OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Narcís (atleta)

Narcís (Narcissus) fou un famós atleta romà. Còmmode estava fent exercicis gimnàstics i Narcís el va matar com a servei a Màrcia que havia provat d'enverinar-lo sense èxit (192).
Es diu que fou per consell de Narcís que Pescenni Níger fou nomenat per Còmmode com a governador de Síria i les legions de la regió.
Va morir al circ, a les feres, per ordre de Septimi Sever, per haver matat a Còmmode.
Viccionari
# Narcoterrorisme

El narcoterrorisme és el seguit d'accions violentes que cometen els grans càrtels del narcotràfic després primer a l'Estat de Colòmbia i després a altres països llatinoamericans, quan els poders públics van augmentar la persecució del crim organitzat.
El terme va ser encunyat pel president Fernando Belaúnde Terry el 1983 i se sol aplicar a les accions de les Forces Armades Revolucionàries de Colòmbia (FARC) i altres entitats similars d'Amèrica Llatina. Els grups que haurien practicat narcoterrorisme tenen escamots que actuen com un paraexèrcit o una guerrilla, a diferència d'altres accions violentes de traficants i màfies o de sospitosos de terrorisme que aprofiten els ingressos extres provinent de la droga.
El terme va perdre precisió i esdevé problemàtic ja que suggereix una «relació simbiòtica» entre narcotraficants i terroristes que rarament es confirma amb proves, com demostren els estudis de casos del Perú, l'Afganistan, Mali i Mèxic. El terme narcoterrorisme desvia l'atenció d'altres qüestions importants, com ara la corrupció, els abusos estatals, el tràfic d'armes, el tràfic de persones i altres tipus de crim organitzat i violència. L'acusació del govern de Trump contra el president Nicolás Maduro com a narcoterrorista va ser més una qüestió política amb poc o gaire proves: és difícil imaginar com un estat com Venezuela que no produeix cap cocaina podria «afeblir els Estats Units submergint-les de cocaina barrata, utilitzat, no pas com mercaderia, sinó com a «arma».

## Referències

* ↑ «Narcoterrorisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Narcoterrorisme». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Calderon, Horacio. La situación en Mexico y el impacto del narcoterrorismo en el continente americano (en castellà), 15/4/2009, p. 4.
* 1 2 Gomis, 2015.
* ↑ Sancho, Víctor «Els Estats Units acusen Maduro de narcoterrorisme». El Punt Avui, 27-03-2020, pàg. 32.
* 1 2 Speetjens, 2020.

## Bibliografia

* Castaño, Carlos; Araguren, Mauricio. Mi confesión : Carlos Castaño revela sus secretos (en castellà). 1a ed. Bogotá, Colombia: Editorial La Oveja Negra, 2001. ISBN 958-06-1000-2.
* Castillo, Fabio. Los Jinetes de la Cocaína. Santafé de Bogotá (pdf). La Oveja Negra, 1996. Arxivat 2020-12-21 a Wayback Machine.
* Follis, Edward; Polès, Claire-Lucie (trad.). Infiltré : au coeur du narcoterrorisme (en francès, traduït de l'anglès). París: Flammarion, 2014, cop. 2014, p. 352. ISBN 978-2-08-134267-5.
* Gomis, Benoît «Demystifying ‘Narcoterrorism’» (en anglès). Policy Brief. Swansea University, 01-05-2015, pàg. 21. ISSN: 2054-1910.
* Speetjens, Peter «Narcoterrorisme: ‘Dit draait meer om politiek dan om drugs’» (en neerlandès). MO - Mondiaal nieuws, 20-08-2020.
# Museu Upernavik

El Museu d'Upernavik és un museu a Upernavik, una ciutat al nord-oest de Groenlàndia. És el museu més antic de Groenlàndia, amb una extensa col·lecció d'art local. Té la seva pròpia Junta del Museu que selecciona els artistes, després de la recomanació del conservador del museu.

## Referències

* ↑ O'Carroll, Etain. Greenland and the Arctic. Lonely Planet, 2005, p. 196. ISBN 1-74059-095-3.
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-01-24. [Consulta: 19 febrer 2023].
# Bison (Dakota del Sud)

Bison és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 373 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bison tenia 373 habitants, 177 habitatges, i 109 famílies. La densitat de població era de 144 habitants per km².
Dels 177 habitatges en un 24,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 38,4% no eren unitats familiars. En el 38,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,11 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 20,6% entre 25 i 44, un 26,3% de 45 a 60 i un 24,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.000 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.594 $ mentre que les dones 17.386 $. La renda per capita de la població era de 19.856 $. Entorn del 4,5% de les famílies i el 12,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bison». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bison». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Torneig de les Cinc Nacions 1975

El Torneig de les Cinc Nacions de 1975 fou la 46a edició en el format de cinc nacions i la 81a tenint en compte les edicions del Home Nations Championship. Deu partits es van jugar entre el 18 de gener i el 15 de març. Gal·les s'enduria el títol per 18a vegada, començant una sèrie de victòries que s'allargaria en dues edicions posteriors consecutives. Una derrota contra Escòcia en terreny escocès, privaria als gal·lesos del Grand Slam i de la Triple Corona. El partit entre Escòcia i Gal·les a l'estadi de Murrayfield a Edimburg, disputat l'1 de març, va atreure una assistència rècord de 104.000 espectadors. Aquest registre no es trencaria fins que un partit de la Bledisloe Cup entre Austràlia i Nova Zelanda amb 107.042 espectadors a l'Estadi Olímpic de Sydney l'any 1999.

## Classificació

| Posició | Nació | Partits | Partits | Partits | Partits | Punts | Punts | Punts | Taula de punts |
| Posició | Nació | Jugats | Guanyats | Empatats | Perduts | A Favor | En contra | Diferència | Taula de punts |
| 1 | Gal·les | 4 | 3 | 0 | 1 | 87 | 30 | +57 | 6 |
| 2 | Escòcia | 4 | 2 | 0 | 2 | 47 | 40 | +7 | 4 |
| 2 | Irlanda | 4 | 2 | 0 | 2 | 54 | 67 | −13 | 4 |
| 2 | França | 4 | 2 | 0 | 2 | 53 | 79 | −26 | 4 |
| 5 | Anglaterra | 4 | 1 | 0 | 3 | 40 | 65 | −25 | 2 |

## Resultats

| França | 10–25 | Gal·les | 18 de gener de 1975 - Parc des Princes, París Assistència: 46.603 espectadors Àrbitre: K Pattinson (Anglaterra) |
| Irlanda | 12–9 | Anglaterra | 18 de gener de 1975 - Lansdowne Road, Dublín Assistència: 55.000 espectadors Àrbitre: F Palmade (França) |
| Anglaterra | 20–27 | França | 1 de febrer de 1975 - Twickenham, Londres Assistència: 70.000 espectadors Àrbitre: T Grierson (Escòcia) |
| Escòcia | 20–13 | Irlanda | 1 de febrer de 1975 - Murrayfield, Edimburg Assistència: 60.000 espectadors Àrbitre: R Jonhson (Anglaterra) |
| Gal·les | 20–4 | Anglaterra | 15 de febrer de 1975 - National Stadium, Cardiff Assistència: 70.000 espectadors Àrbitre: A Hosie (Escòcia) |
| França | 10–9 | Escòcia | 15 de febrer de 1975 - Parc des Princes, París Assistència: 43.472 espectadors Àrbitre: M Lewis (Gal·les) |
| Irlanda | 25–6 | França | 1 de març de 1975 - Lansdowne Road, Dublín Assistència: 45.000 espectadors Àrbitre: D Lloyd (Gal·les) |
| Escòcia | 12–10 | Gal·les | 1 de març de 1975 - Murrayfield, Edimburg Assistència: 104.000 espectadors Àrbitre: J West (Irlanda) |
| Gal·les | 32–4 | Irlanda | 15 de març de 1975 - National Stadium, Cardiff Assistència: 55.000 espectadors Àrbitre: J Saint-Guilhem (França) |
| Anglaterra | 7–6 | Escòcia | 15 de març de 1975 - Twickenham, Londres Assistència: 70.000 espectadors Àrbitre: D d'Arcy (Irlanda) |

## Referències

* ↑ «Six Nations roll of honour» (en anglès). Londres: British Broadcasting Corporation. [Consulta: 20 març 2015].
* ↑ Bronderson, Ian. The Five Nations/Six Nations 1970-2009: A Complete Record (en anglès). Parkbench Publications, 2009. ISBN 9780956272515 [Consulta: 20 juliol 2015].
# Torneig de les Cinc Nacions 1968

El Torneig de les Cinc Nacions de 1968 fou la 39a edició en el format de cinc nacions i la 74a tenint en compte les edicions del Home Nations Championship. Deu partits es van jugar entre el 13 de gener i el 23 de març. França dominiria el torneig i guanyaria el Grand Slam. El XV de la Rosa s'enduria la Calcuta Cup.

## Classificació

| Posició | Nació | Partits | Partits | Partits | Partits | Punts | Punts | Punts | Taula de punts |
| Posició | Nació | Jugats | Guanyats | Empatats | Perduts | A Favor | En contra | Diferència | Taula de punts |
| 1 | França | 4 | 4 | 0 | 0 | 52 | 30 | +22 | 8 |
| 2 | Irlanda | 4 | 2 | 1 | 1 | 38 | 37 | +1 | 5 |
| 3 | Anglaterra | 4 | 1 | 2 | 1 | 37 | 40 | −3 | 4 |
| 4 | Gal·les | 4 | 1 | 1 | 2 | 31 | 34 | −3 | 3 |
| 5 | Escòcia | 4 | 0 | 0 | 4 | 18 | 35 | −17 | 0 |

## Resultats

| Escòcia | 6–8 | França | 13 de gener de 1968 - Murrayfield, Edimburg Assistència: 45.000 espectadors Àrbitre: K Kelleher (Irlanda) |
| Anglaterra | 11–11 | Gal·les | 20 de gener de 1968 - Twickenham, Londres Assistència: 70.000 espectadors Àrbitre: D d'Arcy (Irlanda) |
| França | 16–6 | Irlanda | 27 de gener de 1968 - Stade Olympique Yves-du-Manoir, Colombes Assistència: 28.148 espectadors Àrbitre: G Lamb (Anglaterra) |
| Gal·les | 5–0 | Escòcia | 3 de febrer de 1968 - National Stadium, Cardiff Àrbitre: G Lamb (Anglaterra) |
| Anglaterra | 9–9 | Irlanda | 10 de febrer de 1968 - Twickenham, Londres Assistència: 70.000 espectadors Àrbitre: M Joseph (Gal·les) |
| França | 14–9 | Anglaterra | 24 de febrer de 1968 - Stade Olympique Yves-du-Manoir, Colombes Assistència: 22.456 espectadors Àrbitre: H Laidlaw (Escòcia) |
| Irlanda | 14–6 | Escòcia | 24 de febrer de 1968 - Lansdowne Road, Dublín Àrbitre: M Joseph (Gal·les) |
| Irlanda | 9–6 | Gal·les | 9 de març de 1968 - Lansdowne Road, Dublín Àrbitre: M Titcomb (Anglaterra) |
| Escòcia | 6–8 | Anglaterra | 9 de març de 1968 - Murrayfield, Edimburg Àrbitre: D d'Arcy (Irlanda) |
| Gal·les | 9–14 | França | 1968-03-23 - National Stadium, Cardiff Assistència: 55.000 espectadors Àrbitre: H Laidlaw (Escòcia) |

## Referències

* ↑ Harrison, Miles. Grand slam : a history of the Five Nations Championship. (en anglès). Londres: Aurum, 1999. ISBN 1854106538 [Consulta: 24 febrer 2016].
* ↑ Collins, Tony. The Oval World: A Global History of Rugby (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2015. ISBN 1408843722 [Consulta: 24 febrer 2016].
# Nahane

Els nahane són un grup de tribus índies na-dené, el nom de la qual vol dir "poble del sol ponent". Es dividien en nou bandes: esbataottine, etagottine, kaska, tutchone o pelly river, tagish, takutine, tahltan, titshotine i tsethaottine o mountain. Vivien als marges est i oest de les Rocoses (Colúmbia Britànica), mentre que els kaska vivien al territori de Yukon. Cap al 1910 eren uns 1.000 individus. El 1950 hi havia 760 amb els tahltan i kaska, i segons Asher el 1980 eren 750, dels quals només 100 parlaven la llengua.
Eren nòmades i sense organització social definida, llevat d'una línia patrilineal en la llei de successió, i encara es divideixen en bandes nòmades independents en territoris de cacera de caribú propis. Passaven l'hivern en tipis-habitacles de gran mida, i a l'estiu en cabanes de pals o d'estopa i penjadissos. Es desplaçaven en trineus de neu, canoes i tobogans.
Físicament se semblen als altres na-dené de la costa de la Colúmbia Britànica. No tenen cap creença religiosa peculiar, i no se'n sap gaire de llurs creences tradicionals; aparentment, com els seus veïns sekani al sud, creien en esperits dels animals i en pràctiques de xamans i remeiers; i s'hi establí amb molt poc èxit una missió catòlica entre els tahtlan.
# Nahcolita

La nahcolita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom de la seva composició: sodi (na-), hidrogen (-h-), carbonat (-co-) i la terminació -lita.

## Característiques

La nahcolita és un carbonat de fórmula química NaHCO₃. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Els seus cristalls són típicament allargats al llarg de [001], d'aproximadament 1 centímetre, amb grans {110}, {010}, {101} i petits {120}, {101} i {111}. També es troba com a masses fibroses, orientades perpendicularment als plans d'estratificació; en agregats porosos friables. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nahcolita pertany a «05.AA - Carbonats alcalins, sense anions addicionals, sense H₂O» juntament amb els següents minerals: zabuyelita, natrita, gregoryita, kalicinita, teschemacherita i wegscheiderita.

## Formació i jaciments

És un precipitat de les aigües termals. Es troba com eflorescències al voltant dels llacs salins i en salmorres. Es forma en una etapa tardana en massissos alcalins diferenciats, o com un sòlid en inclusions líquides en alguns altres minerals. Sol trobar-se associada a altres minerals com: trona, termonatrita, thenardita, halita, gaylussita, burkeïta, northupita i borax. Va ser descoberta l'any 1928 al Vesuvi, a la província de Nàpols (Campània, Itàlia), en un túnel de lava associada a thenardita i a halita.

## Referències

* ↑ «Nahcolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 maig 2016].
* 1 2 «Nahcolite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 3 maig 2016].
# Nautilus stenomphalus

Nautilus stenomphalus és una espècie de mol·lusc cefalòpode de la família Nautilidae nativa de la Gran barrera de corall. És molt semblant a N. pompilius i pot ser que siguin subespècies. Es diferencia per l'absència d'un cal·lus prim i la presència de taques blanques al llombrígol i a regions de la conquilla. Aquesta mesura al voltant de 18 cm de diàmetre, encara que l'espècimen més gran mesurat és de 20,1 cm.

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Nautilus stenomphalus G. B. Sowerby II, 1849». [Consulta: 26 març 2021].
# Billy Graham (còmic)

William Henderson Graham (Nova York, 1 de juliol de 1935 – 4 d'abril de 1997) va ser un autor de còmics afroamericà conegut pel seu treball a Marvel Comics per Luke Cage i Black Panther a la sèrie Jungle Action.

## Bibliografia
### Eclipse Comics

* Eclipse Magazine #2, 4–5 (1981–1982)
* Eclipse Monthly #8 (1984)
* Sabre #3–9 (1982–1984)

### Marvel Comics

* Haunt of Horror #2–3 (1974)
* Hero for Hire #1–16 (1972–1973)
* Journey into Mystery vol. 2 #2 (1972)
* Jungle Action #10–22 (1974–1976)
* Monsters Unleashed #11 (1975)
* Power Man #17 (1974)
* Power Man and Iron Fist #114 (1985)
* Vampire Tales #7 (1974)

### Warren Publishing

* Creepy #32 (1970)
* Eerie #28, 31 (1970–1971)
* Vampirella #1–3, 5, 7–8, 10, 12 (1969–1971)

## Referències

* 1 2 «About This Group». The Graham Family official Facebook page. Arxivat de l'original el 2018-03-07. [Consulta: 7 març 2018]. Note: Graham's date of death was given as 1999 in "Biographies: Billy Graham", Marvel Masterworks: The Black Panther Volume 1 (Marvel Worldwide : New York, 2010), ISBN 978-0-7851-4198-3
* ↑ Miller, John Jackson «Comics Industry Birthdays». Comics Buyer's Guide [Iola, Wisconsin], 10-06-2005. Arxivat de l'original el 30 octubre 2010 [Consulta: 12 desembre 2010]. Arxivat 21 de gener 2016 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Billy Graham at the Unofficial Handbook of Marvel Comics Creators
* Billy Graham a la Comic Book DB (arxivat de l'original)
* Luke Cage, Hero for Hireat Don Markstein's Toonopedia. Arxivat 2024-05-25 at Archive.is October 25, 2011
# The Trial (Pink Floyd)

«The Trial» (de l'anglès, "La Prova" o "El Judici") és una cançó conceptual d'òpera rock, art rock, rock simfònic i rock progressiu del grup britànic Pink Floyd. Va ser composta i escrita principalment per Roger Waters i Bob Ezrin, i inclosa al seu onzè àlbum, The Wall, sent la sisena cançó de la cara B del segon disc, és a dir, la penúltima de tot l'àlbum. Té una duració de 5 minuts i 18 segons.

## Composició

El tema destaca pel distintiu treball de veu de Waters, així com pel seu estil musical grandiós, més semblant a una opereta que a una cançó de rock: està completament orquestrat, sense elements tradicionals de rock, fins que comença la guitarra de David Gilmour i la intensa bateria de Nick Mason, al mateix temps que es pronuncia el veredicte del jutge.
Musicalment, l'estructura de «The Trial» és similar a una pista anterior de l'àlbum, «Run Like Hell», amb la mateixa seqüència d'acords de Mi menor, Fa, de nou Mi menor, Do i Si. No obstant això, hi ha diverses diferències entre les dues cançons, com una instrumentació molt diferent. A l'últim vers (el veredicte del jutge), entra la guitarra elèctrica distorsionada ja esmentada, que toca un fil conductor de l'àlbum, un riff escoltat per primera vegada a «Another Brick In The Wall», i, més recentment a The Wall, a l'outro de «Waiting For The Worms».

## Trama

Aquesta cançó és precedida pel tema «Stop», on Roger Waters parla sobre estar tancat psicològicament en una cel·la per a saber si és culpable (no parla específicament de què, només planteja si és culpable o no). A «The Trial», Pink (protagonista fictici de The Wall) és acusat de ser vist in fraganti mostrant sentiments humans.També sorgeixen diversos personatges que es troben durant tot l'àlbum, per exemple el mestre, la dona i la mare de Pink, els quals són anomenats a l'estrada. La cançó finalitza quan el Jutge de la Cort ordena derrocar el Mur ("wall") i obliga a Pink a socialitzar i viure la vida real.

## Personal

* Roger Waters: Veus
* Nick Mason: Bombo i plats
* David Gilmour: Guitarres, baix elèctric
* Richard Wright: Piano
* Vicki Brown i Clare Torry: Cors
* Frank Marocco: Concertina
* Larry Williams: Clarinet
* Trevor Veitch: Mandolina
* New York Orchestra dirigida per Michael Kamen: Orquestra

## Referències

* ↑ «The Trial». [Consulta: 11 maig 2021].
* ↑ «The Wall - YouTube». [Consulta: 11 maig 2021].
* ↑ «Letra Traducida de Pink Floyd - Stop» (en castellà). [Consulta: 11 maig 2021].
* ↑ «Letra Traducida de Pink Floyd - The Trial» (en castellà). [Consulta: 11 maig 2021].
* ↑ Fitch, Vernon and Mahon, Richard, Comfortably Numb — A History of The Wall 1978-1981, 2006, p. 111
* ↑ «Pink Floyd | The Official Site». [Consulta: 11 maig 2021].

## Vegeu també

* Discografia de Pink Floyd
# Tormo del Gall

El Tormo del Gall és una muntanya de 581 metres que es troba al municipi de Margalef, a la comarca catalana del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# NOD2

La proteïna amb domini d'oligomerització d'unió a nucleòtids 2 (NOD2), també coneguda com a proteïna amb domini reclutador de caspases 15 (CARD15) o proteïna de les malalties inflamatòries intestinals 1 (IBD1), és una proteïna que en els humans és codificada pel gen NOD2, situat al cromosoma 16. NOD2 té un paper important en el sistema immunitari. Reconeix molècules bacterianes (peptidoglicans) i estimula una reacció immunitària.

## Referències

* ↑ «Malalties que s'associen genèticament amb NOD2, vegeu/editeu les referències a wikidata».
* 1 2 3 GRCh38: Ensembl release 89: ENSG00000167207 - Ensembl, May 2017
* 1 2 3 GRCm38: Ensembl release 89: ENSMUSG00000055994 – Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Mouse PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ Gilberts EC, Greenstein AJ, Katsel P, Harpaz N, Greenstein RJ «Molecular evidence for two forms of Crohn disease» (en anglès). Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A., 91, 26, Desembre 1994, pàg. 12721–4. DOI: 10.1073/pnas.91.26.12721. PMC: 45511. PMID: 7809109.
* ↑ Hugot JP, Laurent-Puig P, Gower-Rousseau C, Olson JM, Lee JC, Beaugerie L, Naom I, Dupas JL, Van Gossum A, Orholm M, Bonaiti-Pellie C, Weissenbach J, Mathew CG, Lennard-Jones JE, Cortot A, Colombel JF, Thomas G «Mapping of a susceptibility locus for Crohn's disease on chromosome 16» (en anglès). Nature, 379, 6568, Febrer 1996, pàg. 821–3. DOI: 10.1038/379821a0. PMID: 8587604.
* ↑ «NOD2 Gene - GeneCards | NOD2 Protein | NOD2 Antibody». [Consulta: 22 abril 2023].
# Nefrita

La nefrita és una varietat de gra fi de la sèrie de la ferroactinolita - tremolita; més concretament es pot dir que és una varietat de gra fi de l'actinolita; és el més comú i menys valuós dels dos tipus de jade que existeixen. L'altre és la jadeïta.
És un silicat càlcic de magnesi o de ferro propi de roques metamòrfiques. Sol aparèixer en forma d'agregats compactes de fibres entrellaçades que poden ser translúcids o opacs i, normalment, de color verd amb clapejats de tons més foscs. Es distingeix de la jadeïta per la seva lluentor oliosa i perquè s'estella en fracturar-se. Es dona amb certa abundància al Canadà, la Xina, Nova Zelanda, els Estats Units, Taiwan i l'Àsia Central.

## Etimologia

Després de l'arribada del jade d'Amèrica a Europa, es van associar a la nefrita propietats curatives per als còlics i dolors d'esquena o de ronyons pel que va rebre el nom del llatí lapis nephriticus que significa pedra del ronyó. Pounamu és el nom maorí de la nefrita verda que es dona al llarg de la costa occidental de Nova Zelanda i amb la qual se solen confeccionar hei tikis i armes tradicionals maoris com els meres.

## Referències

* 1 2 Gem Reference Guide. Gemological Institute of America, 1988. ISBN 0-87311-019-6.
* 1 2 3 Mindat.org - Nephrite
# Torrijo del Campo

Torrijo del Campo és un municipi a la comarca de Jiloca (província de Terol, Aragó)

## Vegeu també

* María Mateo Bruna
# Torre d'Almudaina

La torre Almudaina és un edifici històric situada en el municipi d'Almudaina, a la comarca valenciana del Comtat. És un Bé d'Interés Cultural, que actualment forma part dels jaciments gestionats pel Museu Arqueològic d'Alacant.
Els seus orígens es troben en una fortificació de l'època almohade, a l'entorn dels segles XII-XIII, amb una funció de guaita i defensa de l'alqueria musulmana que donà peu al posterior lloc cristià.

## Descripció

L'edifici, de mur de tàpia amb argamassa de calç i arena, és de planta quadrada, amb unes dimensions de sis metres de costat i quinze metres d'alçada. Consta de cinc altures, que componen habitacions, també quadrades, de quatre metres de costat. La comunicació entre plantes es realitza mitjançant una escala de caragol situada al costat de l'accés. Els forjats són plans amb nervadures de fusta.
L'entrada a la torre s'ubica per un forat obert a la planta baixa en la seua cara de llevant. Per la seua part, la coberta és inclinada a dues aigües amb teules corbes, de la qual es creu que és de construcció posterior a la inicial.

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ La Torre d'Almudaina celebra el seu tercer any amb un dia de portes obertes
* Aquest article pren com a referència el text del Bé d'Interés Cultural incoat per la Conselleria de Cultura de la Generalitat Valenciana.

## Enllaços externs

* Pàgina de la Torre al MARQ d'Alacant.