OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesc Panyella i Farreras

Francesc Panyella i Farreras (Vallirana, 1923 - Marsella, 11 de gener de 2022) fou un activista polític i promotor cultural català, que exercí de president del Cercle Català de Marsella durant 40 anys.

## Trajectòria

Nascut a Vallirana l'any 1923, creixé en un entorn de família republicana. El 1936, quan tenia tretze anys, s'incorporà al comitè revolucionari com a mecanògraf. El 1947 es veié obligat a exiliar-se a Marsella, després de ser descobert com a partícip d'un grup de difusió de premsa clandestina antifranquista. Allà es vinculà activament amb les Joventuts Socialistes Unificades (JSU) i assumí tasques de responsabilitat al Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC), així com realitzà classes com a professor de català. Durant l'estada a la ciutat occitana es casà amb una exiliada catalana del Pla d'Urgell. Aviat es va vincular al Cercle Català de Marsella, del que en 1951 ja en fou secretari i el 1981 n'assumí la presidència. Morí l'11 de gener de 2022 a la ciutat on residí des del seu exili.
L'any 2014, el Govern de la Generalitat de Catalunya li atorgà la Creu de Sant Jordi per considerar que havia contribuït a impulsar i dinamitzar les diverses iniciatives que du a terme una entitat gairebé centenària, en relació continuada amb els casals catalans d'arreu del món.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mor Francesc Panyella i Farreras, president d’honor del Cercle Català de Marsella». Exterior.cat, 11-01-2022. [Consulta: 14 gener 2022].
* 1 2 Aguilera, Gemma. «Un segle d'activisme polític i cultural des de Marsella». Tornaveu.cat, 07-02-2013. Arxivat de l'original el 12 abril 2015. [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «Mort Francesc Panyella i Farreras». Vallirana.cat, 13-01-2022. [Consulta: 20 abril 2022].
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 27 persones i 15 entitats». Web oficial de la Generalitat de Catalunya, 01-04-2014. Arxivat de l'original el 2014-04-07. [Consulta: 2 abril 2014].
# Francesc Parera i Planet

Francesc Parera i Planet (1857) va ser un teixidor de seda i cooperativista nascut a Canet de Mar. Impulsor de la cooperativa La Canetense i promotor de la cooperativa de treball El Foment de Canet. L'any 1888 va ser el secretari fundacional de la UGT.
Canet li va dedicar un carrer.

## Referències

* ↑ Sàiz i Xiqués, Carles «Francesc Parera Planet teixidor, cooperativista i secretari fundacional de la Unión General de Trabajadores» (pdf). El Sot de l'Aubó. Centre d'Estudis Canetencs, XV, 2016, pàg. 23-26. Arxivat de l'original el 2019-04-13 [Consulta: 1r juliol 2019].
* ↑ «Unió General de Treballadors». Diccionari de Sindicats i Sindicalistes de Catalunya. Organitzacions obreres. [Consulta: 1r juliol 2019].
* ↑ Pomés i Vives, Jordi «Noms de persones als carrers de Canet (II): Noms de cooperativistes i sindicalistes locals». El Sot de l'Aubó. Centre d'Estudis Canetencs, XVI, 63, 2018l, pàg. 23-26.
# Francesc Pascual Greoles

Francesc Pascual (Castellnou de Seana, Pla d'Urgell, 1934) és un escriptor català. Va estudiar al seminari de Solsona, però no hi va arrelar i va passar-se a la cançó, la poesia i la pintura. Membre dels Setze Jutges dels primers anys, va formar part del grup Can 64 de Lleida, grup de cantautors amb els quals ha publicat un llibre i un CD testimonial (1996). Com a pintor ha realitzat una dotzena d'exposicions i, com a escriptor, ha publicat assaigs històrics i els volums poètics Pas de pardal (2004) i Soca d'olivera (2007). Comptabilitza una quinzena d'obres publicades en solitari, i unes quantes més en col·laboració.
És un escriptor agut i detallista que d'una manera prioritària ha centrat les seues obres en la gent, les costums i els esdeveniments de la terra on viu, altrament ”la universal” com qualsevol altra.

## Obra

Investigació i divulgació
* La Golarda. (Lleida: Pagès, 1991)
* El jardí de la Boira. (Lleida: Pagès, 1994)
Narrativa
* Les bigues mestres. (Lleida: Pagès, 1999)
* El clot de l'aigua. (Lleida: Pagès, 2002)
* Perfum d'alfàbrega. (Lleida: Pagès, 2004)
* Els arbres perduts (Lleida: Pagès, 2008)
* La raó trobada (Lleida: Pagès, 2010)
* Camp de concentració. Bolero. (Lleida: Pagès, 2013)
* La primavera que ve (Lleida: Pagès, 2016)
* El silenci de l'aigua. (Lleida: Pagès, 2018)
Poesia
* Pas de pardal. (Lleida: Pagès, 2004)
* Soca d'olivera. (Lleida: Pagès, 2007)

## Referències

* ↑ «BIografia» (en català). [Consulta: 15 maig 2023].
* ↑ «Comentaris». Pages Editors. [Consulta: 15 maig 2023].
* ↑ «Francesc Pascual: "Per molt heretge que sembli, és més racional que el que fa l’Església actual"». Vilaweb, 13-12-2010. [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ «El silenci de l'aigua | Pagès Editors». [Consulta: 9 juny 2024].
* ↑ «Publicacions», 25-05-2015. [Consulta: 23 maig 2015].

## Enllaços externs

* http://argus.biblioteques.gencat.cat/iii/encore/?lang=cat
* http://www.grup62.cat/autor-francesc-pascual-greoles-000053404.html
* http://www.todostuslibros.com/autor/pascual-greoles-francesc
# Font (desambiguació)

«Font» té aquests significats:
* Font, lloc o dispositiu d'on surt o brolla alguna cosa
* Font (arquitectura), element de decoració urbana
* Documentació:
** Font documental, origen d'una informació, especialment per a la investigació (periodisme, historiografia i la producció de literatura acadèmica i enciclopèdica)
** Font del dret
** font de la teologia
** font bíblica
* Tecnologia:
** Font de llum, dispositiu, natural o artificial, que genera radiació electromagnètica visible
** Font d'alimentació, dispositiu que proporciona l'energia per al funcionament d'un aparell elèctric
** Font de tensió, dispositiu que proveeix una diferència de potencial constant, independentment de la càrrega connectada i de la intensitat
** Font de corrent, dispositiu que proveeix una intensitat de corrent elèctric constant, independentment de la càrrega connectada i de la tensió
** Font d'energia, recurs material i fenomen natural usat per extreure energia útil per a les activitats humanes
** Font o tipus (tipografia), peça metàl·lica (generalment un aliatge amb base de plom) en forma de paral·lelepípede que du en relleu una lletra o signe
* Codi font, sèrie d'instruccions escrites en algun llenguatge de programació
* Biografies:
** Pius Font i Quer, botànic (taxonomista i fitogeògraf), farmacèutic i químic
** Pau Font de Rubinat, polític i bibliòfil català nascut a Reus
** Norbert Font i Sagué, geòleg, espeleòleg, naturalista i escriptor, fou l'introductor de l'espeleologia a Catalunya
** Felip Font Trullàs, polític català nascut a Reus el 1819
** Joan Font, diversos personatges
** Jaume Font Barceló, polític mallorquí del Partit Popular
** Joan Font i Giralt (Girona, 1899 – El Sallent, 1936), sacerdot i esperantista català
** Manuel Font i Altaba, alcalde en funcions de Barcelona el 1979
** Josep Font i Solsona, historiador i periodista
** Antoni Font i Mercé, farmacèutic d'Olot i alcalde del Masnou.
** Ricard Font i Hereu (la Seu d'Urgell, 1971), advocat català, Secretari de Territori i Mobilitat del Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya des de 2011
* Miscel·lània: Antònia Font, grup de música mallorquí
# Font (les Borges Blanques)

La Font de les Borges Blanques (Garrigues) és una font inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una font situada a la part baixa del passeig del Terrall, adossada al mur de contenció entre unes escales d'accés al quiosc. Avui aquest abeurador o font està en desús. És de clar gust classicista, constituït per un frontó de motllures severes, al centre del timpà hi té un relleu de l'escut de la població en molt mal estat. El frontó està sostingut per dues pilastres, la funció de les quals és tan sols ornamental. D'estil neoclàssic, culmina en un frontó.

## Història

Era l'abeurador municipal i s'omplia amb aigua de la bassa del Terrall. Les piques, avui inexistents, hi van romandre fins fa pocs anys.
A causa d'unes obres recents a la plaça del Terrall, s'han col·locat unes pilastres que sostenen un edifici molt a prop de la font, cosa que distorsiona la perspectiva de l'espectador i ha malmès el conjunt.

## Referències

* 1 2 3 «Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Menjagrà de Cuba

El menjagrà de Cuba (Melopyrrha nigra) o (Pyrrhulagra nigra) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita matolls i boscos de Cuba, incloent l'illa de la Juventud i altres petites illes costaneres.

## Taxonomia

El menjagrà de Grand Cayman (Melopyrrha taylori), ha estat considerat una subespècie del menjagrà de Cuba, però actualment és ubicada a la seua pròpia espècie arran treballs com ara Garrido et al 2014.

## Referències

* ↑ menjagrà de Cuba«Menjagrà de Cuba». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
* ↑ Garrido, Orlando H; James W. Wiley; Arturo Kirkconnell; Patricia E. Bradley; Alexandra Günther-Calhoun «Revision of the endemic West Indian genus Melopyrrha from Cuba and the Cayman Islands» (pdf) (en anglès). Bull. B.O.C, 2014, pàg. 134-144 [Consulta: 12 octubre 2024].
# Mendes

«Mendes» té aquests significats:
* Toponímia:
** Mendes d'Egipte, ciutat de l'antic Egipte de la zona del Delta, correspon a la moderna Tell al-Rub
** Mendes de Pal·lene, ciutat de l'antiga Grècia a la península Calcídica
** Mendes (Rio de Janeiro), municipi brasiler de l'estat de Rio de Janeiro
* Biografies:
** Aristides de Sousa Mendes (Carregal do Sal, districte de Viseu, 1885 — Lisboa, 1954), diplomàtic portuguès
** Chico Mendes, sindicalista
** Eva Mendes (Miami, 1974), actriu estatunidenca d'origen cubà
** Llorenç Mendes (Vilar, Nord de Portugal, s. XIII - Guimarães, 1280), frare dominic, predicador, venerat com a beat a l'Església catòlica
** Luís Mendes de Vasconcellos (Évora, Portugal, c. 1542 -1623, Malta), 55è Gran Mestre de l'Orde de l'Hospital elegit el 1622
** Pedro Mendes (1979, Guimarães) futbolista portuguès
** Rosa Mendes (1979), lluitadora professional i model canadenca
** Sam Mendes (Reading, Berkshire, Anglaterra - 1965), director de cinema i teatre britànic
** Sandro Mendes o Sandro Miguel Laranjeira Mendes (1977, Pinhal Novo), futbolista amb la doble nacionalitat portuguesa i de Cap Verd
** Shawn Mendes
** Sylvio Mendes Campos Junior (São Paulo, 1974), futbolista
** Tiago Mendes (Viana Do Castelo, Província de Miño, 1981), futbolista portuguès
# Fluorur d'argent(II)

El fluorur d'argent(II) és un compost iònic constituït per cations argent(2+), ${\ce {Ag^2+}}$ i anions fluorur, ${\ce {F^-}}$, de fórmula ${\ce {AgF2}}$. És un compost inestable de color blanc o gris emprat en síntesi com a oxidant per la tendència del catió argent(2+) a reduir-se a argent(1+), ${\ce {Ag^+}}$.

## Propietats

Si el fluorur d'argent s'escalfa a més de 450 °C es descompon, ja que el catió argent(2+) és inestable, en fluorur d'argent(I), ${\ce {AgF}}$, i fluor:
${\ce {2 AgF2 -> 2 AgF + F2}}$Reacciona violentament amb aigua donant oxigen i ozó:${\ce {4 AgF2 + 4 H2O -> 2 Ag2O + 8 HF + O2}}$Converteix el tetraclorur de carboni, ${\ce {CCl4}}$, en tetrafluorur de carboni, ${\ce {CF4}}$.

## Preparació

El fluorur d'argent(II) es prepara per reacció del fluor sobre argent calent o clorur d'argent, ${\ce {AgCl}}$, per sota de 450 °C:
${\ce {F2 + Ag -> AgF2}}$${\ce {2 F2 + 2 AgCl -> 2 AgF2 + Cl2}}$

## Aplicacions

S'empra com a reactiu en síntesi orgànica per a addicionar fluors, substituir altres halògens per fluor, substituir hidrògens per fluors i com a oxidant. Per exemple s'empra per oxidar el gas noble xenó en medi fluorur d'hidrogen anhidre per obtindre fluorur de xenó:
${\ce {Xe + 2 AgF2 -> 2 AgF + XeF2}}$La reacció amb el benzè dona el fluorobenzè:
${\ce {C6H6 + 2 AgF2 -> C6H5F + 2 AgF + HF}}$i amb el ful·lerè ${\ce {C60}}$ permet addicionar-li 44 fluors a 300 °C donant el compost ${\ce {C60F44}}$.

## Referències

* 1 2 Bassett, J. Inorganic Chemistry: A Concise Text (en anglès). Elsevier, 2013-10-22. ISBN 9781483151229.
* ↑ Hart, Amy C. Silver(II) Fluoride (en anglès). John Wiley & Sons, Ltd, 2001. DOI 10.1002/047084289x.rn00740/abstract;jsessionid=86af086c93e40e9e5db5e18872f865f2.f02t02. ISBN 9780470842898.
* 1 2 Roesky, Herbert W. Efficient Preparations of Fluorine Compounds (en anglès). John Wiley & Sons, 2012-10-11. ISBN 9781118409442.
# Fluorur de gal·li(III)

El fluorur de gal·li(III) és un compost inorgànic de fluor i gal·li de fórmula GaF₃. Es presenta en forma de pols incolora poc soluble en aigua. Per damunt de 800 °C i en atmosfera de dinitrogen pot sublimar sense descompondre's. Forma un trihidrat de fórmula GaF₃·3H₂O que es presenta en forma de cristalls blancs, els quals són més solubles en aigua que el compost anhidre. Descompon tèrmicament a uns 200 °C.

## Preparació

El fluorur de gal·li(III) pot preparar-se per descomposició tèrmica del fluorur d'amoni i gal·li(III) segons la reacció:
$(NH_{4})_{3}GaF_{6}\ \longrightarrow \ GaF_{3}\ +\ 3\ NH_{4}F$
i per reacció de difluor o fluorur d'hidrogen amb òxid de gal·li(III) segons la reacció:
$6\ HF+Ga_{2}O_{3}\longrightarrow 2\ GaF_{3}+3\ H_{2}O$
El trihidrat es prepara per dissolució de gal·li metàl·lic o d'hidròxid de gal·li(III) en fluorur d'hidrogen.

## Referències

* 1 2 Kwasnik, W. «Fluorine Compounds». A: Brauer, G.. Handbook of Preparative Inorganic Chemistry (en anglès). Elsevier, 2012, p. 227-228. ISBN 9780323161275.
* 1 2 Perry, D.L.. Handbook of Inorganic Compounds (en anglès). 2a. CRC Press, 2016, p. 185. ISBN 9781439814628.
# Miklós Szinetár

Miklós Szinetár (Budapest, 8 de febrer de 1932) és un guionista i director de cinema hongarès. Va dirigir més de 20 pel·lícules entre 1962 i 1991.
Sota la direcció d'Elek Huzella, va estudiar composició i cant sota la direcció de József Sallai. Va assistir a l'Escola d'Interpretació de Budapest el 1949-1953. Del 1953 al 1960 va ser director del Teatre de l'Opera de Budapest, i del 1953 al 2004 va ser professor al Col·legi de Teatre i Arts del Cinema. Del 1960 al 1962 va ser director artístic del Teatre Petőfi de Budapest. De 1962 a 1971 va dirigir Magyar Televízió. És casat amb l'actriu hongaresa Ildikó Hámori, amb qui ha tingut un fill i una filla. El 2007 va escriure un llibre sobre òperes. Va rebre el premi Kossuth el 1970.
La seva pel·lícula Az erőd va participar en l'11è Festival Internacional de Cinema de Moscou.

## Filmografia (selecció)

* Délibáb minden mennyiségben (1962)
* Háry János (1965)
* Baleset (1967)
* Rózsa Sándor (sèrie de televisió, 1971)
* Az erőd (1979)

## Llibres

* Kalandjaim. Szubjektív dokumentumok; Magvető, Bp., 1988
* Így kell ezt!... Vagy másképp. Szinetár Miklós elmondja életét Kozák Gyulának; Balassi, Bp., 2003
* Röptében a világ körül; Helikon, Bp., 2003
* Operán innen, operán túl. Tudósítások, levelek, beszélgetések; Editorial, Bp., 2007
* Pályázat; Európa, Bp., 2012
* A második pályázat; Európa, Bp., 2013
* Senki többet? Pályázat harmadszor...; Európa, Bp., 2016

## Referències

* ↑ Szinetár Miklós a port.hu
* ↑ «11th Moscow International Film Festival (1979)». MIFF. Arxivat de l'original el 3 abril 2014. [Consulta: 19 gener 2013].
# Tom Hopper

Thomas Edward Hopper, més conegut com a Tom Hopper, (Coalville, Leicestershire, 28 de gener de 1985) és un actor de cinema i sèries de televisió anglès, conegut per interpretar a Sir Percival a la sèrie de la BBC Merlin i a Dickon Tarly a Game of Thrones.

## Biografia

Tom Hopper va néixer el 28 de gener de 1985 a la localitat anglesa de Coalville, a Leicestershire. Va estudiar interpretació al Rose Bruford College, d'on es va graduar el 2006. Mentre estudiava, va realitzar treballs com The Tempest, The Way of the World, Friday Night i Festen. També va ser contractat per a una posada en escena d As You Like It al Watford Palace Theatre. Ha treballat en diversos programes de televisió i pel·lícules com Saxon, Casualty, Kingdom i Doctors.
Va interpretar a Marcus a Tormented, una comèdia de terror sobre un adolescent intimidat que torna de la mort per a venjar-se dels seus companys de classe. La pel·lícula, realitzada per BBC Films i Forward Films, es va estrenar el 22 de maig de 2009 al Regne Unit.
Va ser escollit per a encarnar el paper de Sir Percival, a la sèrie de la BBC Merlin. Va aparèixer en un episodi de la tercera temporada i en tots els de la quarta i cinquena.
El 3 de juny de 2012, va participar en el programa de concursos Deal or No Deal. L'any 2012 va participar en la pel·lícula Cold, filmada a Irlanda.
Va interpretar a Billy Bones a Black Sails, sèrie dramàtica que reprèn algunes idees i personatges de L'illa del tresor, de Robert Louis Stevenson.
Forma part del repartiment de The Umbrella Academy en el paper de Luther Hargreeves, sèrie de Netflix estrenada el 15 de febrer de 2019.

## Filmografia
### Televisió

| Any | Títol | Paper | Canal | Notes |
| 2007 | Casualty | Hugh 'Chewy' Mullen | BBC One | Temporada 21, episodi 31 |
| 2008 | Kingdom | Soldat | ITV | Temporada 2, episodi 3 |
| 2008 | Doctors | Josh Mullen | BBC One | Temporada 10, episodi 118: "Don't Try This at Home" |
| 2010 | Doctor Who | Jeff | BBC One | Temporada 5, episodi 1: "The Eleventh Hour" |
| 2010–2012 | Merlin | Sir Percival | BBC One | Temporada 3 (1 episodi), Temporada 4 (11 episodis) Temporada 5 (13 episodis) |
| 2012 | Good Cop | Andy Stockwell | BBC One | 2 episodis |
| 2014-2017 | Black Sails | Billy Bones | Starz | Paper principal |
| 2017 | Game of Thrones | Dickon Tarly | HBO | Temporada 7, episodis 4 i 5 |
| 2019 | The Umbrella Academy | Luther Hargreeves | Netflix | Paper principal |

### Cinema

| Any | Títol | Paper |
| 2007 | Saxon | Pescador |
| 2009 | Tormented | Marcus |
| 2012 | Cold | Tom |
| 2014 | Northmen: A Viking Saga | Asbjörn |
| 2018 | I Feel Pretty | Grant LeClair |

## Referències

* ↑ «Break a Leg?» (en anglès). www.bbc.co.uk, 25-06-2009.
* ↑ «Rose Bruford alumni» (en anglès). vle.bruford.ac.uk. Arxivat de l'original el 2019-03-01. [Consulta: 11 març 2019].
* ↑ «TV Review: Black Sails Has Not Found Treasure» (en anglès). www.vulture.com, 24-01-2014.
* ↑ «Netflix's Umbrella Academy reveals premiere date and character photos at New York Comic Con» (en anglès), 09-10-2018. [Consulta: 19 desembre 2018].
# Thomas Charles Godwin

Thomas Charles "Tommy" Godwin (Connecticut, Estats Units, 5 de novembre de 1929 - 3 de novembre de 2012) va ser un ciclista anglès, que va córrer durant els anys 40 del segle xx. De jove es traslladà a Birmingham, on va créixer.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, tot guanyant dues medalles de bronze: una en la prova del quilòmetre contrarellotge, per darrere Jacques Dupont i Pierre Nihant; i l'altre en la prova de persecució per equips, fent equip amb Wilfred Waters, Robert Geldard i David Ricketts.
Durant molts anys es dedicà a fer tasques d'entrenador, tot creant el primer camp de formació de ciclisme britànic a Mallorca, i dirigint l'equip nacional britànic de ciclisme als Jocs Olímpics de Tòquio de 1964. També fundà diversos clubs ciclistes.

## Referències

* ↑ Tommy Godwin cycles (anglès)
* ↑ It wasn't that Easy: Tom Godwin Arxivat 2007-09-01 a Wayback Machine. Autobiografia de Tommy Godwin, 2007

## Enllaços externs

* Fitxa de Thomas Godwin a sitiodeciclismo.net
# Forn d'oli de ginebre Berrús I

El Forn d'oli de ginebre Berrús I és un forn d'oli de ginebre de Riba-roja d'Ebre (Ribera d'Ebre) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una construcció en pedra feta per a destil·lar, via escalfor, l'oli de ginebre.
Aquest està ubicat a la vall de Berrús (Berrús Vell). S'hi accedeix fàcilment des de la carretera de la Pobla de Massaluca, just passat el punt kilomètric 14, i camí particular de l'interior de la finca.

## Referències

* 1 2 «Forn d'oli de ginebre Berrús I». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 maig 2021].
# Meló (anatomia dels cetacis)

El meló és una pila de greix oliosa i de forma ovalada que es troba al centre del front de la majoria de dofins i de totes les balenes dentades, entre l'espiracle i el final del cap. La funció del meló no està ben entesa, però els científics creuen que serveix per concentrar els sons utilitzats en l'ecolocació. Alguns científics també creuen que el meló pot tenir una funció en la immersió i en la flotabilitat. La mida del meló tendeix a augmentar en les balenes dentades que s'immergeixen a més profunditat. Els melons d'algunes espècies estan més desenvolupats i especialitzats que els d'altres. El catxalot està tan especialitzat que l'oli dins de l'òrgan té una composició diferent del d'altres espècies. De fet, les diferències en mida i composició són tan grans que l'òrgan té el seu propi nom: l'espermaceti, que conté la substància cerosa usada per fer espelmes en els primers temps de la caça de balenes.
El meló de la beluga també és únic. Una de les adaptacions al seu ambient glacial és l'habilitat de fer canviar la forma del meló segons com li convingui.

## Referències

* ↑ Cranford, Ted W.; Amundin, Mats; Norris, Kenneth S. «Functional morphology and homology in the odontocete nasal complex: Implications for sound generation» (en anglès). Journal of Morphology, 228, 3, 01-06-1996, pàg. 223–285. DOI: 10.1002/(SICI)1097-4687(199606)228:3<223::AID-JMOR1>3.0.CO;2-3. PMID: 8622183.
* ↑ Harper, C.J.; McLellan, W.A.; Rommel, S.A.; Gay, D.M.; Dillaman, R.M. «Morphology of the melon and its tendinous connections to the facial muscles in bottlenose dolphins (Tursiops truncatus)» (en anglès). Journal of Morphology, 269, 7, 01-07-2008, pàg. 820–839. DOI: 10.1002/jmor.10628. PMID: 18473369.
Viccionari
# Messancy

Messancy (en való Messanceye, en luxemburguès Miezeg) és un municipi belga de la província de Luxemburg a la regió valona. Es troba al costat de la frontera de Valònia amb Luxemburg i dins el territori conegut com a Arelerland. L'1 de gener del 2024 tenia 8.548 habitants.

## Localitats

El municipi està dividit en cinc seccions que agrupen les localitats de:
* Messancy: Differt, Longeau, Turpange
* Habergy: Bébange, Guelff
* Hondelange
* Sélange
* Wolkrange: Buvange

## Població

* 5 980 habitants en 1977
* 6 492 habitants en 1992
* 6 672 habitants en 1994
* 6 841 habitants en 1997
* 6 879 habitants en 1998
* 6 900 habitants en 1999
* 6 918 habitants en 2000
* 7 002 habitants en 2002
* 7 229 habitants en 2005
* 7 404 habitants en 2006
* 7 620 habitants en 2008
* 7 662 habitants en 2009
* 8 548 habiitants en 2024

## Referències

* ↑ «BEVOLKINGSCIJFERS PER PROVINCIE EN PER GEMEENTE OP 1 JANUARI 2024 / CHIFFRES DE LA POPULATION PAR PROVINCE ET PAR COMMUNE, A LA DATE DU 1er JANVIER 2024» (en francès i neerlandès). Ministeri d'Interior de Bèlgica, 27-01-2024. [Consulta: 21 setembre 2024].

## Enllaços externs

* (francès) (anglès) Web sobre història i genealogia de Messancy
* (francès) Web del Cercle Historique du Pays de Messancy
# Dasyatis macrura

Dasyatis macrura és una espècie de peix de la família dels dasiàtids i de l'ordre dels myliobatiformes.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. (i-iv) 3-69 (70 blank), Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 (106 blank)). Caratteri. (italià)
* ↑ BioLib (anglès)
# Neoarisemus angularis

Neoarisemus angularis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Duckhouse, D. A., 1987. A revision of Afrotropical Setomima, elucidation of their genealogical relationships and descriptions of other Afrotropical Psychodinae (Diptera: Psychodidae). Annals of the Natal Museum. 28:231-282.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)