OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mirsinàcies

Mirsinàcia (Myrsinaceae) és una extensa família de plantes amb flors i dicotiledònia d'arbres, arbusts o herbes de l'ordre Ericals. Agrupa actualment un total de 48 gèneres i prop de 1000 espècies. La família està distribuïda per les zones tropicals temperades, havent-se estès fins al nord del Japó, Florida i Nova Zelanda. Recentment, la taxonomia filogenètica ha inclòs una part dels gèneres de la família Primulaceae. En l'actualitat, però, hi ha fortes discrepàncies taxonòmiques en la comunitat científica amb aquesta família i per tal cal ser prudents amb la seva utilització.

## Morfologia

Arbres arbusts o herbes de fulles alternes, peciolades i, amb freqüència, de marge sencer. Branques que solen segregar resina de color groguenc o vermellós. Flors agrupades en inflorescències axil·lars o terminals. Fruits carnosos en baia o drupa. Endosperma oleaginós i llavors amiloides.

## Usos

Les espècies d'aquesta família tenen poca importància des del punt de vista econòmic. Alguns gèneres com Ardisia, Cyclamen, Lysimachia, Myrsine, i Suttonia són utilitzats com ornamentals. Ardisia japonica (Chinese: 紫金牛; pinyin: zǐjīn niú) és una de les 50 herbes fonamentals de la medicina tradicional xinesa.

## Gèneres

Abromeitia - Aegiceras - Amblyanthopsis - Amblyanthus - Anagallis - Antistrophe - Ardisia - Ardisiandra - Asterolinon - Badula - Conandrium - Coris - Ctenardisia - Cybianthus - Cyclamen - Discocalyx - Elingamita - Embelia - Emblemantha - Fittingia - Geissanthus - Gentlea - Glaux - Graphardisia - Grenacheria - Heberdenia - Hymenandra - Labisia - Loheria - Lysimachia - Monoporus - Myrsine - Oncostemum - Parathesis - Pelletiera - Pleiomeris - Rapanea - Sadiria - Solonia - Stimpsonia - Stylogyne - Tapeinosperma - Tetrardisia - Trientalis - Valerioanthus - Vegaea - Walleniella - Yunckeria

## Notes

* ↑ Mari Källersjö, Gullevi Bergqvist and Arne A. Anderberg «Generic realignment in primuloid families of the Ericales s.l.: a phylogenetic analysis based on DNA sequences from three chloroplast genes and morphology». American Journal of Botany, 87, 2000, pàg. 1325-1341. (full pdf.text)
* ↑ Ulrika Manns and Arne A. Anderberg «Molecular Phylogeny of Anagallis (Myrsinaceae) Based on ITS, trnL-F, and ndhF Sequence Data». International Journal of Plant Sciences, 166, 2005, pàg. 1019–1028. DOI: 10.1086/449318.

## Enllaços externs

* Myrsinaceae Arxivat 2014-10-07 a Wayback Machine. (en anglès).
# Els Camps Magres

Els Camps Magres és un paratge de camps de conreu a cavall dels termes municipals de l'Estany i de Santa Maria d'Oló, en el territori del poble rural de Sant Feliuet de Terrassola, a la comarca del Moianès.
Estan situats a l'extrem nord del terme de l'Estany i a l'extrem sud del territori de Sant Feliuet de Terrassola, a llevant del terme olonenc. Són a l'esquerra de la Riera de l'Estany, al nord i a l'oest de la carretera C-59. També queden al nord-oest del Pont del Molí, de la Font del Molí i del paratge de les Fonts.

## Enllaços externs

* Els Camps Magres en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Els Cantons Rois

Els Cantons Rois (els Cantons Roigs, en la parla local) és un cim del terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà, en el territori de l'antic terme de Benés.
Pertany a la carena que fa d'enllaç entre la Serra de Plandestàs, al sud, i la Serra des Tres Pessons, al nord. Aquesta carena separa les valls del riu de Manyanet, a ponent, de la Valiri, a llevant.
# Els Campets (Rivert)

Els Campets és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Rivert.
Està situat al sud-est de Rivert, a prop i a l'esquerra del barranc de Rivert, al sud de la Llau de la Mola i al nord-oest de Serboixos i al nord de l'Ínsula.
# Els Canons

Els Canons de Colera són dos canons que van pertànyer a unes naus de l'armada espanyola, que van naufragar davant de Colera l'hivern de 1793. S'hi pot accedir a través d'un camí de muntanya que fa pujada que s'inicia des del port del municipi, i es triga uns vint o trenta minuts a arribar-hi. A l'esplanada on es troben aquests canons es gaudeix d'unes vistes molt boniques, ja que s'hi pot veure el Cap de Creus i els municipis més propers.
L'any 1870 els germans Bonaventura Sangenís, cofundadors del municipi, van ordenar la redacció d'un projecte per a la construcció i defensa del promontori del cap de Lladró, sobre l'actual port. Tot i que finalment, per problemes econòmics, no es va arribar a dur a terme el projecte, sí que es poden visionar dos canons, un dels quals amb la inscripció "any 1789, n. 163", la procedència dels quals segueix sent un misteri.
La muntanya dels canons de Colera rep aquest nom, ja que durant la Guerra de la Independència va servir d'emplaçament de dues peces d'artilleria que encara avui s'hi conserven, i té una alçària de 123 metres.

## Enllaços externs

* Cerca a Google d'imatges dels canons de Colera
# Megarcys lepnevae

Megarcys lepnevae és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1912. Coll. Zool. Selys. 4(1):10.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Šámal, 1939. Vestn. Cesk. Spol. Zool. 6/7:420.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Zwick, Peter, 2010. New species and new records of Plecoptera from Korea and the Russian Far East. Illiesia, 6(09):75-97. «PDF».

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:370.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:234.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# AO-27

La AO-27 era un fusell d'assalt de disseny i producció de la Unió Soviètica, que dispara munició de calibre 7,62 de tipus Sabot. La bala es de 3 mm de flechette (tipus de munició). La llargada total de la bala es de 63 mm, i de 55 mm de flechette. El pes de la bala es 10,5 grams, amb 2,4 grams de flechette.

## Vegeu també

* Llista d'armes russes
* AK-47

## Referències

* ↑ «Экспериментальный автомат Ширяева АО-27» (en russian). [Consulta: 27 maig 2016].
# Emirat de Gibraltar

La taifa, emirat o regne de Gibraltar fou una taifa andalusina que fou incorporada el 1462 a la Corona de Castella. Regida per Abd al-Malik Abd al-Wahid, fill d'Abu-l-Hàssan Alí, rei de Fes entre els anys 1333 i 1340. Després del setge imposat per Alfons XI de Castella, l'emir Isab ibn al-Hassam es va proclamar el 1340 rei de Gibraltar i de la seva terra. El 15 de desembre de 1462 el rei Enric IV de Castella el va incorporar a la Corona de Castella.

## Referències

* ↑ Loyn, H. R.. Diccionario Akal de Historia Medieval (en anglès). Akal, 1998, p. 65. ISBN 8446008416.
# Mihály Dés

Mihály Dés (Budapest, 1950 - Barcelona, 18 de maig de 2017) fou un assagista, periodista i traductor hongarès, fundador i director de la revista de cultura Lateral. A Hongria va ser actor de cinema i traductor. Va residir a Barcelona des de 1986, on ha estat professor de Literatures d'Europa de l'Est a la Universitat de Barcelona, i president de l'associació Casa de l'Est.
Ha traduït a l'hongarès autors com Guillermo Cabrera Infant, Alejo Carpentier, Camilo José Cela, Julio Cortázar, Juan Benet, Jorge Luis Borges, Gabriel García Márquez i Mario Vargas Llosa.
Entre 1989 i 1992 va ser redactor en cap de la revista literària Quimera, i entre 1990 i 1993 va dirigir el suplement de llibres del diari El Observador. El 1994 va fundar Lateral Edicions, empresa editora de la revista independent de cultura Lateral. La revista Lateral va deixar de publicar-se el gener de 2006.

## Bibliografia
### Com a editor

* 1993 - La noche insular. Antología de la poesía cubana (Barcelona, Lumen)
* 2001 - Mar i muntanya: antologia de contes catalans contemporanis (Barcelona, Lateral).

### En volums col·lectius

* 1999 - Paisajes después del Muro (Barcelona, Península)
* 2002 - Roberto Bolaño: la escritura como tauromaquia (amb els textos «Monsieur Pain», «Amuleto» i «Putas asesinas»)

## Referències

* ↑ Carrión, Jorge. «La revista ‘Lateral’, fundada per Mihály Dés, va ser la publicació cultural barcelonina més cosmopolita del canvi de segle.». Associació dol·legial d'escriptors de Catalunya, 22-11-2019. [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ Europa Press «La revista cultural 'Lateral' tanca després d'onze anys». VilaWeb, 16-01-2006.

## Enllaços externs

* Entrevista a Canal-L (castellà)
# Mihály Mayer

Mihály Mayer (Újpest, Hongria, 1933 - Budapest, 2000) fou un jugador de waterpolo hongarès que destacà a la dècada del 1950 i la dècada del 1960.

## Biografia

Jueu, va néixer el 27 de desembre de 1933 a la ciutat d'Újpest, població que avui en dia forma part de la ciutat de Budapest dins del Districte IV de la ciutat. Va morir el 4 de setembre de l'any 2000 a la ciutat de Budapest

## Carrera esportiva

Va participar, als 22 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a la ciutat de Melbourne (Austràlia), on aconseguí guanyar la medalla d'or i on fou partícip del denominat bany de sang de Melbourne. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia) guanyà la medalla de bronze, si bé en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio (Japó) tornà a guanyar la medalla d'or. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic (Mèxic) tornà a guanyar la medalla de bronze.
Al llarg de la seva carrera guanyà dues medalles d'or en el Campionat d'Europa de waterpolo els anys 1958 i 1962.
Una vegada retirat va exercir d'entrenador i el 1982 va dirigir la selecció nacional hongaresa que va guanyar la medalla de plata al Campionat del Món de waterpolo de Guayaquil.
El 1987 va ser inclòs a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* ↑ Taylor, Paul. Jews and the Olympic Games: The Clash Between Sport and Politics : with a Complete Review of Jewish Olympic Medallists. Sussex Academic Press, 2004. ISBN 9781903900871.
* 1 2 «Olympedia – Mihály Mayer». [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ WPL. «1982, Guayaquil: The silver team of Hungary» (en anglès). [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ «Dr. Mihaly Mayer» (en anglès americà). [Consulta: 1r febrer 2024].

## Enllaços externs

* (anglès) www.ishof.org - Mihály Mayer Arxivat 2008-11-20 a Wayback Machine.
# Aixap

Aixap (en rus: Ашап) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que el 2012 tenia 1.500 habitants. És el poble natal del poeta Konstantín Iàkovlevitx Màmontov (1918–2000).

## Referències

* ↑ Hudson Institute of Mineralogy «Ashap, Perm Krai, Russia» (en anglès). Mindat.org [Consulta: 4 agost 2021].
* ↑ «Мамонтов Константин Яковлевич (1918 – 2000)» (en rus). litmap.tverlib.ru [Consulta: 4 agost 2021].
# Aixeca't, amor meu

Aixeca't, amor meu (títol original en anglès Arise, My Love) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Mitchell Leisen i estrenada l'any 1940. Amb guió de Billy Wilder, Charles Brackett i Jacques Théry, i protagonitzada per Claudette Colbert i Ray Milland. Està doblada al català.

## Argument

Any 1939. L'americà Tom Martin, que va lluitar amb els republicans a la Guerra Civil espanyola, espera el dia de la seva execució. Però una reportera que cerca una exclusiva li ofereix ajuda per escapar. Drama basat en les relacions entre una periodista i un aviador després de la guerra civil.

## Repartiment

* Claudette Colbert: Augusta (Gusto) Nash
* Ray Milland: Tom Martin
* Dennis O'Keefe: Joe 'Shep' Shepard
* Walter Abel: M. Phillips
* Dick Purcell: Pinky OConnor
* George Zucco: El director de la presó
* Frank Puglia: Pare Jacinto
* Esther Dale: Susie, la secretària
* Paul Leyssac: Bresson
* Ann Codee: Sra. Bresson
* Stanley Logan: Coronel Tubbs Brown
* Lionel Pape: Lord Kettlebrook
* Aubrey Mather: Achille
* Cliff Nazarro: Botzelberg
* Rudolph Anders: L'oficial prussià

## Comentaris

* Es rodà als platós de Paramount Studios (Hollywood), llevat d'algunes filmacions en escenaris naturals de la costa de Califòrnia i dels voltants de Burgos. Nominada a 4 Oscars, guanya el del millor argument original. El film suma comèdia, drama, història d'amor, guerra i aventures. Leisen aconsegueix una difícil combinació de comèdia i drama, en la qual abunda l'humor en un marc dominat per la presència permanent de l'amenaça de guerra, i amb pinzellades fantàstiques.
* Colbert va dir una vegada que aquesta era la seva pel·lícula favorita

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ «Aixeca't, amor meu». esadir.cat. [Consulta: 16 gener 2024].
* ↑ «Claudette Colbert - Pure Panache - Biography». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 25 novembre 2007].
* ↑ «Claudette Colbert Biography (1903-1996) - Lenin Imports». Arxivat de l'original el 2013-06-10. [Consulta: 25 abril 2012].
# Microbiologia mèdica

La microbiologia i parasitologia, també coneguda com a microbiologia clínica o microbiologia mèdica, és una especialitat de les ciències de la salut dedicada a l'estudi i tractament de les malalties infeccioses que afecten els humans, i per extensió altres éssers vius.
Aquesta especialitat sanitària està implantada en almenys 14 països: Alemanya, Àustria, Dinamarca, Espanya, Finlàndia, Grècia, Països Baixos, Irlanda, Islàndia, Itàlia, Luxemburg, Noruega, Portugal, Regne Unit i Suècia.

## Camp d'acció

El microbiòleg i parasitòleg està especialitzat en els processos patològics originats per microorganismes que afecten la salut humana. El seu objectiu és la detecció, aïllament, identificació, mecanismes de colonització i patogenicitat, mecanismes de disseminació i transmissió, significació clínica i epidemiològica, procediments per al seu control sanitari o terapèutic i resposta biològica de l'ésser humà davant els microorganismes. Aquests inclouen: bacteris, fongs, protozous i virus; microorganismes en general.

## Exercici professional

El microbiòleg clínic normalment exerceix en els laboratoris hospitalaris, o de serveis de salut pública, i requereix una tecnologia i mètodes de treball diferents als d'altres laboratoris clínics. No atenen directament als pacients, sinó que donen resposta a les consultes dels metges clínics, mitjançant l'enviament de mostres preses a malalts o portadors d'infeccions. El microbiòleg les estudia i dictamina sobre l'existència o no de malalties infeccioses, identificant el microorganisme aïllat i proposant la forma d'eliminar-lo.

## Referències

* ↑ «Consell Nacional d'Especialitats Mèdiques. Microbiologia i Parasitologia. Guia de Formació d'Especialistes. Madrid: Ministeri de Sanitat i Consum, i Ministeri d'Educació i Cultura. 1996.». Arxivat de l'original el 2011-11-04. [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ «Orden SCO/3256/2006, de 2 d'octubre, per la qual s'aprova i publica el programa formatiu de l'especialitat de Microbiologia i Parasitologia. BOE. 2006/10/21; (252):36904-10.». Arxivat de l'original el 2011-11-04. [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ «Las especialidades médicas: cuántas y cuáles. OMC. 1999 agost; (65).». Arxivat de l'original el 2010-01-06. [Consulta: 8 gener 2016].

## Enllaços externs

* Web de la Societat Catalana de Malalties Infeccioses i Microbiologia Clínica
* Microbiologia mèdica - Universitat de Barcelona (programes de doctorat)
# Ala al-Din Karba

Ala al-Din Karba (o Karpa) Arslan fou atabeg ahmadílida de Maragha.
Mort Ak Sunkur II vers 1169 (1164 i llavors, segons els historiador Mustawfi, l'atabeg de l'Azerbaidjan Ildegiz va intervenir i el poder fou confiat a dos altres germans, Ala al-Din Karba (o Karpa) Arslan i Rukn al-Din en perjudici de l'hereu designat Falak al-Din. De com van seguir els fets no se'n sap res cert però com que Falak apareix al front de Maragha el 1175 quan era atacat pels ildegízides cal suposar que un temps abans, potser el 1173 o 1174, havia recuperat el poder.
El 1188/1189 torna a aparèixer al capdavant del govern Ala al-Din. No se sap segur com hi va arribar però se sap que després de la derrota del califa davant els seljúcides en 1188/1189 a Dar Marg, va anar a Hamadan a fer homenatge al sultà seljúcida i fou nomenat atabeg del fill de Toghrul Beg, Barkyaruq, en teoria a Hamadan, però en no convenir-li aquesta ciutat va retornar a Maragha, cosa que vol dir que ja la dominava; potser havia estat restaurat pels ildegízides, o havia triomfar en una revolta, o fins i tot podia haver succeït a Falak quan va morir. Després d'aquesta data hi ha un buit de notícies durant catorze anys (1189-1203).
Se sap que Ala al-Din era un home interessat en la cultura, descendent d'Ak Sunkur I. Ala al-Din tenia dos fills dels quals només es coneix el nom: Nusrat al-Din Muhammad i Falak al-Din Ahmad, i que la seva capital fou Ruyindiz o Ruyin Dez almenys fins al 1197. Ibn al-Athir diu que vers 1203 planejava arrabassar l'Azerbaidjan al ildegízida Nusrat al-Din Abu Bakr (1195-1210) i per això es va aliar a Muzaffar al-Din Gokburi d'Irbil, però l'atac va poder ser rebutjar pel ildegízida amb l'ajut del mameluc Aydogmes o Aytogmes, senyor del Jibal (1203/1204 a 1211/1212) que havia estat un dels mamelucs de Muhammad Pahlawan. Llavors Abu Bakr va atacar Maragha on va assetjar a Ala al-Din però finalment es va arranjar la pau en la qual l'atabeg de Maragha cedia una de les seves dues fortaleses (la de Maragha) i rebia en compensació Ushnu i Urmia en feu d'Abu Bakr que va passar a dominar la situació. El 1205/1206 encara governava Ala al-Din (també esmentat com Ala al-Dawla) i va morir el 1207/1208.
El va succeir un fill menor d'edat sota la protecció d'un servidor lleial eunuc. Es coneix el nom de dos fills, i un tercer nom possible però cap d'ells es pot garantir que fos aquest menor.

## Referències

* ↑ Ibn al-Athir l'anomena ara Kara Sunkur; Ibn al-Fuwati esmenta un Ala al-Din ibn Karba ibn Nusrat al-Din Aba Arslan ibn Kara Sunkur al-Ahmadili mort el 1207/1208, però la posició dels ancestres sembla estar confosa
# Acadèmia Britànica

L'Acadèmia Britànica és l'acadèmia nacional d'humanitats i ciències socials del Regne Unit. Va ser establerta per un estatut reial el 1902 i hi pertanyen més de 800 membres. L'Acadèmia és un organisme independent que s'autogoverna.
Ser elegit com a membre de l'Acadèmia Britànica suposa el reconeixement d'una alta distinció acadèmica en alguna de les branques d'humanitats o ciències socials, evidenciada per obres publicades. Els membres (Fellows) poden utilitzar en les cartes les sigles FBA darrere dels seus noms.
L'Acadèmia declara tenir els següents objectius:
* Representar els interessos dels erudits nacionalment i internacionacionalment;
* Donar reconeixement a l'excel·lència;
* Promoure i donar suport a l'avenç de la investigació;
* Contribuir a la col·laboració i l'intercanvi internacionals;
* Promoure l'enteniment públic de la investigació, i
* Publicar els resultats de la investigació;

## Presidents de l'Acadèmia Britànica, 1902-present

* El Lord Reay 1902-1907
* Sir Edward Maunde Thompson 1907-1909
* Samuel Butcher 1909-1910
* Sir Adolphus Ward 1911-1913
* The Viscount Bryce 1913-1917
* Frederic G. Kenyon 1917-1921
* Arthur Balfour 1921-1928
* H. A. L. Fisher 1928-1932
* John William Mackail 1932-1936
* David Ross 1936-1940
* John Clapham 1940-1946
* Idris Bell 1946-1950
* Charles Kingsley Webster 1950-1954
* George Norman Clark 1954-1958
* Maurice Bowra 1958-1962
* Lionel Robbins 1962-1967
* Kenneth Clinton Whearee 1967-1971
* Denys Lionel Page 1971-1974
* Isaiah Berlin 1974-1978
* Kenneth Dover 1978-1981
* Owen Chadwick 1981-1985
* Randolph Quirk 1985-1989
* Anthony Kenny 1989-1993
* Keith Thomas 1993-1997
* Tony Wrigley 1997-2001
* Garry Runciman 2001-2004
* Onora O'Neill 2005 -

## Vegeu també

* Royal Society

## Referències

* ↑ British Academy Annual Report 2010-11. Download: http://www.britac.ac.uk/about/annualrep/index.cfm

## Enllaços externs

* The British Academy (anglès)
* The British Academy research resources portal (anglès)
# Missioners de Sant Josep

La Companyia de Missioners de Sant Josep, en llatí Societas Missionariorum a S. Joseph, són un institut religiós masculí de dret pontifici, concretament una congregació clerical. Els seus membres, anomenats Josefins, posposen al seu nom les sigles M.J. o S.S.I.

## Història

La congregació fou fundada a Ciutat de Mèxic el 19 de setembre de 1872 pel prevere català Josep Maria Vilaseca i Aguilera, de la Congregació de la Missió, per fer apostolat i donar instrucció, tant catequètica com de primeres lletres, entre la gent no cristiana d'Iberoamèrica. De fet, Vilaseca havia trobat una gran escassetat de sacerdots i l'abandonament dels pobles, per la qual cosa va proposar als seus superiors la creació d'un centre d'estudis eclesiàstics a l'Arxidiòcesi de Mèxic, el Col·legi Clerical del Senyor Sant Josep. El mateix dia 19 de setembre de 1872, també va fundar la congregació, amb la finalitat de promoure el culte a Sant Josep de Natzaret i l'evangelització de pobres i indígenes mitjançant l'educació dels joves i les missions.
La congregació va establir missions entre els indígenes tarahumares (1894), yaquis (1896), huichols i lacandons o va fundar col·legis i escoles per a formar infants i joves. A la colònia Santa Maria la Ribera hi havia la casa mare des de 1877 i el temple de la Sagrada Família que el Pare Vilaseca va manar construir el 1899.
L'arquebisbe de Mèxic Pelagio Antonio de Labastida y Dávalos n'aprovà les constitucions josefines el 6 de desembre de 1876. L'institut obtingué el decretum laudis el 20 d'agost de 1897 i l'aprovació definitiva el 27 d'abril de 1903. Les constitucions foren aprovades per la Santa Seu el 14 de setembre de 1911).

## Activitat i difusió

Els Missioners Josefins es dediquen a les missions populars a les zones rurals d'Amèrica Central i a l'Àfrica, i a l'educació dels joves.
Són presents a Mèxic, els Estats Units, Puerto Rico, Nicaragua, Guatemala, El Salvador, Costa Rica, Veneçuela, Xile, Itàlia i Angola. La seu general és a Ciutat de Mèxic.
En acabar 2005, la congregació tenia 48 cases i 174 religiosos, 123 dels quals eren sacerdots.

## Notes

* ↑ Colegio Vilaseca, Costa Rica, Los Misioneros Josefinos Arxivat 2009-09-29 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Annuario Pontificio per l'anno 2007. Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2007. ISBN 978-88-209-7908-9

## Enllaços externs

* Lloc web de la província centreamericana de la congregació Arxivat 2009-12-28 a Wayback Machine.
* Bloc de la congregació.
# Merlin

* No s'ha de confondre amb Merlí.
«Merlin o Merlín» té aquests significats:
* Merlin (Albéniz), òpera d'Isaac Albéniz composta entre 1897 i 1902 sobre llibret de Francis Money-Coutts
* Merlin (Goldmark), òpera composta per Károly Goldmark sobre un llibret alemany de Siegfried Lipiner estrenada el 1886
* Merlin (motocicleta), marca de motocicletes fabricades a Vilanova i la Geltrú (1980 -1984) i a Fornells de la Selva (1984 -1990)
* Merlin (motor de coet), motor de coet dissenyat per SpaceX per utilitzar-lo als coets Falcon 1 i Falcon 9
* Merlin (revista), revista literària d'avantguarda publicada en llengua anglesa a París
* Rolls-Royce Merlin, motor de combustió refrigerat per líquid utilitzat principalment com a motor d'aviació d'alt rendiment
* María de las Mercedes de Merlín (L'Havana, Cuba, 1789 - París, 1852), comtessa de Jabuco, escriptora i cantant cubana.
* Merlin (minisèrie), sèrie de televisió britànica de 1998
* Merlin (sèrie de televisió), sèrie de televisió britànica (2008-2012)