OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reacció de Txitxibabin

La reacció de Txitxibabin és un mètode químic per produir derivats de la 2-aminopiridina fent reaccionar piridina amb amida de sodi. Va ser donada a conéixer per part d'Aleksei Txitxibabin el 1914. La forma general de la reacció és:
L'aminació directa de la piridina amb amida de sodi té lloc en amoníac líquid. primer s'afegeix un nucleòfil per una addició nucleofílica NH₂$^-$ i s'allibera un hidrur (H$^-$).
La reacció de Txitxibabin és una substitució nucleofílica en l'anell de la piridina.
El nucleòfil amino ataca el carboni.

## Referències

* A. E. Txitxibabin; O. A. Zeide «.». Zhur. Russ. Fiz. Khim. Obshch (J. Russ. Phys. Chem. Soc.), 46, 1914, pàg. 1212.
* A F Pozharskii, A M Simonov, V N Doron'kin «Advances in the Study of the Chichibabin Reaction». Russian Chemical Reviews, 47, 11, 1978, pàg. 1042–1060. DOI: 10.1070/RC1978v047n11ABEH002292.
* R. Norris Shreve, E. H. Riechers, Harry Rubenkoenig, and A. H. Goodman «Amination in the Heterocyclic Series By Sodium Amide». Industrial & Engineering Chemistry, 32, 2, 1940, pàg. 173–178. DOI: 10.1021/ie50362a008.
* FW Bergstrom, HG Sturz, HW Tracy «The Use of the Fused Eutectic of Sodium amide and Potassium amide in Organic Synthesis». The Journal of Organic Chemistry, 11, 3, 1946, pàg. 239–246. DOI: 10.1021/jo01173a005. PMID: 20983300.
# Sisònids

Els sisònids (Seisonidae) són una família de rotífers, l'única de l'ordre Seisonacea i de la classe Pararotatoria, que viuen paràsits a les brànquies de Nebalia, un crustaci marí. Els mascles i les femelles tenen la mateixa mida. Es considera que aviat van divergir dels altres rotífers, o bé es consideren una classe separada, Pararotatoria.

## Taxonomia

Dos gèneres amb un total de 3 espècies pertanyen a Seisonidae:
* Paraseison Plate, 1887
** Paraseison annulatus (Claus, 1876) — ectoparàsit de Nebalia
* Seison Grube, 1861
** Seison nebaliae Grube, 1861 – comensal de Nebalia
** Seison africanus Sorensen, Segers & Funch, 2005 — l'hoste es desconeix.

## Referències

* ↑ Ruppert, Edward E.; Fox, Richard S,; Barnes, Robert D. Invertebrate zoology : a functional evolutionary approach. 7a ed.. Belmont, CA: Thomson-Brooks/Cole, 2004. ISBN 978-0-03-025982-1. , p. 98
* 1 2 3 4 Sorensen, M. V., H. Segers & P. Funch (2005). On a new Seison Grube, 1861 from coastal waters of Kenya, with a reappraisal of the classification of the Seisonida (Rotifera). Zoological Studies 44 (1): 34-43. Fulltext
# Gymnomuraena zebra

Gymnomuraena zebra és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 150 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a les Illes de la Societat, les Illes Ryukyu,les Hawaii i la Gran Barrera de Corall. També des de la Península de Baixa Califòrnia (Mèxic) i Guatemala fins al nord de Colòmbia, incloent-hi les Illes Galápagos.

## Referències

* 1 2 «Gymnomuraena zebra» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ McCosker, J.E. i R.H. Rosenblatt, 1995. Muraenidae. Morenas. p. 1303-1315. A W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para Identification de Especies para lo Fines de la Pesca. Pacifico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma, Itàlia.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ruta del te i els cavalls

La ruta del te i els cavalls va ser una ruta comercial entre Lhasa (Tibet) i la zona productora de te a Sichuan a la Xina. Aquesta ruta que creua l'altiplà del Tibet supera, en alguns passos, altures de 5.000 msnm. La ruta, transportant te cap a Lhasa i cavalls en el sentit contrari, estigué activa fins a mitjan de segle xx. El primer tram de la ruta entre Yaan i Kangding a la Xina, on el te era transportat per portadors trigava uns 20 dies. Les càrregues transportades superaven sovint el pes del mateix portador, homes i dones portaven fins a 135 quilos. Ancestralment cada quilo de te transportat era recompensat amb un quilo d'arròs.
A Kangding, el te era cuit a uns 550 °C, embolicat en paquets impermeables, protegeixi amb pell de iac, i carregat en caravanes que trigaven 3 mesos a arribar a Lhasa.
Segons antigues tradicions, l'afecció dels tibetans pel te es remunta al segle vii de la nostra era, introduït per l'esposa xinesa del monarca tibetà. El te utilitzat en el Tibet és la varietat més rústica de la Camellia sinensis. En realitat els blocs de te enviats es preparen, fins als nostres dies, amb les tiges, les branques i les fulles més grans, cosa que el fa més amarg.
A partir del segle xviii les rajoles de te es van convertir en moneda de canvi, al segle xii el comerç arribava anualment fins milions de quilos que es bescanviaven per uns 25.000 cavalls per a l'exèrcit xinès.

## Referències

* ↑ Mark Jenkins. National Geographic. Maig 2010 (castellà)
# Guigó III d'Albon

Guigó III d'Albon, anomenat el Jove o Comes, nascut entre 1050 i 1060, mort el 1133, va ser comte d'Albon de 1079 a 1133. Fou el primer membre de la família que es va fer-se dir comte d'Albon, des del seu adveniment el 1079.
El seu regnat va estar marcat per la lluita contínua que va lliurar al nou bisbe de Grenoble, Sant Hug de Châteauneuf, per a la sobirania feudal dels béns d'església que tenia, sobretot, al Gresivaudan. Sant Hug va accedir al bisbat el 1078 i era un fervent partidari de la reforma gregoriana i sostenia que les possessions dels comtes d'Albon havien estat usurpades a l'Església, amb l'ajuda del bisbe Mallen. Per entrar en el que considerava el seu dret, el fogós prelat no va vacil·lar a creau una faula sobre la reconquesta de la diòcesi de Grenoble per les armes feta pel bisbe Isarn expulsant als sarraïns. Era l'objecte del preàmbul d'una sèrie de documents destinats a establir l'estat dels béns d'església, coneguts sota el nom de Cartularis de Sant Hug. Finalment, un acord entre el bisbe i el comte fou signat el 1099: Guigó va restituir les esglésies i delmes dels quals s'havia apropiat, però Sant Hug va reconèixer el repartiment dels poders laics i religiosos sobre Grenoble i la seva regió.
Es va casar el 1095 amb Matilde, que s'ha pensat molt de temps que era la filla d'Edgar Atheling, però que sembla de fet ser filla de Roger I, comte de Sicília i la Pulla i d'Adelaida de Savona. Segons Patrick Deret, seria filla de Roger I de Sicile, però de la seva segona esposa Eremburga de Mortain i no de la tercera, ja que en aquest cas no hauria pogut néoxer més que entre 1088 i 1101, el que provocaria innombrables dificultats i impossibilitats cronològiques ulteriors en cascada.
Van tenir cinc fills:
* Guigó IV († 1142), comte d'Albon
* Humbert de Grenoble († 1147), arquebisbe de Viena
* Garsenda, casada amb Guillem III d'Urgell († 1129), comte de Forcalquier
* Matilde d'Albon, casada vers el 1135 amb Amadeu III († 1148), comte de Savoia.
* Beatriu d'Albon, nascuda cap a 1100, casada amb Josserand de Dia (vers 1095 - + vers 1147)

## Enllaços externs

* L'atelier des dauphins
* Genealogia

## Notes i referències

| Precedit per: Guigó II | Comtat d'Albon 1079-1133 | Succeït per: Guigó IV |
# Can Gaza (Alella)

Can Gaza és un edifici d'Alella (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici civil. Resulta especialment interessant perquè és la modificació d'una antiga casa de pagès coberta amb una teulada de dos vessants i el carener paral·lel a la façana, al damunt de la qual es construí una de nova, d'estil neoclàssic, amb una porxada d'arcs de mig punt a la part inferior, una filera de finestres circulars a la part de damunt, i tot el conjunt encapçalat per la part superior de la cornisa per una sèrie d'hídries típicament neoclàssiques. S'hi van afegir dos cossos laterals a manera de terrassa, amb balustrades.

## Història

La modificació fou realitzada el segle xix.

## Referències

* 1 2 «Can Gaza». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Bird City

Bird City és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 482 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bird City tenia 482 habitants, 232 habitatges, i 128 famílies. La densitat de població era de 83,5 habitants per km².
Dels 232 habitatges en un 22,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,1% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 44,4% no eren unitats familiars. En el 43,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 28,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 3,7% entre 18 i 24, un 19,7% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 33,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.714 $ i la renda mediana per família de 32.589 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.531 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 16.680 $. Entorn del 15% de les famílies i el 17,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bird City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bird City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La perillosa vida dels Altar Boys

La perillosa vida dels Altar Boys (títol original: The Dangerous Lives of Altar Boys) és una pel·lícula independent dirigida per Peter Care basada en la novel·la de Chris Fuhrman. Ha estat doblada al català

## Argument

La trama es desenvolupa durant la dècada dels 70, i il·lustra la vida d'uns adolescents, Tim Sullivan (Kieran Culkin) i Francis Doyle (Emile Hirsch); els còmics que llegeixen, fan que trobin una fuita a l'estricta disciplina que pateixen a l'escola de monges catòliques on estudien. Particularment, la major pressió la reben per part de la germana Assumpta (Jodie Foster), qui argumenta estar preocupada per les seves ànimes, però només fastigueja als nois amb renys continus. Tim i Francis, a manera de venjança secreta, la dibuixen com Peg Leg (Cama de fusta), la dolenta principal en les seves historietes, que també reflecteixen molt la seva impotència i desesperació per la vida a l'escola, i el difícil pas de la infantesa a la maduresa.

## Dibuixos animats

Entre els seus protagonistes està el grup de superherois The Atomic Trinity, conformat per Brakken, The Muscle, Captain Ass-kicker i Major Screw; i al llarg de la pel·lícula, les seqüències dels còmics són recreades amb dibuixos animats amb una atmosfera fosca. Aquesta combinació coincideix amb l'objectiu de la pel·lícula, ja que a través del treball de Tim i Francis es projecta el conflicte que pateixen en confrontar les seves vides. Tot es complica quan la germana Assumpta els confisca la carpeta on guarden els seus còmics, que a poc a poc deixaran d'inspirar-se en la vida real per influir en les accions i decisions dels nens, amb unes conseqüències molt desagradables.

## Repartiment

* Emile Hirsch: Francis Doyle
* Kieran Culkin: Tim Sullivan
* Jena Malone: Margie Flynn
* Jodie Foster: Germana Assumpta
* Vincent D'Onofrio: Pare Casey
* Jake Richardson: Wade Scalisi
* Tyler Long: Joey Anderson
* Arthur Bridgers: Donny Flynn

## Al voltant de la pel·lícula

* 2002: Premis Independent Spirit: Millor òpera primera
* En tractar-se d'una producció independent, la seva distribució va ser més aviat modesta; posteriorment la van passar en canals de televisió de pagament.
* Todd McFarlane Productions, va participar aportant dibuixos animats (dirigidas per Ashley Wood) per a diverses seqüències de la història.
* Chris Furman, escriptor de la novel·la en què està basada la pel·lícula, va morir abans de l'estrena de la pel·lícula, i en els crèdits finals es mostra que la pel·lícula està dedicada a ell.
* La cinta va ser classificada per a adults a causa del seu contingut violent, pel llenguatge fort, els temes de sexualitat i abús de drogues per part de menors.
* La pel·lícula va rebre bons comentaris per part de la crítica especialitzada, particularment durant la seva presentació en el Sundance Film Festival, un dels més importants esdeveniments del Cinema independent.

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > La perillosa vida dels Altar Boys». [Consulta: 25 juny 2018].
* ↑ «The Dangerous Lives of Altar Boys» (en anglès). [Consulta: 25 juny 2018].
# Raffadali

Raffadali (sicilià Raffadali) és un municipi italià, dins de la província d'Agrigent. L'any 2008 tenia 13.047 habitants. Limita amb els municipis d'Agrigent, Joppolo Giancaxio, Sant'Angelo Muxaro i Santa Elisabetta

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Silvio Marcello Cuffaro | Centredreta |

## Personatges il·lustres

* Cesare Sessa, sindacalista i polític vinculat al PCI
* Salvatore Di Benedetto, diputat nacional i regional pel PCI
* Salvatore Cuffaro, ex president sicilià
# Sisè concili budista

El Sisè concili budista es va convocar el 1954 a Birmània (sis anys després de la seva independència del Regne Unit). Els líders religiosos i laics del Budisme Theravada volien commemorar el “Buddha Jayanti”, els 2500 anys de la mort de Buddha. Per a aquesta celebració es va construir en Rangun, la capital de Birmània, una enorme caverna artificial, la Maha Passana Guha, que recordava la cova Sattapanni (un dels llocs que es van proposar per a la realització del Primer Concili Budista), i tenia la finalitat de servir de recinte per allotjar als monjos participants.
Van assistir al concili monjos de diferents països Theravada (Birmània, Cambodja, Índia, Laos, Nepal Sri Lanka, Tailàndia) i budistes de tot arreu del món.
Aquest concili va provocar un considerable increment de l'interès pel budisme tant en el seu aspecte teòric com a pràctic.
El concili va començar el 17 de maig en Kaba Aye, Yangon, i va ser patrocinat pel govern birmà, sota la direcció d'U Nu.
L'objectiu d'aquest sisè concili era la comprovació del Tipitaka, pel que es van realitzar uns qüestionaris en els quals es contestaven a una sèrie de preguntes del dhamma. Les preguntes les va establir el mestre Mahasi Sayadaw i les respostes obra del mestre Bhadanta Vicittasarabhivamsa.
Durant el concili, que va durar al voltant de dos anys, es van recitar Textos Pali i després del concili es va publicar una edició del Cànon Pali, Comentaris, Subcomentaris i altres llibres, l'any 1956. Aquesta edició ha estat considerada la més autoritativa entre les existents dels textos budistes de la tradició Theravada, i és coneguda com a “edició del Sisè Concili”. A més l'edició va ser transcrita als alfabets: llatí, devanagari, thai, cingalés, khmer i mongol.

## Referències

* ↑ V., Morel, Héctor. Diccionario Budista. 1. ed. Buenos Aires: Kier, 1989. ISBN 9789501710236.
* 1 2 3 4 «BUDISMO». Arxivat de l'original el 2017-09-14. [Consulta: 8 desembre 2017].
* 1 2 3 4 5 Bendriss, Ernest Yassine. Breve historia del budismo (en castellà). Ediciones Nowtilus S.L., 2014-10-01. ISBN 9788499676401 [Consulta: 8 desembre 2017].
* 1 2 3 4 5 Harvey, Peter. El Budismo (en castellà). Ediciones AKAL, 2006-12-19. ISBN 9788446026129 [Consulta: 8 desembre 2017].
* 1 2 3 Cornu, Philippe. Diccionario Akal del Budismo (en castellà). Ediciones AKAL, 2004-06-02. ISBN 9788446017714 [Consulta: 8 desembre 2017].
# Gymnarchus niloticus

Gymnarchus niloticus, conegut també com a aba, aba aba i peix navalla africà, és un peix elèctric. És l'única espècie en la família Gymnarchidae de l'ordre Osteoglossiformes i es troba exclusivament en els pantans i a prop de les vores de la vegetació dels llacs Turkana i Txad, i dels rius Nil, Níger, Volta, Senegal i Gàmbia.

## Descripció i biologia

G. niloticus té un cos llarg i esvelt, sense aleta caudal, pelviana o anal. L'aleta dorsal és allargada, recorre la part posterior del peix cap al llom i és la font principal de propulsió, ja que no té aleta caudal. Creix fins als 1,6 metres de longitud i 19 kg. de pes.
G. niloticus és nocturn i té una mala visió, en canvi navega i busca peixos més petits mitjançant un camp elèctric feble similar a la dels associats peixos elefants. També com els peixos elefants, posseeix un cervell inusualment gran, que es creu que ajuda a interpretar els senyals elèctrics. Pot carregar-se negativament de la cua al cap. Això produeix un camp elèctric simètric al voltant del seu cos. Els objectes propers distorsionen aquest camp elèctric, que el detecta a través de la pell i li permet detectar aquests objectes. El G. niloticus és ovípar i pon els ous en nius flotants que poden arribar a tenir un metre de diàmetre. Els adults tienen cura dels joves fins després de la desclosa.

## Filogènia

| Mormyroidea | Mormyridae  Mormyrinae  Campylomormyrus Gnathonemus Genyomyrus Marcusenius Hyperopisus Brevimyrus Hippopotamyrus Pollimyrus Stomatorhinus Boulengeromyrus Ivindomyrus Paramormyrops Mormyrus Brienomyrus Isichthys  Mormyrops Myomyrus  Petrocephalinae  Petrocephalus Gymnarchidae |

## Referències

* ↑ Taxonomic Serial No (TSN): 161927
* ↑ FishBase (Gymnarchus niloticus).
* ↑ Patxon, 1998, p. 84.

## Bibliografia

* Paxton, John R.; Eschmeyer, William N. Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. San Diego, USA: Academic Press, 1998, p. 240 (Natural World). ISBN 0-12-547665-5.
# Acord Sobre la Conservació dels Ossos Polars

LAcord Sobre la Conservació dels Ossos Polars és un tractat multilateral signat el 15 de novembre del 1973 a Oslo pels cinc estats amb les majors poblacions d'ossos polars: el Canadà, Dinamarca (Groenlàndia), Noruega (Svalbard), els Estats Units i la Unió Soviètica. Fou una reacció a l'augment de la caça d'ossos polars durant les dècades del 1960 i el 1970, que posava en dubte la supervivència d'aquesta espècie. Els seus objectius principals són tres: imposar restriccions a la caça d'ossos polars, garantir la conservació del seu hàbitat i coordinar les accions de recerca.

## Referències

* ↑ WWF - Polar Bear Conservation - WWF: A Leader in Polar Bear Conservation. Worldwildlife.org. Consulta: 15 setembre 2011.
* ↑ Perrin, Wursig i Thewissen, 2002, p. 281.

## Bibliografia

* Perrin, W. F.; Wursig, B.; Thewissen, J. G. M. Encyclopedia of Marine Mammals (en anglès). 2a edició. Academic Press, 2002. ISBN 0-12-551340-2.
# Guigou

Guigou (en àrab كيكو, Gīgū; en amazic ⴳⵉⴳⵓ) és una comuna rural de la província de Boulemane, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 22.607 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Can Gaya

Can Gaya és una obra del municipi de Cornellà de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un antic edifici senyorial originàriament propietat de la família Mas, que consta de planta baixa i dos pisos. Fou construït l'any 1860 pel pagès i hisendat del Prat de Llobregat Agustí Monés, data que es conserva en la llosa central de la porta principal. Les línies de la cornisa, que divideixen els tres pisos, recorden els palauets renaixentistes, encara que les proporcions de l'edifici són més aviat verticals, reforçades per la torre central, dins un estil més abarrocat. Aquest eclecticisme d'estils és típic de mitjans de segle xix. Posteriorment va ser propietat de Ramon Gaya i Massot (industrial i alcalde de la ciutat entre 1945 i 1951). Durant part de la dècada dels 40 va acollir la Biblioteca Popular de Cornellà, mentre que en l'actualitat és la seu de la guàrdia urbana.

## Referències

* 1 2 Centre d'estudis i divulgació del patrimoni. «Alguns edificis del segle XIX». A: Cornellà de Llobregat: Guia del patrimoni historicoartístic. Molins de rei: Centre d'estudis i divulgació del patrimoni, 1997, p. 24-25.
* 1 2 Mateos Rusillo, 2007, p. 158.
* ↑ «Escola Can Gaya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2015].

## Bibliografia

* Mateos Rusillo, Santos M. Resecte, indiferència o menyspreu. La (descura) del patrimoni històric a Cornellà de Llobregat.. Cornellà de Llobregat: L'Avenç de Cornellà de Llobregat, 2007 (Llibres de l'Avenç de Cornellà; 9). ISBN 9788493561529.
# BirdLife Xipre

BirdLife Xipre (grec: Πτηνολογικός Σύνδεσμος, anglès: BirdLife Cyprus) és una organització no governamental ambiental dedicada a la conservació de les aus i els seus hàbitats a l'illa de Xipre a la Mediterrània oriental, sent una organització associada a BirdLife International. L'emblema de BLX és una còlit de Xipre, una espècie endèmica que habita només aquesta illa.
BirdLife Xipre es va formar el 2003 a través de la fusió de dues societats d'Ornitologia de Xipre, i ara té oficines a Strakka, Nicòsia. És el soci nacional de BirdLife International, una associació global d'organitzacions de conservació de la naturalesa que treballen en més de cent països arreu del món.
BirdLife Xipre és actualment l'organització de conservació més activa a Xipre, executant campanyes contra la captura il·legal d'aus i la caça furtiva. Altres activitats inclouen la designació i protecció d'Àrees Importants d'Aus com àrees de protecció especial, així com campanyes en l'àrea d'agricultura, educació i sensibilització.

## Referències

* ↑ «Cyprus Wheatear: Oenanthe cypriaca». BirdLife International. [Consulta: 9 novembre 2016].
* ↑ «Campaigns». BirdLife Chipre. Arxivat de l'original el 2016-10-22. [Consulta: 9 novembre 2016].
# Seda (pel·lícula)

Seda (títol original en anglès: Silk) és una pel·lícula de 2007 dirigida per François Girard, adaptació cinematogràfica de la novel·la homònima de l'escriptor italià Alessandro Baricco.
L'actor Michael Pitt és l'encarregat de representar al protagonista francès, Hervé Joncour, acompanyat per Keira Knightley en el paper de la seva dona, Hélène. Els actors japonesos Miki Nakatani i Koji Yakusho també hi participen. Les escenes exteriors sobre el Japó es va filmar a Sakata. En canvi, les escenes de Keira es van rodar a Sermoneta (Itàlia), un petit poblet medieval de la província de Latina. La pel·lícula es va doblar al català.

## Argument

En una petita vila de França, durant el segle xix, l'alcalde del poble està disposat a enviar el seu fill, Hervé Joncour, a la guerra perquè faci fortuna. Però, el jove Hervé està enamorat de la mestra de l'escola, Hélène, i no desitja allistar-se. Així, quan el fabricant de teixits de seda, Baldabiou (Alfred Molina), li ofereix anar-li a buscar nous cucs de seda al Japó accepta.

## Repartiment

* Michael Pitt: Hervé Joncour
* Keira Knightley: Hélène Joncour
* Alfred Molina: Baldabiou
* Miki Nakatani: Madame Blanche
* Kōji Yakusho: Hara Jubei
* Sei Ashina: l'amant
* Callum Keith Rennie: Schuyler
* Mark Rendall: Ludovic Berbek
* Naoko Watanabe: noia japonesa

## Referències

* ↑ «Seda». Ésadir.cat. [Consulta: 4 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-10-11 a Wayback Machine. (anglès)
* Seda a Fotogramas
Viccionari