OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vespins

Els vespins (Vespinae) són una subfamília d'himenòpters apòcrits de la família dels vèspids. Són vespes eusocials com els membres de la subfamília Polistinae. L'excepció són les vespes paràsites que no tenen castes i que dipositen els seus ous en els nius d'altres espècies.

## Biologia

La socialització en els vespins està més desenvolupada que en polistins, les castes estan més diferenciades en grandària i morfologia i les colònies tendeixen a ser més grans. La colònia és fundada per una sola reina.
Els nius són de paper, fet de fibres de fusta mastegades. Els ruscs estan protegits per una paret protectora de diverses capes. De vegades, aquesta capa és molt rudimentària si el niu està dins d'una cavitat. Els nius dels vespins poden estar construïts en branques d'arbres, en cavitats, com ara troncs buits, o poden ser subterranis. El niu no es torna a usar a l'any següent.
Durant la fase de fundació de la colònia, la reina realitza totes les tasques però després que la primera ventrada madura, la reina no surt més a buscar menjar i es dedica només a pondre ous. Els primers ous són de femelles estèrils destinades a ser obreres, però al final de l'estació es produeixen mascles i reines, que són criats en cel·les més grans. L'aliment de les larves inclou una gran varietat d'artròpodes i fins i tot carn d'animals morts.
N'hi ha diverses espècies paràsites. En Dolichovespula adulterina i Vespula austriaca les femelles envaeixen els nius d'altres espècies del seu mateix gènere, maten la reina i obliguen a les obreres a cuidar les seves larves. Una altra espècie, Vespula squamosa, és paràsita facultativa, és a dir que de vegades inicia una colònia pròpia i altres usurpa els nius de vespes d'una espècie emparentada, Vespula maculifrons. A més, hi ha molts casos d'usurpació intraespecífica de nius, és a dir, dins d'una mateixa espècie.

## Distribució geogràfica

Aquesta subfamília es troba en tots els continents tret de l'Antàrtida. Hi ha algunes espècies que han estat introduïdes en territoris fora de la seva distribució natural i algunes han esdevingut serioses palgues.

## Taxonomia

Els vespins inclouen quatre gèneres:
* Dolichovespula
* Provespa
* Vespa
* Vespula
Els quatre gèneres estan presents a la península Ibèrica, però Vespa és l'únic que viu als Països Catalans.

## Referències

* ↑ Arnett, R. H. Jr. 2000. American insects, 2n ed. CRC Press, Boca Raton, Londres,New York, Washington, D. C. ISBN 0-8493-0212-9
* ↑ Borror, D. J., DeLong, D. M., Triplehorn, C. A. 1976. An introduction to the study of insects, 4th ed. Holt, Rinehart and Winston. New York, Chicago. ISBN 0-03-088406-3
* ↑ «Fauna Europaea». Arxivat de l'original el 2007-03-20. [Consulta: 6 gener 2009].
* ↑ Blas, M. et al., 1987. Artròpodes (II). Història Natural dels Països Catalans, 10. Enciclopèdia Catalana, S. A., Barcelona, 547 pp. ISBN 84-7739-000-2

## Enllaços externs

* Buck, M. Marshall, S., Cheung, D. Identification atlas of the Vespidae (Hymenoptera, Aculeata) of the northeastern Nearctic region. 2008
# Slew rate

En electrònica el Slew Rate (SR) és un efecte no lineal en els amplificadors. Representa la incapacitat d'un amplificador per seguir variacions ràpides del senyal d'entrada. Se li defineix com la màxima taxa de canvi en el voltatge de sortida quan el voltatge d'entrada canvia.

## Definició

El slew rate d'un amplificador es defineix com el rang màxim de canvi de la tensió de sortida per tots els senyals d'entrada possibles, de manera que limita la velocitat de funcionament, és a dir la freqüència màxima a la qual pot funcionar l'amplificador per a un nivell donat de senyal de sortida.
Segons la seva definició, el SR és:
    $\mathrm {SR} =\left.{\frac {dV_{\rm {o}}(t)}{dt}}\right|_{\mathrm {max} }$
on $V_{\mathrm {o} }(t)$ és la tensió de sortida.
Si el senyal és sinusoidal, podem relacionar el valor màxim de tensió a la sortida amb la freqüència màxima d'operació de l'amplificador simplement usant:
    $\mathrm {SR} =2\pi f_{\mathrm {max} }V_{\mathrm {pk} }$
on hem anomenat $V_{\mathrm {pk} }$ a la tensió pic màxima que podem tenir a la sortida. I a $f_{\mathrm {max} }$ la freqüència màxima d'operació de l'amplificador.
El Slew Rate se sol expressar en unitats de V / μs.
Per a un amplificador operacional 741 la màxima velocitat de resposta és 0,5 V / μs., I per al OP-07 és de 0,3V / μs, el que vol dir que el voltatge de sortida canviarà a una raó màxima de 0,5 V a 1μs i 0,3 V a 1μs respectivament.
La raó de la limitació de l'SR és el condensador de compensació que fa servir internament l'amplificador per corregir certes característiques de la resposta en freqüència. Es pot analitzar que la relació aproximada entre el slew-rate, la capacitat d'aquest condensador i el corrent màxim que pot subministrar l'operacional ve donada per:
    $\mathrm {SR} ={\dfrac {I_{\mathrm {max} }}{C_{c}}}$
En el cas de lm741:
    $\mathrm {SR} ={\rm {{\dfrac {15[\mu A]}{30[pF]}}=0{,}5\left[{\frac {V}{\mu s}}\right]}}$

## Slew rate en electrònica digital i microelectrònica

En electrònica digital, el concepte de slew rate és també rellevant, encara que sol manejar d'una manera lleugerament diferent: el temps de transició d'un senyal digital entre dos punts fixos de mesura, que solen ser típicament el 20% i el 80% de la tensió d'alimentació respectivament..
El slew rate ha de ser mantingut curosament dins d'uns límits per una sèrie de motius:
* Un slew rate massa llarg afecta negativament la velocitat de l'circuit, allargant els temps de propagació
* Un slew rate inadequat, no cobert per les taules de càlcul de temps de les biblioteques, pot resultar en que l'eina d'anàlisi de temps es vegi obligada a extrapolar els valors de retard i de slew rate de sortida, donant lloc a valors potencialment incorrectes .
* Així mateix, els senyals amb slew rate petit són més vulnerables a problemes de integritat de senyal (soroll).
* Un slew rate massa petit, al seu torn, dona lloc a un pendent de senyal massa acusada que pot generar soroll en un senyal proper.

## Vegeu també

* amplificador operacional
# Podòmetre

Un Podòmetre (també conegut com a pedòmetre) és un aparell usat per a comptar el nombre de passos fets per una persona, i indirectament pot servir per mesurar la distància, velocitat i cadència del caminar d'una persona.

## Funcionament

Té un sensor intern que és capaç de detectar el balanceig produït a cada passa de la persona i registrar-lo. Mitjançant l'ajust personalitzat d'una mitja de gambada, pot deduir aproximadament les distàncies, velocitats i cadències. La precisió de les mesures depèn molt de la capacitat de mantenir una gambada estable i determinar la seva longitud mitjana.
# Ievheni Sakun

Ievheni Sakun (en ucraïnès: Євгеній Сакун; transliteració internacional: Yevhenii Sakun; 1973 – Kíiv, 1 de març de 2022)) va ser un periodista i càmera de televisió que va morir l'1 de març del 2022 a Kíev durant la invasió russa d'Ucraïna del 2022.
Va treballar per l'Agència EFE. En la cobertura informativa de la invasió rusa d'Ucraïna del 2022 va treballar com a càmera per a la televisió de Kiev Live TV. Va morir per l'atac amb bomba contra la torre de ràdio i televisió de Kiev, segons va informar en primera instància Reporters Sense Fronteres i va confirmar al Twitter la seva antiga companya de feina, la periodista Olga Tobariuk a través de les xarxes socials. Segons el servei Estatal d'Emergències d'Ucraïna, en l'atac on va perdre la vida el reporter van morir cinc persones i cinc més van resultar ferides. En concret, l'atac va ser a un edifici administratiu de quatre plantes del carrer Dorohozhytskaya. El seu cos va ser identificat per la seva credencial de premsa.

## Referències

* ↑ Horas, Redacción 24. «Periodista lamenta muerte de su camarógrafo en bombardeo de Kiev» (en castellà), 03-03-2022. [Consulta: 3 març 2022].
* 1 2 «Un cámara del canal Kiev Live murió en el ataque a la torre de TV de la capital ucraniana» (en castellà), 03-03-2022. [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ «Muere excamarógrafo de la agencia EFE por bombardeo a torre de telecomunicaciones en Kiev» (en castellà). [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ «Ukrainian camera operator Yevhenii Sakun killed in Russian shelling of Kyiv TV tower» (en anglès americà), 02-03-2022. [Consulta: 3 març 2022].
# Teles

Teles (grec antic: Τέλης, llatí: Teles) fou un filòsof grec originari de Mègara.
Fabricius el considera pitagòric, però atesos els seus mestres (Diògenes, Crates de Tebes, Bió, Aristip i el mateix Sòcrates) en realitat cal considerar-lo socràtic o, més aviat, cínic.
Part de la seva obra ha estat conservada gràcies a Joan Estobeu. Es tracta de set fragments de diàlegs de gran valor perquè són una de les poques fonts sobre el gènere de la diatriba cínica. Els set fragments porten els títols següents:
* Περὶ αὐταρκείας (Sobre l'autosuficiència)
* Περὶ τοῦ μὴ εῖναι τέλος ἡδονὴν (El plaer no és el sentit de la vida)
* Σύγκρισις πλούτον καὶ ἀρετῆς (Comparació entre la riquesa i la pobresa)
* Περὶ φυγῆς (Sobre l'exili)
* Περὶ περιστάσεως (Sobre les circumstàncies)
* Περὶ εὐπαθείας (Sobre la felicitat)

## Referències

* 1 2 Smith, William. «Teles». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 990.
* 1 2 O'Neil, Edward. Teles: The Cynic Teacher. Scholars Press, 1977, p. IX-XVII. ISBN 0-89130-092-9.
Viccionari
# Arthur Morin

Arthur Morin (1795-1880) fou un matemàtic i militar francès.

## Vida i Obra

Morin va fer els seus estudis secundaris al collége Sainte-Barbe i va ingressar a l'École Polytechnique el 1813 on es graduà el 1815. Després de dos anys d'incertesa, en els que treballa un temps en una forja de ferro, ingressà el 1817 a l'escola d'Enginyeria i Artilleria de Metz.
El 1829, amb el grau de capità, és nomenat assistent de Poncelet, a qui substituirà el 1835, quan Poncelet marxa a París. Ell mateix, també marxarà a París el 1839 per a ser professor de mecànica del Conservatoire National des Arts et Métiers. Durant aquest període a Metz, primer amb Poncelet i després ell sol, farà nombrosos experiments i dissenyarà aparells científics (com el dinamòmetre) per fer-ne acurades mesures; tot això acreditarà el seu renom en el camp de l'enginyeria.
Tot i tenir aquests destins docents i de recerca, va mantenir la seva carrera militar, arribant a ser general de brigada el 1852 i general de divisió el 1855.
L'any 1849 va ser nomenat director del Conservatoire, càrrec que manté fins a la seva mort el 1880. La seva tasca al Conservatoire, feta conjuntament amb el seu ajudant Henri Tresca, va ser ingent: van crear un laboratori experimental el 1852, van fer estudis sobre ventilació i calefacció de locals públics entre 1860 i 1866, van millorar el plans acadèmics, ...
Al marge de les seves tasques militars i científiques, va exercir diferents càrrecs institucionals: Líder de la secció francesa (la més important) de la Comissió Internacional del Sistema mètric decimal, president de la Comissió organitzadora de la Fira Internacional de París de 1855, membre de l'Acadèmia Francesa de les Ciències, president del Institut d'Enginyers Civils i altres.

## Referències

* ↑ Fontanon, pàgina 63.
* ↑ Dowson, pàgina 153.
* ↑ Grattan-Guinness, pàgina 1249.
* ↑ Quinn, pàgina 30.
* ↑ Fontanon, pàgina 64.
* ↑ Dowson, pàgines 153-154.
* ↑ Quinn, pàgines 31 i ss.
* ↑ Dowson, pàgina 154.

## Bibliografia

* Dowson, Duncan «Men of Tribology, 4-Coulomb, 5-Morin» (en (anglès)). Journal of Lubrication Technology, Vol. 100, Num. 2, 1978, pàg. 148-155. DOI: 10.1115/1.3453126.
* Fontanon, Claudine «Arthur Morin et les expériences hydrodynamiques à la Commission dite des principes du tir (1836-1841)» (en (francès)). Documents pour l'histoire des techniques, Num. 20, 2011, pàg. 59-70. ISSN: 1775-4194.
* Gratan-Guinness, Ivor. Convolutions in French Mathematics, 1800-1840 (en (anglès)). Birkhäuser, 1990. ISBN 3-7643-2238-1.
* Quinn, Terry. From Artefacts to Atoms: The BIPM and the Search for Ultimate Measurement Standards (en (anglès)). Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-530786-3.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Arthur Morin» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Al-Àhnaf ibn Qays

Abu-Bahr Sakhr ibn Qays ibn Muàwiya at-Tamimí as-Sadí, més conegut com a Al-Àhnaf ibn Qays (àrab: الأحنف بن قيس, al-Aḥnaf b. Qays), fou un notable tamimita de Bàssora nascut en època preislàmica vers 610 i mort, musulmà, en 687.
Després de la mort del profeta Muhàmmad en 632, va influir en els tamimites per a la seva conversió a l'islam. Va participar després a les campanyes del 644 i 649/650 (conquestes de Qom, Kashan i Esfahan), i després a la conquesta del Kuhistan, Herat, Merv al-Rudh, Balkh i altres llocs. Després va retornar a Bàssora, on va tenir un paper important com a cap del clan tamimita. Va restar neutral a la batalla del Camell del 656, però el 657 va combatre a Siffin a les files d'Ali.
Quan va morir el califa Yazid ibn Muàwiya el 683 va esclatar a Bàssora una revolta i el governador Ubayd-Al·lah ibn Ziyad va lliurar el govern a l'azdita Massud ibn Amr al-Atakí, cap d'una de les faccions locals, que fou assassinat; els azdites es van aliar als Bakr ibn Wàïl i als Abd-al-Qays, membres de la facció local dels Rabia, i en contra dels tamimites, i al-Àhnaf va haver d'acceptar un compromís favorable als azdites. En 684/685 va proposar a l'azdita al-Muhàl·lab per dirigir una expedició contra els azraquites (kharigites radicals) que amenaçaven la ciutat. El 686/687 l'agitador xiïta al-Mukhtar ibn Abi-Ubayd va reclutar molts partidaris a la ciutat i al-Àhnaf es va declarar en contra i va aconseguir la seva expulsió. Va dirigir el contingent de Bàssora de l'exèrcit de Míssab ibn az-Zubayr que va anar a Kufa a atacar al-Mukhtar (687). Va morir a Kufa, probablement el mateix 687, a una edat avançada.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «(al-)Aḥnaf b. Ḳays».

## Referències

* ↑ A vegades se l'ha anomenat, per error, Dahhak, cf. Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «al-Aḥnaf b. Ḳays».
* ↑ Bosworth, Clifford Edmund. Historic Cities of the Islamic World (en anglès). Brill, 2007, p.153. ISBN 9004153888.
# Villalpardo

Villalpardo és un municipi de la província de Conca. Té una població, segons el cens de 2005, de 1191 habitants. Limita amb els municipios d'Iniesta, Graja de Iniesta, Minglanilla i Villarta.

## Població

Població de Villapardo (2001-2007) :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 1.103 | 1.125 | 1.124 | 1.141 | 1.191 | 1.221 | 1.196 |

## Enllaços externs

* Pàgina del municipi Arxivat 2010-12-30 a Wayback Machine.
# Sleptó

Els sleptons són els supercompanys dels leptons. Aquests inclouen el selectró, l'smuó, l'stauó, i els sneutrins.
Sleptó :
| Sleptó | Símbol | Leptó associat | Símbol |
| Primera generació ||||
| Selectró | ${\tilde {e}}$ | Electró | $e$ |
| Sneutrí electrònic | ${\tilde {\nu }}_{e}$ | Neutrí electrònic | $\nu _{e}$ |
| Segona generació ||||
| Smuó | ${\tilde {\mu }}$ | Muó | $\mu$ |
| Sneutrí muònic | ${\tilde {\nu }}_{\mu }$ | Neutrí muònic | $\nu _{\mu }$ |
| Tercera generació ||||
| Stau | ${\tilde {\tau }}$ | Tau | $\tau$ |
| Sneutrí tauònic | ${\tilde {\nu }}_{\tau }$ | Neutrí tauònic | $\nu _{\tau }$ |

## Referències

* ↑ «A Supersymmetry primer» (en anglès). Adv.Ser.Direct.High Energy Phys. 21, (2010).

## Vegeu també

* Llista de partícules supersimètriques

## Enllaços externs

* Slepton Britannica
# Pilobolus crystallinus

Pilobolus crystallinus varietat crystallinus, és una espècie de fong que pertany a l'ordre Mucorales. És únic pel fet que adhereix les seves espores a la vegetació, per tal que se les mengin els animals que pasturen. Passa pel sistema digestiu d'aquests animals i creix sobre les seves femtes un cop excretades. Encara que aquest fong només creix fins a 2-4 cm d'alt, pot enviar els seus esporangis que contenen les seves espores 2 metres lluny. L'esporangi s'adhereix gràcies a una mucositat que té a la vegetació allunyada de les femtes permeten dispersar-se fora de la "zona de repugnància" al voltant de la femta que els herbívors eviten menjar-ne l'herba. Així el fong pot completar el seu cicle vital.

## Referències

* ↑ Bland CE, Charles TM. «Fine structure of Pilobolus: surface and wall structure». Mycologia, 64, 4, 1972, pàg. 774–85.

## Enllaços externs

* BBC Nature Arxivat 2018-07-13 a Wayback Machine.
# Zadvarje

Zadvarje és un poble de Croàcia situat al comtat de Split-Dalmàcia. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1408, quan era una possessió bòsnia.
# Paraplatytes

Paraplatytes és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Paraplatytes eberti, que es troba a l'Afganistan.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 8 febrer 2019].
# Storla

Storla és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 15 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Storla tenia 15 habitants, 7 habitatges, i 4 famílies. La densitat de població era de 144,8 habitants per km².
Dels 7 habitatges en un 14,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,1% hi vivien parelles casades, en un 14,3% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 28,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,6.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 6,7% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 53,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 76 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 9.583 $ i la renda mediana per família de 15.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 0 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 5.014 $. Entorn del 66,7% de les famílies i el 66,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Storla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Storla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Al-Àixraf Kújuk

Al-Màlik al-Àixraf Alà-ad-Din Kújuk ibn an-Nàssir Muhàmmad —àrab: الملك الأشرف علاء الدين كوجك بن الناصر محمد, al-Malik al-Axraf ʿAlāʾ ad-Dīn Kūjuk (o Kačak) ibn an-Nāṣir Muḥammad—, més conegut simplement com al-Àixraf Kújuk, pronunciat Kačak en turc, soldà mameluc bahrita o kiptxak del Caire (1341-1342). Era fill del sultà an-Nàssir Muhàmmad.
Deposat el sultà Al-Mansur Abu-Bakr pel seu nàïb i cunyat Kawsun (agost del 1341) el seu jove germà al-Àixraf, de només sis anys, fou posat al tron sense cap poder. No se sap si Kujuk era el seu nom o el malnom (Kujuk vol dir "Petit"). Quan Kawsun fou deposat al cap de cinc mesos al gener del 1342, el jove sultà fou també deposat i substituït pel seu germà de 24 anys an-Nàssir Xihab ad-Din Ahmad.

## Referències

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Mamluks".
# Villalvernia

Villalvernia, (Vila Vèrnia en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Carezzano, Cassano Spinola, Pozzolo Formigaro i Tortona.
# Masia annexa a Can Tusquets i Sant Josep de la Muntanya

La Masia annexa a Can Tusquets i Sant Josep de la Muntanya és una obra de Barcelona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al districte 6, Gràcia, a pocs metres de Can Tusquets. S'entra pels jardins dels convents. La casa és molt pintoresca i té l'aspecte d'una masia catalana moderna. Vol imitar una casa rústica i per tant té un cert aspecte pairal. A la part alta té una galeria que ocupa tota la llargada. El teulat és a dos vessants. L'edifici està envoltat d'una tanca feta d'arbreda, i està inclosa dins una zona enjardinada.

## Història

Aquest mas, igual que Can Tusquets, està regentat per la comunitat de monges de Sant Josep de la Muntanya i destinat a labors benèfiques de l'ordre. Sembla que aquesta masia fou donada pel seu propietari a les monges.

## Referències

* 1 2 «Masia annexa a Can Tusquets i Sant Josep de la Muntanya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
# Jaime Jiménez Merlo

Jaime Jiménez Merlo (Valdepeñas, 10 de desembre de 1980) és un exfutbolista espanyol que jugava com a porter. Nascut a Valdepeñas, província de Ciudad Real, el 10 de desembre de 1980. La temporada 2011/12 guanya el Trofeu Zamora com a porter menys golejat de la Segona Divisió amb el Reial Valladolid.

## Trajectòria

| Club | Any |
| Valdepeñas CF | 1998/99 |
| València Mestalla | 1999/00 |
| Gimnàstic de Tarragona | 2000/01 |
| CD Ferriolense | 2001/02 |
| Reial Mallorca B | 2001/02 |
| Zamora CF | 2002/03 |
| AD Ceuta | 2003/05 |
| CF Ciudad de Murcia | 2005/07 |
| Granada 74 CF | 2007/08 |
| Elx CF | 2008/11 |
| Real Valladolid CF | 2011/14 |
| SD Eibar | 2014/16 |
# Yersinia

Yersinia en un gènere de bacteris que pertany a la família de les enterobacteriàcies. Aquests bacteris són patògens d'animals, d'on passen a l'ésser humà produint malalties. Aquests són bacils del tipus gramnegatius aerobis i anaerobis facultatius; són mótiles a 22 °C, però no a 37 °C, per flagels anfitrics, o peritrics, formen pili, i fímbries. No formen càpsules de gaire gruix ni espores. Algunes espècies de Yersinia són Yersinia pestis, Yersinia enterocolitica o Yersinia pseudotuberculosis.
# Paraplagusia guttata

Paraplagusia guttata és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba des de les costes de la Xina fins a les d'Austràlia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Fest

Fest (llatí: Festus; grec antic: Φῆστος), també adaptat Festus i Festos, fou un cognomen romà portat pels personatges següents:
* Fest, historiador romà del segle iv autor de l'obra Breviarium rerum gestarum populi Romani
* Sext Pompeu Fest, lexicògraf romà autor de l'obra De Verborum Significatione
* Porci Fest, procurador romà de Judea en temps de Neró
* Valeri Fest, senador romà en temps dels Flavis
* Anici Fest, governador d'Àsia en temps de Macrí
* Pescenni Fest, historiador romà
* Marci Fest, tresorer llibert de Caracal·la
* Ruf Fest Aviè, poeta, geògraf i astrònom del segle iv

## Cal no confondre

* Festos (desambiguació) (llatí: Phaestus; grec antic: Φαῖστος)
* Festus, lluitador professional americà

## Referències

* ↑ Alberich, Joan; Ros, Montserrat. La transcripció dels noms propis grecs i llatins. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993, p. 87. ISBN 8477392250.
* ↑ Diccionari Grec-Català
# Stelmet Zielona Góra

El Stelmet Zielona Góra és un club de bàsquet de la ciutat de Zielona Góra (Polònia) fundat el 1946.

## Història

El Stelmet Zielona Góra va ser fundat el 1946 amb el nom històric Zastal. El 1984 va participar en la màxima categoria del bàsquet polonès: la lliga polonesa, per primera vegada. A principis de la dècada dels 2010, el Zastal va canviar el nom per l'actual: Stelmet Zielona Góra.

## Pavellons

El Stelmet Zielona Góra disputa els seus partits com a local al pavelló Centrum Rekreacyjno-Sportowe, que té una capacitat per 5.000 espectadors.

## Referències

* 1 2 History(anglès)
* ↑ Management(anglès)
* ↑ Team(anglès)

## Enllaços externs

* Stelmet Zielona Góra - Lloc web oficial