de l'ESS reflecteixen variacions en la governança democràtica i la participació inclusiva. L'Economia Social i Solidària és pot considerar com el conjunt d'iniciatives socioeconòmiques, formals o informals, individuals o col·lectives, que prioritzen la satisfacció de les necessitats de les persones per sobre del lucre. També es caracteritzen perquè són independents respecte als poders públics, actuen orientades per valors com l'equitat, la solidaritat, la sostenibilitat, la participació, la inclusió i el compromís amb la comunitat, i també, són promotores de canvi social.

## Referències

* ↑ «Què és l’Economia Social i Solidària?». Barcelona Activa - Ajuntament de Barcelona [Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ Novillo Martín, Elena «La Economía Social y Solidaria: una economía para las personas». El portal de la Economía Solidaria [Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ «Qué es la economía social y solidaria». Federació Valenciana d'Empreses Cooperatives de Treball Associat (FEVECTA). [Consulta: 2 novembre 2022].
# Dondelange

Dondelange (en luxemburgués: Dondel; en alemany: Dondelingen) és una vila de la comuna de Kehlen del districte de Luxemburg al cantó de Capellen. Està a uns 13 km de distància de la Ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Dondelange». [Consulta: 20 setembre 2015].
# Domiziano Ramazzotto

Domiziano Ramazzotto (mort a Imola el 1594) fou un religiós i compositor italià.
Prengué l'hàbit en el monestir de San Michele in Bosco, i deixà: Psalmi aliquota ad vesperas dierum festorum et solemnium cantari soliti, cum uno Magnificat, quinque vocum (Venècia, 1567) i Psalmi omnes quicunctis diebus anni festis pro tempore recitantur, sex vocibus decantandi (Ferrara, 1584).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 49, pàg. 491. (ISBN-84-239-4549-9)
# Sant Andreu de la Manresana

Sant Andreu de la Manresana és una església de nucli de la Manresana als Prats de Rei (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una petita església d'una sola nau, amb absis de planta quadrangular i una única capella lateral. La coberta de la nau és de volta apuntada, de construcció tosca i bastant irregular.
Els murs laterals, construïts a l'època romànica, tenen forma de talús. La façana fou refeta al segle xviii en estil barroc, molt senzill i és coronada per un campanar d'espadanya.
Hi ha un rosetó damunt la porta. Els murs laterals són atalussats als costats de la façana principal.

## Història

L'església de Sant Andreu de la Manresana, primitivament d'estil romànic, ha sofert modificacions i ampliacions al llarg del temps, les més importants de les quals són, potser, l'ampliació del segle xviii i la restauració de l'any 1931.
A la façana lateral esquerra es conserven pedres decorades amb motius vegetals i pedres amb símbols de picapedrers i possiblement medievals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Andreu de la Manresana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].

## Vegeu també

* Torre de la Manresana
# Dubuque

Dubuque és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2008 tenia 57.250 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dubuque tenia 57.686 habitants, 22.560 habitatges, i 14.303 famílies. La densitat de població era de 841,1 habitants/km².
Dels 22.560 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,3% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 11,8% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 16,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.785 $ i la renda mediana per família de 46.564 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.543 $ mentre que les dones 22.565 $. La renda per capita de la població era de 19.616 $. Entorn del 5,5% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dubuque». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dubuque». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dubóvaia

Dubóvaia (en rus: Дубовая) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 no tenia cap habitant. Pertany al districte municipal d'Arkadak.

## Referències

* ↑ «Почтовый индекс деревня Александровка, Аркадакский р-н, Саратовская обл». Arxivat de l'original el 2015-01-02.
# Dubóvoie (Tula)

* Per a altres significats, vegeu «Dubóvoie».
Dubóvoie (en rus: Дубовое) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 301 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Sant Feliu de Rodors

Sant Feliu de Rodors és l'església parroquial romànica de l'antiga parròquia rural del mateix nom, en el terme municipal de Moià, al Moianès. Està situada en l'àmbit del castell de Rodors, obtingué la parroquialitat, que manté a principis del segle XXI. D'aquesta parròquia depenien les capelles de la Mare de Déu del Roser del Soler de Terrades i de Sant Nazari de Vilalta. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt de capella, rectoria i cementiri en un mateix bloc. La façana del segon edifici de tres finestres amb inscripcions d'església posseeix un campanar amb quatre finestres amagades. Sense absis, bora de pedra molt irregular. El cementiri situat al costat del portal d'entrada de la capella és del segle xix i es troba en un estat força abandonat. Molt transformada al segle xviii, es conserven algunes restes romàniques a la part baixa dels murs actuals.

## Història

El 939 ja és documentada l'església, i el 1094 ja consta com a parròquia independent. A les finestres de la rectoria s'aprecien diverses inscripcions com la que fa referència a " Pau Tarradellas, record, any 1759". Una altra amb l'any 1638 i al costat té representat un ram o un arbre. La tercera finestra porta al nom de Ros Pinosa i l'any 1808.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Feliu de Rodors». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].
* ↑ BENET I CLARÀ, Albert [et al.]. "Sant Joan d'Oló". A: XI El Bages. Barcelona, Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Catalunya Romànica, XI). ISBN 84-85194-57-8

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. "Bages 5". A: Inventari d'esglésies. Barcelona: Artestudi Edicions i Arxiu Gavín, 1979. ISBN 84-85180-18-6.

## Enllaços externs

* Sant Feliu de Rodors en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Doulevant-le-Petit

Doulevant-le-Petit és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 44 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Doulevant-le-Petit era de 44 persones. Hi havia 15 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 7 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 14 habitatges, 13 eren l'habitatge principal de la família i 1 era una segona residència. Tots els 14 habitatges eren cases. Dels 13 habitatges principals, 12 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 3 en tenien quatre i 7 en tenien cinc o més. 8 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 3 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Doulevant-le-Petit el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 30 persones, 19 eren actives i 11 eren inactives. De les 19 persones actives 17 estaven ocupades (11 homes i 6 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 11 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Doulevant-le-Petit a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Doulevant-le-Petit a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Edat núbil

Ledat núbil és l'edat mínima en què es permet a una persona contraure matrimoni, ja sigui per dret propi o amb subjecció a les formes parentals o d'altres tipus de consentiment. L'edat i altres requisits varien segons els països, però en general s'ha fixat en 18 anys, encara que la majoria de les jurisdiccions permeten el matrimoni a edats lleugerament més joves amb l'aprovació parental o judicial o en cas d'embaràs. L'edat per a contreure matrimoni no s'ha de confondre amb la majoria d'edat o l'edat de consentiment sexual, o l'edat del primer matrimoni real en una societat en particular.
55 països són parts en la Convenció sobre el consentiment per al matrimoni, l'edat mínima per contraure matrimoni i registre dels matrimonis, que requereix a aquests països fixar una edat mínima per contraure matrimoni en la legislació, reemplaçant així les lleis consuetudinàries, religioses i tribals.
Quan l'edat mínima per contraure matrimoni d'una llei d'una comunitat religiosa és inferior a la llei de l'estat, la llei estatal preval. No obstant això, algunes comunitats religioses no accepten la supremacia de la llei de l'estat en aquest sentit.
# Segnosaure

El segnosaure (Segnosaurus, 'llangardaix lent' del llatí) és un gènere de dinosaure teròpode que pertany a la família dels Therizinosauridae i que va viure al Cretaci superior. L'espècie tipus, S. galinensis, fou descrita l'any 1979 pel Dr. A. Perle. Es van recuperar ossos aïllats de tres espècimens (que consistien en una mandíbula, una pelvis, una extremitat posterior, un coracoide escapular, un braç incomplet i vèrtebres) de Baynshirenstaya Svita de Mongòlia, de sediments datats entre el Cenomanià i el Turonià (període Cretaci).