OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nautilus belauensis

Nautilus belauensis és una espècie mol·lusc cefalòpode de la família Nautilidae nativa de les aigües del voltant de les illes Palau, a l'oceà Pacífic. Per això, s'anomena nàutil de Palau.
N. belauensis és molt semblant a Nautilus pompilius, comparteixen un llombrígol tancat i cobert per un cal·lus. Es diferencien en la base de la ràdula.
N. belauensis és el segon nàutil més gran després del N. pompilius pompilius. La seva conquilla fa al voltant de 21 cm de diàmetre, encara que s'han recollit espècimens més grossos.

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Nautilus belauensis Saunders, 1981». [Consulta: 25 març 2021].
# Fletxa Brabançona 2018

La Fletxa Brabançona 2018 va ser la 58a edició de la Fletxa Brabançona. Es disputà l'11 d'abril de 2018 sobre un recorregut de 201 km amb sortida a Lovaina i arribada a Overijse. La cursa formava part de l'UCI Europa Tour amb una categoria 1.HC.
El vencedor final fou el belga Tim Wellens (Lotto Soudal), que s'imposà en solitari. Sonny Colbrelli i Tiesj Benoot completaren el podi.

## Equips

L'organització convidà a 21 equips a prendre part en aquesta edició de la Fletxa Brabançona.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Tim Wellens gana en solitario la Flecha Brabanzona y se lo dedica a Goolaerts». El Mundo Deportivo, 11-04-2017 [Consulta: 16 abril 2018].
* ↑ «Startlist 2017 » 57th De Brabantse Pijl - La Flèche Brabançonne (1.HC)». [Consulta: 16 abril 2018].

## Enllaços externs

* Fletxa Brabançona 2018 - Lloc web oficial
# National Museum of African Art

El Museu Nacional d'Art Africà (en anglès National Museum of African Art és un museu de la Smithsonian Institution especialitzat en el cultiu i l'art africà, situat a Washington DC. Fundat el 1964 com a museu privat, va passar a formar part de la Smithsonian Institution l'onze de juny. El museu conté una col·lecció de pintures del famós pintor africà contemporani Fathi Hassan, considerat el primer pintor contemporani de la història de l'art africà.

## Referències

* ↑ Weil, Martin «John E. Reinhardt, first career diplomat to lead USIA, dies at 95» (en anglès). Washington Post, 24-02-2016. ISSN: 0190-8286.
# Una finestra sobre Luna Park

Una finestra sobre Luna Park (títol original en italià: La finestra sul Luna Park) és una pel·lícula italiana dirigida el 1957 per Luigi Comencini. Aquesta pel·lícula aborda clarament un dels temes-claus de l'obra de Luigi Comencini: la relació pares-fills. A més, la pel·lícula es desenvolupa en un context social particular, el dels afores romans miserables dels « borgate » (barris de barraques). Ha estat doblada al català.

## Argument

Els sofriments afectius d'un nen, Mario (Giancarlo Damiani), el pare del qual és obligat a treballar a l'estranger (a l'Àfrica), i la mare, Ada (Giulia Rubini), acaba de morir en un accident de circulació. El relat tràgic de les dificultats de comprensió entre un fill i el seu pare.

## Repartiment

* Giulia Rubini: Ada
* Gastone Renzelli: Aldo
* Giancarlo Damiani: Mario
* Pierre Trabaud: Righetto
* Silvana Jachino: la mestra

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1957: Os d'or al Festival Internacional de Cinema de Berlín per Luigi Comencini

## Referències

* ↑ esadir.cat. . esadir.cat.
# Metodi I de Constantinoble

Metodi I de Constantinoble o Metodi Confessor (grec antic: Μεθόδιος Ὀμολογέτα; llatí: Methodius Confessor) va ser patriarca de Constantinoble de l'any 843 al 846. És venerat com a sant per les Esglésies Ortodoxa i Catòlica.
Era nadiu de Siracusa on va néixer al final del segle viii. De jove va anar a Constantinoble on va ser ordenat i va donar la seva propietat a l'Església i als pobres. Va viure per un temps a un convent a l'illa de Quios. Era partidari del culte a les imatges i en contra de les mesures de Lleó V l'Armeni. Se'n va anar a Roma, no retornant a Grècia fins a la mort de Lleó el 820.
Cap a l'any 821 el patriarca de Constantinoble< el va designar com a enviat davant el papa Pasqual I (817-824). Aquest el va enviar a l'emperador Miquel el Tartamut amb una carta per persuadir-lo de ser menys hostil amb els ortodoxos, i això va ofendre Miquel (devia ser cap a l'any 821) que va fer fuetejar Metodi cent vegades i després el va abandonar a una de les illes de la Propòntida, on hauria mort de gana si no hagués estat per un pescador que el va trobar i el va salvar portant-li petites racions de menjar (pa i peix)
Va ser a l'illa alguns anys fins que l'emperador Teòfil, successor de Miquel (829) el va cridar i el va acollir al seu propi palau. En poc temps va obtenir influencia a la cort però la seva ortodòxia va fer que fos fuetejat per segona vegada i enviat altre cop a l'illa, però aquesta vegada va ser per menys temps. Cridat altre cop per Teòfil el va acompanyar a la seva campanya contra els àrabs (l'emperador no el volia deixar a la capital); va rebre diverses acusacions, la més greu la d'haver fornicat amb una cortesana que va declarar que estava prenyada del sacerdot. Metodi es va poder justificar.
Teòfil va morir el 842 i el va succeir la seva vídua Teodora en nom del fill infant Miquel III. Teodora era partidària del culte a les imatges i es va unir a Metodi al que va fer elegir patriarca de Constantinoble el 842 o començaments del 843. Va exercir fins a la seva mort el 14 de juny del 846 i en tots aquestos any es va dedicar a suprimir la iconoclàstia i restaurar el culte de les imatges.

## Obres

Va escriure nombroses obres entre elles:
* 1. Encomium S. Dionysiï Areopagitae. Fabricius planteja que aquesta obra podria ser un plagi d'una altra amb el mateix títol d'un monjo anomenat Hilduí.
* 2. Oratio in eos qui dicunt : Quid profuit Filus Dei Crucifrxus?.
* 3. De Occursu Simeonis et Annae in Templo, et de Deipara.
* 4. In Ramos Palnarum.
* 5. Encomium S. Agathae Virginis et Martyris.
* 6. Canones Poenitentiales.
* 7. Constitutio de iis qui diverso Modo, &c., ad fidem Christianam revertantur.
* 8. Tres versus Iambici ad Theodorum et Theophanem graptos, tribus illis quos ad ipsum mriserant Responsorii.

## Notes

* ↑ Les fonts indiquen Nicèfor I de Constantinoble (806-815), però hauria de ser Antoni I de Constantinoble (821-836).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Methodius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 4 juliol 2023].
# Font Freda (Vilassar de Dalt)

La Font Freda de Vilassar de Dalt es troba al Parc de la Serralada Litoral, la qual és una font romàntica, situada en un petit i enfonsat replà del torrent que duu el seu nom.

## Descripció

Tot i que la font no raja, una taula i uns bancs de pedra conviden a estar-s'hi una estona (temps ençà, la gent s'hi aplegava els diumenges a berenar i ballar sardanes). L'aigua sortia de la base d'un gran bloc de granit d'uns 10 metres d'alçada. El broc original, ara desaparegut, sortia del mig d'una divertit mosaic fet amb rajola catalana de traç infantil que representa un paisatge. Per accedir-hi hi ha dos esglaons fets de pedra i ciment. La font està envoltada d'alzinars, en un dels paratges més frondosos de la serralada. Pels voltants es pot veure bruc, marfull, roldor i vidalba.

## Accés

És ubicada a Vilassar de Dalt: situats al Dolmen de Can Boquet (també anomenat Roca d'en Toni), cal prendre la pista que surt en direcció oest i avancem 900 metres fins a una pista i un cartell que indica una residència per a gossos. Prenem la pista a la dreta i seguim 400 metres fins a un revolt tancat a l'esquerra. Al final del revolt, un pal indicador marca el curt camí amb barana que baixa a la font. Coordenades: x=445003 y=4598720 z=322.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 130.
* 1 2 De Vilanova a la Font Freda. Proposta per a la caminada popular (català)

## Enllaços externs

* Wikiloc
* Vilassar de Dalt | Guia de Municipis
# Salvatore Morale

Salvatore Morale (Teolo, 4 de novembre de 1938) és un atleta italià, ja retirat, especialista en curses amb tanques, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on quedà eliminat en semifinals en la cursa dels 400 metres tanques del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, disputà dues proves del programa d'atletisme. En les 400 metres tanques guanyà la medalla de bronze, en finalitzar rere Rex Cawley i John Cooper, mentre en els 4x400 metres relleus quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or en els 400 metres tanques del Campionat d'Europa d'atletisme de 1962, dues medalles d'or i una de plata a les Universíades i quatre campionats nacionals dels 400 metres tanques: 1957, 1958, 1960 i 1961.
El 15 d'octubre de 1961, a Roma, va establir el rècord europeu dels 400 metres tanques amb un temps de 49,7" i el 1962, en la final del Campionat d'Europa d'atletisme, millorà l'europeu i igualà el rècord del món de Glenn Davis amb un temps de 49,2". Va establir sis rècords italians dels 400 metres tanques.

## Millors marques

* 400 metres. 47.6" (1962)
* 400 metres tanques. 49,2" (1962)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Salvatore Morale». [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «World Student Games (Universiade - Men)». [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ «"CAMPIONATI "ASSOLUTI" ITALIANI SUL PODIO TRICOLORE – 1906 2012». sportolimpico.it. Arxivat de l'original el 24 December 2012. [Consulta: 9 December 2012].
* 1 2 «Progresión de los Récords de Europa al Aire Libre - [PDF Document]» (en castellà) p. 18. Arxivat de l'original el 2022-09-21. [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ Progression of IAAF World Records. 2015 Edition. IAAF, 2015, p. 129.
* ↑ Waśko, Janusz. Athletics National Records Evolution : 1912-2006. GreenArt Jacek Kardasz, 2007, p. 78. ISBN 978-83-925457-0-5.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 3 octubre 2022].
# Fletxa Brabançona 2022

La Fletxa Brabançona 2022 va ser la 62a edició de la Fletxa Brabançona. Es disputà el 13 d'abril de 2022 sobre un recorregut de 205,1 km amb sortida a Lovaina i arribada a Overijse. La cursa formava part de l'UCI ProSeries amb una categoria 1.Pro.
El vencedor final fou l'estatunidenc Magnus Sheffield (Ineos Grenadiers), que s'imposà en solitari. Benoît Cosnefroy (AG2R Citroën Team) i Warren Barguil (Arkéa-Samsic) completaren el podi.

## Equips

L'organització convidà a 21 equips a prendre part en aquesta edició de la Fletxa Brabançona.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Obra cumbre de Magnus Sheffield en el recital del Ineos en la Flecha Brabanzona» (en castellà), 13-04-2022. [Consulta: 30 abril 2022].
* ↑ «Startlist for De Brabantse Pijl - La Flèche Brabançonne 2022». [Consulta: 30 abril 2022].

## Enllaços externs

* Fletxa Brabançona 2022 - Lloc web oficial
# National Instruments

National Instruments (NI) és una empresa fundada el 1976 per James Truchard, Bill Nowlin y Jeff Kodosky a Austin, Texas.
L'activitat va començar al garatge James Truchard treballant en tecnologies i productes relacionats amb GPIB. A la dècada de 1980 van crear el producte principal que avui dia segueix creixent: LabVIEW. Des de llavors combina productes software, hardware i serveis. Els seus mercats tradicionals són els de l'adquisició de dades, el control d'instruments i la instrumentació virtual. Als últims anys també ha estès el seu negoci a sistemes de comunicacions, control distribuït i sistemes embebits, visió artificial i automatització en general, en bona part recolzant-se en les arquitectures PXI i CompactRIO.
A part de l'omnipresent LabVIEW, NI compta amb altres tecnologies software de gran èxit al mercat, com ara el DIAdem, MultiSim, UtilBoard, TestStand, VeriStand, etc.
En particular, destaca el DIAdem per l'anàlisi matemàtica i d'enginyeria de dades emmagatzemades, potent software provinent de la compra de l'empresa alemanya GFS. I pel disseny i anàlisi de circuits electrònics, compten amb NI MultiSim després de comprar l'empresa canadenca Electronics Workbench. L'any 2001 va crear un programari que permetia la computadora realitzar mesuraments, introduint el concepte d'Instrumentació virtual.

## Competidors

En funció del mercat vertical en el qual s'aplica la tecnologia, apareixen múltiples empreses amb les que podrien comparar-se els seus objectius técnico-comercials.
* en Instrumentació electrònica: Agilent (Hewlett Packard)
* en control i Automatització industrial: Siemens
* en matemàtiques i Simulació: The MathWorks

## Vegeu també

* Adquisició de dades
* Controlador d'automatització programable
* PXI
* Rohde & Schwarz, Tektronix, Keysight

## Referències

* ↑ Bai, Ying. Applications Interface Programming Using Multiple Languages (en anglès). Prentice Hall Professional, 2003, p. 538. ISBN 0131003135.

## Enllaços externs

* Web de NI Spain. Oficines a Madrid i Barcelona.
* Web NI Mexico
* Història de NI
# Raimundo García García

Raimundo García García (Madrid, 1884, Pamplona, 1962) va ser un periodista i polític dretà espanyol, conegut com a "Garcilaso" per un dels pseudònims periodístics que va emprar. Va viure els seus primers anys a Madrid, i als 18 anys es va traslladar a Pamplona. Va treballar a "El Eco de Navarra" i des de 1911 al Diario de Navarra. En 1912 va ser nomenat director d'aquest periòdic, càrrec que va ocupar fins a la seva mort. En la dècada de 1920 va marxar com corresponsal a la Guerra del Marroc, on va travar amistat amb els militars africanistes que anys després es revoltarien contra la II República desencadenant la Guerra Civil espanyola.
Va ser diputat en les Corts durant la Dictadura de Primo de Rivera i en la Segona República, en 1933 i 1936, per Navarra pel Bloc de Dretes. Va ser molt actiu en contra de l'Estatut Basc-Navarrès i del nacionalisme basc. Va participar en la conspiració contra la República i va ser enllaç civil del general Mola el 1936. Després de la guerra no va ocupar càrrecs polítics i es va dedicar en exclusiva al periodisme, des del qual va donar suport la causa de l'Alemanya nazi durant la Segona Guerra Mundial i va promoure l'ideari del navarrisme.
# Caldisericum

Caldisericum exile és una espècie de bacteri prou diferent de la resta de bacteris com per haver estat classificat en la seva pròpia família, ordre, classe i filum. És el primer membre del fílum candidat OP5 en ser cultivat i descrit.

## Referències

* ↑ Koji Mori, Kaoru Yamaguchi, Yayoi Sakiyama, Tetsuro Urabe & Ken-ichiro Suzuki «Caldisericum exile gen. nov., sp. nov., an anaerobic, thermophilic, filamentous bacterium of a novel bacterial phylum, Caldiserica phyl. nov., originally called the candidate phylum OP5, and description of Caldisericaceae fam. nov., Caldisericales ord. nov. and Caldisericia classis nov». International Journal of Systematic and Evolutionary Microbiology, 59, 11, novembre 2009, pàg. 2894–2898. Arxivat de l'original el 2012-12-28. DOI: 10.1099/ijs.0.010033-0. PMID: 19628600 [Consulta: 26 febrer 2012]. Arxivat 2012-12-28 at Archive.is
# Sudimir

Sudimir (en rus: Судимир) és un poble de l'óblast de Kaluga, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 91 habitants, pertany al districte de Jizdra.

## Referències

* ↑ Населенные места Российской империи в 500 и более жителей с указанием всего наличного в них населения и числа жителей преобладающих вероисповеданий, по данным первой всеобщей переписи населения 1897 г..
# Middlefield

«Middlefield» té aquests significats:
* Middlefield (Massachusetts), poble dels Estats Units a l'estat de Massachusetts.
* Middlefield (Ohio), poble dels Estats Units a l'estat d'Ohio.
# Morbier

«Morbier» té aquests significats:
Toponímia
* Morbier (Jura), municipi francès del depertament de Jura.
* Riu Morbier, afluent del riu Roine.
Altres
# Menjagrà de Barbados

El menjagrà de Barbados (Loxigilla barbadensis) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Barbados.

## Referències

* ↑ «Menjagrà de Barbados». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# National Institutes of Health

Els National Institutes of Health (NIH, traduïts com Instituts Nacionals de la Salut) és una institució del govern dels Estats Units responsable de la recerca en biomedicina i salut pública. Va ser fundada a finals de la dècada de 1880 i ara forma part del Departament de Salut i Serveis Humans dels Estats Units. La majoria de les instal·lacions dels NIH es troben a Bethesda, Maryland i altres suburbis propers de l'àrea metropolitana de Washington, amb altres instal·lacions primàries al Research Triangle Park de Carolina del Nord i instal·lacions satèl·lit més petites situades pels Estats Units.
El 2013, el Programa de Recerca Intramural (IRP) comptava amb 1.200 investigadors principals i més de 4.000 becaris postdoctorals en investigació bàsica, translacional i clínica, sent la institució de recerca biomèdica més gran del món. mentre que, a partir de 2003, el braç extramural proporcionava el 28% del finançament de la investigació biomèdica que es gastava anualment als Estats Units, o aproximadament uns 26.400 milions de dòlars EUA.
El 2019, el NIH va ocupar el lloc número dos del món, per darrere de la Universitat Harvard, en ciències biomèdiques al Nature índex, que va mesurar les contribuents més importants en articles publicats en un subconjunt de revistes destacades del 2015 al 2018.

## Referències

* ↑ «Organization and Leadership | NIH Intramural Research Program». Irp.nih.gov, 04-04-2011. Arxivat de l'original el 24 abril 2013.
* ↑ Osterweil, Neil. «Medical Research Spending Doubled Over Past Decade», 20-09-2005. Arxivat de l'original el 16 octubre 2015.
* ↑ «The top 10 institutions in biomedical sciences in 2018».
* ↑ «Introduction to the Nature Index».

## Enllaços externs

* Instituts Nacionals de la Salut (anglès)
* NIH: Instituts, Centres i oficines (anglès)
* Història del NIH (anglès)
# Raimundo Clar Garau

Raimundo Clar i Garau (Algaida, Mallorca, 1931 - Palma, 6 de març de 2010) va ser un notari, jurista, catedràtic universitari i polític balear.

## Biografia

Llicenciat en Dret per la Universitat Central de Madrid en 1953, va guanyar plaça de notari per oposició. Compaginà la seva activitat com a notari amb la seva vocació com a ensenyant. Així, va treballar com a notari a Gérgal (província d'Almeria), Belvís de la Jara, Àvila, Lalín (província de la Corunya) i Palma (Mallorca). Al mateix temps va ser professor associat en la Complutense de Madrid i catedràtic de Dret mercantil en la Universitat de les Illes Balears durant tres anys (1985-1988). Va ser president de la Federació Catòlica d'Associacions de Pares d'Alumnes, degà del col·legi de Notaris i conseller del Banc de Crèdit Balear.
En l'àmbit polític, va ser membre de la Unió de Centre Democràtic (UCD), formació amb la qual va concórrer amb èxit a les eleccions de 1977, primeres lliures després de la dictadura, obtenint un escó al Congrés dels Diputats i on va ocupar la presidència de la comissió de Cultura (1977-1979). Com a diputat de la Legislatura constituent, estava integrat en l'Assemblea de Parlamentaris de les Illes Balears que va començar els treballs per a la redacció del futur Estatut d'Autonomia de les Illes Balears de 1983. Durant un any va ser conseller de cultura del Consell General Interinsular
El 2001 es va jubilar i el 2007 ha estat membre de la Comissió Assessora de Dret Civil del Govern Balear. També és president de l'Academia de la Cuina i el Vi de Mallorca i el 1985 fou president del Círculo Mallorquín.

## Obres

Especialista en el dret civil balear, va ser autor, entre altres obres acadèmiques, de:
* Clar Garau, Raimundo. «Artículos 1 a 63 [i.e. 65] de la Compilación de Baleares». A: Comentarios al Código Civil y compilaciones forales. Madrid: Editoriales de Derecho Reunidas, 1980. OCLC 804954041.
* —. El Derecho foral de Mallorca. Palma: Lleonard Muntaner, 2005. OCLC 804596118.

## Referències

* ↑ «Fallece el notario y político Raimundo Clar». Última Hora, 07-03-2010. Arxivat de l'original el 2014-01-03 [Consulta: 13 abril 2015]. Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Fallece Raimundo Clar, líder de UCD de Balears en las elecciones de 1977». Diario de Mallorca, 07-03-2010 [Consulta: 3 gener 2014].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Middleburg (Florida)

Middleburg és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 10.338 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Middleburg tenia 10.338 habitants, 3.485 habitatges, i 2.843 famílies. La densitat de població era de 218,4 habitants/km².
Dels 3.485 habitatges en un 44,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,2% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 18,4% no eren unitats familiars. En el 13,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,9% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 6,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.722 $ i la renda mediana per família de 48.434 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.348 $ mentre que les dones 23.498 $. La renda per capita de la població era de 17.531 $. Entorn del 7,1% de les famílies i el 9,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Middleburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Middleburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nefiès

Nefiès (en francès Neffiès) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Khazret Sultan

El Khazret Sultan (uzbek: Hazrati Sulton choʻqqisi) és una muntanya de la serralada Gissar, a la frontera entre l'Uzbekistan i el Tadjikistan, a la província uzbeka del Surjandarin. Amb 4.643 metres sobre el nivell del mar és el punt més elevat de l'Uzbekistan. Anteriorment havia estat conegut com a Pic del 22è Congrés del Partit Comunista.

## Referències

* 1 2 «Khazret Sultan - Peakbagger.com». [Consulta: 8 desembre 2020].
# Menjagrà de Jamaica

El menjagrà de Jamaica (Loxipasser anoxanthus) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae) i única espècie del gènere Loxipasser Bryant, 1866.

## Hàbitat i distribució

Habita zones arbustives i límit del bosc a Jamaica, majoritariamnet a les terres altes.

## Referències

* ↑ «Menjagrà de Jamaica». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)