OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dila

La zàuiya d'ad-Dila fou una escola religiosa musulmana del tipus monestir establerta al Marroc. Els seus fundadors i primers adherents foren amazics sanhaja.
El primer mestre religiós i fundador fou Abu-Bakr ibn Muhàmmad conegut com a Hammi, fill de Muhàmmad Saïd ibn Àhmad ibn Amr, que vivia a mitjan segle xvi. El seu fill Muhàmmad ibn Abi-Bakr (nascut 1536/1537) el va succeir i va governar la zàuiya fins a la seva mort el 29 de setembre de 1612, a la que va portar a un alt prestigi atraient a molts simpatitzants. El va succeir el seu fill sidi Muhammad ibn Muhammad ibn Abi-Bakr (nascut 1559/1560) deixeble del xeic Abu-Abd-Al·lah sidi Muhàmmad ibn Abd-al-Qàssim aix-Xarqí, que va refermar el prestigi i respecte de la zàuiya, ampliant el suport dels amazics. Sota el seu govern la zàuiya va passar de ser un centre religiós a ser un poder militar regional, però el xeic sempre va reconèixer l'autoritat del sultà de Marràqueix. Va morir amb 80 anys el 1636/1637 i el va succeir el seu fill gran Abu-Abd-Al·lah Muhàmmad al-Hajj, amb el qual la zàuiya va deixar d'estar sotmesa a cap autoritat i va estendre els seus dominis, sent aviat un dels grans poders al Marroc central. Va dominar Fes i Meknès (1637), va derrotar a sidi Muhàmmad al-Ayyaixí de Salé i el Gharb (1641) i el 1646 a Muhàmmad II ibn aix-Xarif, xerif hassànida de Tafilalt (fins a 1646) i de Sigilmasa després (1646), amb el qual després va signar la pau fins que li va arrabassar Fes, que la zàuiya va recuperar el 1649 derrotant Muhàmmad II. Finalment mulay ar-Raixid ibn Muhàmmad, germà de Muhàmmad II, va ocupar Fes el 6 de juny de 1666 i poc després la mateixa zàuiya. Al-Hajj i els seus fills i parents foren deportats a Fes i després a Tlemcen, on el xeic va morir un temps després als 84 anys.

## Referències

* Mohammad Esseghir ben Elhadj ben Abdallah Eloufrani [Muhàmmad as-Saghir ibn al-Hajj ibn Abd-Al·lah al-Ifraní]. Houdas, O. (trad.). Nozhet-Elhādi. Histoire de la dynastie saadienne au Maroc (1511-1670) (en francès). París: Ernest Leroux, 1889.
# Manganbabingtonita

La manganbabingtonita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom per la seva relació amb la babingtonita.

## Característiques

La manganbabingtonita és un silicat de fórmula química Ca₂(Mn,Fe)FeSi₅O$_{14}$(OH). Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1966. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 5,5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la manganbabingtonita pertany a «09.DK - Inosilicats amb 5 cadenes senzilles periòdiques» juntament amb els següents minerals: babingtonita, litiomarsturita, marsturita, nambulita, natronambulita, rodonita, escandiobabingtonita, fowlerita, santaclaraïta, saneroïta, hellandita-(Y), tadzhikita-(Ce), mottanaita-(Ce), ciprianiïta i hellandita-(Ce).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de Rudnyi Kaskad, dins el camp de Krasnokamensk, al districte de Kuragin (Krai de Krasnoiarsk, Rússia). També ha estat descrita en altres indrets de Rússia, la República Popular de la Xina, el Japó, els Estats Units i Noruega.

## Referències

* ↑ «Manganbabingtonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 gener 2020].
# Manihi

Manihi o Paeua és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa, situat al nord-oest de l'arxipèlag. És el cap de la comuna de Manihi que inclou Ahe. Està situat a 175 km al nord-est de Rangiroa i a 520 km de Tahití.

## Geografia

És un atol ovalat de 27 km de llarg i 8 km d'ample encerclat per molt illots i un pas a l'interior profund i navegable. La superfície emergida és de 13 km$^2$ i la llacuna té una superfície de 160 km$^2$.
La població total és de 648 habitants (cens 2022). A la llacuna hi ha moltes granges de cultiu de perles. És un dels primers llocs on es va començar a cultivar les apreciades perles negres característiques de les Tuamotu.
| Interior de la llacuna de Manihi | Mapa de distàncies Manihi Ahe (27,2 km) Arutua (119,7 km) Apataki (113,8 km) Takaroa (116,8 km) Rangiroa (199,3 km) Takapoto (95,2 km) |

## Història

Probablement va ser poblat a partir de l'any 600 dC. S'hi troben dues plataformes cerimonials antigues, els marae polinesis, construïts amb blocs de corall. Els primers europeus a arribar-hi van ser els neerlandesos Le Maire i Schouten, el 1616. Va ser el primer lloc del Pacífic on pogueren proveir-se d'aigua, i l'anomenaren Waterlandt (terra d'aigua).

## Referències

* ↑ Young, J.L. «Names of the Paumotu Islands, with the old names so far as they are known.». Journal of the Polynesian Society, vol. 8, 4, 1899, pàg. 264–268 [Consulta: 7 gener 2015]. Arxivat 10 de febrer 2012 a Wayback Machine.
* ↑ Atlas de Polynésie : Manihi Arxivat 2022-01-17 a Wayback Machine., Direction des ressources marines du Gouvernement de la Polynésie française, consulté le Plantilla:1er avril 2019.
* ↑ «Les résultats du recensement de la population 2022 de Polynésie française» (en francès). Institut de la statistique de la Polynésie française, 01-01-2023.
* ↑ «Discovery & Discoverers of French Oceania». Pacific Islands Monthly, 15-02-1939, p. 32.
# Maria Gasquet

Maria Gasquet, de soltera Girard (Sant Romieg de Provença, 1872 - 1960), fou una escriptora provençal.

## Vida

Filla del poeta Màrius Girard i fillola de Frederic Mistral, el 1892 fou designada com a reina del Felibritge. El 1896 es va casar amb Joaquim Gasquet, poeta i amic de Paul Cézanne. Escrivint en llengua francesa, va conrear sobretot la novel·la amb temàtiques relacionades amb la seva terra de Provença. La seva novel·la més destacada fou Une enfance provençale, publicada a París el 1926.

## Obra

* Une Enfance provençale
* Sainte Jeanne d'Arc...
* Ce que les femmes disent des femmes
* Tante la Capucine
* Une Fille de saint François
* La Fête-Dieu
* Capharnaüm
* Le Métier de Pénélope
* Sainte Bernadette de Lourdes
* La vénérable Anne-Madeleine Remuzat
# Districte de Perpinyà

El Districte de Perpinyà es troba al departament francès dels Pirineus Orientals, a la regió d'Occitània. Té 20 cantons i 86 municipis. La capital del districte (i del departament) és Perpinyà.

## Cantons

* Canet de Rosselló
* la Costa Radiant
* Elna
* Millars
* Perpinyà 1r Cantó
* Perpinyà 2n Cantó
* Perpinyà 3r Cantó
* Perpinyà 4t Cantó
* Perpinyà 5è Cantó
* Perpinyà 6è Cantó
* Perpinyà 7è Cantó
* Perpinyà 8è Cantó
* Perpinyà 9è Cantó
* Ribesaltes
* Sant Esteve del Monestir
* Sant Llorenç de la Salanca
* Sant Pau de Fenollet
* Tuïr
* Toluges
* la Tor de França
# Dettwiller

Dettwiller (en alsacià Dettwiller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2006 tenia 2.637 habitants.
Forma part del cantó de Saverne, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Pays de Saverne.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.558 | 2.626 | 2.743 | 2.598 | 2.544 | 2.584 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1965-1977 | Eugène Burckel | |
| 1977-1995 | Pierre Amman | |
| 1995-2001 | Jean-Paul Wantz | PS |
| 2008- | Gabriel Osswald | |
# Maria Escalfet i Quintana

Maria Escalfet i Quintana (Sant Quintí de Mediona, 19 de desembre de 1895 - 19 de desembre de 1978) coneguda com la Senyora Maria fou una llevadora catalana del segle xx.

## Biografia

Filla de Sant Quintí de Mediona, ben aviat va decidir dedicar la seva carrera professional com a assistent a les dones que estaven donant a llum. Als 22 anys comença els seus estudis, feina que compagina amb la de dama de companyia fins que marxa a Madrid a treure's el Título de Matrona. En una visita a una familiar seva, aquesta li ofereix d'establir-se a Castellar del Vallès. És en aquest municipi del Vallès Occidental on desenvolupa la majoria de la seva trajectòria professional. Els registres indiquen que inicià el seu treball a Castellar el 22 de maig de 1923, realitzant suplències de que aleshores era la llevadora de la vila.
La seva professió va suposar que Escalfet s'involucrés en la vida de diària de vila, i sempre era visible la seva tasca professional tot i que no tenia tarifes sinó que els seus honoraris depenien de la voluntat de la família de la dona embarassada. va exercir la seva professió fins al 24 de setembre de 1972, amb 70 anys, després d'haver ajudat a portar el món més 3.000 ciutadans de Castellar del Vallès, amb especials penúries durant els anys de la Guerra Civil espanyola. En agraïment, la vila va dedicar-li un carrer a la població l'any 1979. Aquell mateix any, Escalfet moriria el dia del seu 83è aniversari.

## Referències

* ↑ Esteve i Soley, Maria Teresa; & Altres. MAINSA. Personatges que han donat nom a carrers de Castellar, 1990. ISBN 384511990 [Consulta: 3 abril 2017].
* ↑ Pérez, Antònia «Passejant entre dones». L'Actual, 09-03-2017 [Consulta: 3 abril 2017].
* ↑ Saiz, Sílvia «Els noms dels carrers canvien i els temps també». L'Actual, 05-12-2013 [Consulta: 3 abril 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-04-04. [Consulta: 3 abril 2017].
* ↑ «La senyora Maria». B-124, 01-04-2010 [Consulta: 3 abril 2017].
# Marina turca

La Marina turca (turc: Türk deniz Kuvvetleri) és la marina de guerra de Turquia i representa un dels cinc components de les Forces armades turques. Des del final de la Guerra freda és la primera força naval a l'Orient Mitjà, a la Mediterrània oriental i al mar Negre. És actualment la vuitena al món en termes de personal, amb 51,100 persones actives, la tercera a Europa en termes de tones de desplaçament de la flota, amb 258,948 tones i està classificada com la quarta Marina darrere la Marina dels Estats Units, la Royal Navy, i la marina nacional francesa.

## Referències

* ↑ www.dzkk.tsk.tr/deniweb/english/
# Marinaleda

Marinaleda és una localitat de la província de Sevilla, Andalusia, Espanya. L'any 2005 tenia 2.655 habitants. La seva extensió superficial és de 25 km² i té una densitat de 106,2 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 22′ N, 4° 57′ O. Està situada a una altitud de 205 metres i a 108 kilòmetres de la capital de la província, Sevilla.
El 2017 l'ajuntament declarà persona non grata a Xavier García Albiol per haver portat la bandera andalusa al Parlament de Catalunya pretenent representar els andalusos.

## Govern local

El municipi de Marinaleda té una llarga tradició de lluita camperola jornalera. Està governada pel CUT (Col·lectiu d'Unitat dels Treballadors - Bloc Andalús d'Esquerres), partit d'esquerres i andalusista, des del 1979. El 1986 el CUT fou una de les organitzacions fundadores d'Izquierda Unida, moviment que des d'aquell any governa l'ajuntament.
El 2003 IU tenia 9 regidors, i 2 el PSOE, i cap el PP. A les eleccions de 2007 IU aconseguí 7 regidors (61,87% de vots) i el PSOE 4 regidors (35,13% de vots), el PP (1,25% de vots) no assolí el mínim per a obtenir cap regidor. A les eleccions de 2011 IU recuperà els 9 regidors, i el PSOE n'aconseguí els 2 restants.

### Composició de l'Ajuntament (2007)

Izquierda Unida (IU-CA-LV)
* Juan Manuel Sánchez Gordillo (Alcalde)
* Esperanza del Rosario Saavedra Martín
* Francisco David Gómez Rodríguez
* María del Carmen Rodríguez Saavedra
* Manuel Pradas Martín
* Antonio José Montenegro Rodríguez
* Antonio Sánchez Hinojosa
Partit Socialista Obrer Espanyol-Andalusia (PSOE-A)
* Mariano Pradas Saavedra
* Antonio Cabezas Martín
* Hipólito Aires Navarro
* Juan Francisco Carmona Montesinos

### Composició de l'Ajuntament (2011)

Izquierda Unida (IULV-CA)
* Juan Manuel Sánchez Gordillo (Alcalde)
* Rafaela Vázquez Jiménez
* Antonio Sánchez Hinojosa
* Juana Sánchez Aires
* Antonio José Montenegro Rodríguez
* Esperanza del Rosario Saavedra Martín
* Romualdo Romero Aires
* Rocío Rodríguez Saavedra
* Manuel Pradas Martín
Partit Socialista Obrer Espanyol-Andalusia (PSOE-A)
* Mariano Pradas Saavedra
* José Rodríguez Cobacho

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 2.622 | 2.616 | 2.623 | 2.634 | 2.638 | 2.647 | 2.645 | 2.676 | 2.655 | 2.689 |

## Referències

* ↑ «El ayuntamiento de Marinaleda declarará persona non grata a Garcia Albiol». La Información, 28-10-2017 [Consulta: 28 octubre 2017].

## Enllaços externs

* [ Marinaleda - Lloc web oficial]
# Marc Valeri Messal·la (cònsol any 20)

Marc Valeri Messal·la (en llatí Marcus Valerius M. F. Messalla) va ser un magistrat romà. Era fill del magistrat i escriptor Marc Valeri Messal·la Corví. El seu germà era Marc Valeri Messal·la Messal·lí, cònsol l'any 3. Formava part de la gens Valèria i era de la família dels Messal·la.
L'any 14 va ser el primer que en la reunió del senat romà amb Tiberi va fer el jurament (sacramentum) a l'emperador, i va proposar que el costum es repetís cada any i no com fins aleshores que s'havia fet cada deu anys. Va ser elegit cònsol l'any 20.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1052-1053.
# Marc Valeri Messal·la (cònsol 161 aC)

Marc Valeri Messal·la (en llatí Marcus Valerius M. F. M. N. Messalla) va ser un magistrat romà fill del cònsol del 188 aC Marc Valeri Messal·la. Formava part de la gens Valèria, una antiga família romana d'origen patrici.
Va sercònsol l'any 161 aC, i el seu període anyal es va destacar pel decret senatorial que prohibia la residència dels retòrics grecs a Roma. Terenci va estrenar aquell any les obres Formió i l'Eunuc.
Degradat pels censors, va arribar després a la censura el 154 aC.

## Referències

* ↑ Aulus Gel·li. Les nits àtiques II, 24; XV,5
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1050.
# Mas Bosc (Sant Miquel Sesperxes)

El Mas Bosc és una masia del terme municipal de Sant Martí de Centelles, a la comarca catalana d'Osona, en terres de l'antic poble de Sant Miquel Sesperxes.
Està situada a l'extrem sud del terme municipal, a la dreta del torrent del Mas Bosc, en el vessant sud-oest del Sant Miquel i al nord-oest de la Font del Mas Bosc. Es troba al sud-oest de Bellavista Nova.

## Enllaços externs

* El Mas Bosc en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Mas Bofí

El Mas Bofí és una obra del municipi de Tordera (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia del veïnat de Sant Pere de Riu, en el camí d'Hortsavinyà. Actualment és un restaurant, però encara conserva l'aspecte originari de propietat rural. Pertany al grup III, té tres cossos, dues plantes i golfes sobre el cos central. A l'entrada, sobre la porta dovellada, hi ha la data de construcció de l'edifici o d'alguna modificació posterior.
S'ha reformat la façana, amb un arrebossat i pintat de colors poc escaients.

## Referències

* 1 2 «Mas Bofí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Dia d'Àfrica

El Dia d'Àfrica se celebra el 25 de maig en commemoració de la fundació de l'Organització per a la Unitat Africana (OUA).

## Celebració

El 25 de maig de cada any se celebra el Dia d'Àfrica, commemorant la fundació de l'Organització per a la Unitat Africana (OUA), una organització regional que agrupava els estats del continent africà. Fou fundada el 25 de maig de 1963 (un any després de la dissolució de la Unió d'Estats Africans. Els seus objectius foren promoure la unitat i la solidaritat dels estats africans i servir com a altaveu col·lectiu del continent. També estava dedicada a posar final al colonialisme i promoure la cooperació internacional. La OUA fou reemplaçada el 9 de juliol del 2002 per la Unió Africana.
La Unió Africana (UA) és l'organització internacional de l'àmbit africà dedicada a incrementar la integració econòmica i política i a reforçar la cooperació entre els seus estats membres. La UA està inspirada en la Unió Europea.

## Referències

* ↑ «"Día dÀfrica"», 25-05-2010. Organització de les Nacions Unides (ONU).

## Vegeu també

* Panafricanisme
* Unió Africana
* Dia Internacional per al Record del Comerç d'Esclaus i de la seva Abolició.

## Enllaços externs

* Lloc oficial del Dia d'Àfrica
# Dolmen Gran del Zambujeiro

El dolmen Gran del Zambujeiro (en portuguès, Anta Grande do Zambujeiro) és un megalític d'estil dòlmen proper a Valverde, Èvora (Portugal). És l'un dels més grans de la península Ibèrica. Va ser construït cap al 4000 i 3000 abans de Crist. Està format per una única cambra, utilitzada durant el neolític com a local d'enterrament i culte religiós. A dins s'hi ha trobat gran quantitat d'ustensilis propis de l'època que es troben actualment al Museu d'Èvora. Ha estat declarat a Portugal com a bé d'interès nacional.

## Referències

* http://museudevora.imc-ip.pt/en-GB/Evora/ContentDetail.aspx?id=285 Arxivat 2014-08-26 a Wayback Machine.
* http://www.infopedia.pt/portugues-espanhol/anta
# María de Diego Durántez

María de Diego Durántez és una auditora i política espanyola.
Nascuda a Valladolid, es va llicenciar en Ciències Econòmiques i Empresarials per la Universitat de Valladolid i es va titular com a auditora de comptes. Va ser diputada de la ix legislatura de les Corts de Castella i Lleó per Valladolid dins del Grup Parlamentari Popular. Directora general de Relacions Institucionals i Acció Exterior de la Conselleria de la Presidència de la Junta de Castella i Lleó des de 2007, al juliol de 2015 va ser ascendida al càrrec de viceconsellera d'Ordenació del Territori i Relacions Institucionals, dependent de la Conselleria de Presidència de José Antonio de Santiago-Juárez. Inclosa com a candidata dins de la llista del PP per a les eleccions municipals de 2019 a Valladolid, va ser elegida regidora de l'Ajuntament de Valladolid.

## Referències

* ↑ «Currículos de la directora de gabinete, viceconsejera y directores generales de la Consejería de Presidencia». El Norte de Castilla, 23-07-2015 [Consulta: 9 juny 2019].
* ↑ «La Junta completa su organigrama con un marcado carácter continuista». El Día de Valladolid, 24-07-2015 [Consulta: 9 juny 2019].
* ↑ «Completado el organigrama de la Junta con el nombramiento de 78 altos cargos». 20minutos.es, 23-07-2015 [Consulta: 9 juny 2019].
# Dolors Pérez i Martí

Dolors Pérez i Martí (Sueca, 5 de juny de 1951) és una política valenciana, senadora de Compromís per València des de 2016 en la XI legislatura. També, ha estat diputada d'EUPV a les Corts Valencianes entre 1995 i 2007.

## Biografia

Dolors Pérez és administrativa amb estudis de Graduat Social, Economia i Medi Ambient. També ha cursat un màster en Economia per la Universitat de Ciències Socials de Moscou i altre màster en Medi Ambient per la mateixa universitat. Ha treball en l'empresa privada com a cap de vendes i secretària de direcció, i és funcionària de la Diputació Provincial de València. Està casada, té quatre fills i sis nets.

## Activitat política

L'any 1980 entrà en la direcció del sindicat Comissions Obreres de la Ribera Baixa i poc després, el 1985 ingressà en el Partit Comunista del País Valencià, i posteriorment en EUPV. Ha ocupat diversos càrrecs orgànics a la formació d'esquerres com membre consell polític o membre del Consell Polític Federal d'Izquierda Unida.
A les eleccions a les Corts Valencianes de 1995 es va presentar com a número 2 per València d'EUPV, per darrere de Joan Ribó, i va obtindre l'acta de diputada per primera vegada. Va renovar el càrrec de diputada successivament a les eleccions de 1999 i les de 2003, aquesta última dins la coalició de L'Entesa.
El 2007 fou candidata a l'alcaldia de Sueca, obtenint dues regidories i donant suport al candidat del Bloc Nacionalista Valencià Joan Baldoví, que fou elegit alcalde. Pérez s'encarregà de la regidoria de Polítiques d'Igualtat i el seu company de partit, Josep Franco s'encarrega de l'àrea de serveis.
Dolors Pérez abandonà EUPV el gener de 2008, arran de la crisi de Compromís pel País Valencià i s'afilià al nou partit Iniciativa del Poble Valencià. Va ser candidata amb Iniciativa a les eleccions locals de 2011 a Sueca sense obtenir representació.
A les eleccions generals de 2015 va ser elegida senadora per la circumscripció de València, com a candidata de Compromís dins la coalició Compromís-Podemos-És el moment.

## Referències

* ↑ Joan Baldoví, del Bloc, governarà Sueca recolzat pels socialistes i per Esquerra Unida, a El País de 08/06/2007.
* ↑ Edicte d'Alcaldia de Sueca, a la web de l'Ajuntament de Sueca
* ↑ «Dolors Pérez, Antoni Cuñat y Pere Manuel abandonan EU y se van con Isaura Navarro» (en castellà). Las Provincias, 08-01-2029.
* ↑ Dolors Pérez i Martí encapçalarà la candidatura a l'Alcaldia de Sueca Arxivat 2011-12-17 a Wayback Machine., a la web d'Iniciativa.
* ↑ Resultats de les eleccions municipals de 2011 a Sueca, a El País.
* ↑ «El PP logra 9 senadores en la Comunitat, el PSOE 2 y Compromís-Podemos 1» (en castellà). La Vanguardia, 21-12-2015.
* ↑ Fitxa del Senat

## Enllaços externs

* Biografia de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
# Don't call me white

«Don't call me white» és un senzill de 7" de NOFX que inclou dues cançons de l'àlbum Punk in drublic (1994). El disc va tenir una tirada a 1.500 còpies en vinil blanc. També és el nom d'una cançó de NOFX, que de vegades canvia la paraula white per Scheiß (en alemany «merda») en els seus directes.
Quan el 1994 se li va preguntar en una entrevista a Fat Mike si la cançó tractava sobre el racisme invers, Fat Mike va respondre que «bàsicament, estic cansat de tots aquests termes políticament correctes amb què se suposa que s'hauria d'anomenar la gent ara».

## Llista de cançons

* «Don't call me white»
* «Punk guy»

## Versions

* Rancid també va versionar la cançó al disc compartit amb NOFX BYO Split Series Volume III.
* El grup de street punk de l'Hospitalet de Llobregat Avalots en va fer una versió en català anomenada «No em digueu blanc».
* El grup asturià Flashback també en va fer una versió en castellà titulada «Ni un paso atrás», així com el grup de mariachi El Gordo Miguel y su Banda del Norte, batejada com «No me llames gringo».

## Referències

* ↑ «NOFX - Don't Call Me White (Live)». Youtube. [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ «Exploring-isms with NOFX». McGill Tribune [Consulta: 15 abril 2021].
* ↑ White, Adam. «NOFX/Rancid - BYO Split Series Volume 3» (en anglès). Punknews.org, 17-02-2002. [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ «No em digueu blanc, de l'àlbum "Avalots" (Avalots)». Viasona. [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ «Ni un paso atrás (NOFX - Don't call me white cover), by Flashback» (en anglès). Bandcamp. [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ «Conoce a la misteriosa banda de mariachis que le hace covers a NOFX» (en castellà). Vice, 25-05-2015. [Consulta: 24 agost 2023].
# Domingo Herrero Sebastián

Domingo Herrero Sebastián (Titaigües, 1821 - Castelló de la Plana, 1895) fou un advocat i polític valencià, alcalde de Castelló i diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Es llicencià en dret, filosofia i ciències a la Universitat de València, i fou catedràtic de matemàtiques de l'Institut de Castelló de 1846 a 1892. Participà en política i durant el sexenni democràtic es mostrà partidari de la restauració borbònica i un cop es produí aquesta milità en el Partit Conservador, amb el que fou nomenat alcalde de Castelló de la Plana d'abril de 1876 a febrer de 1877 i diputat pel districte de Castelló a les eleccions generals espanyoles de 1879. A les eleccions de 1881 va formar part de la facció de Francisco Romero Robledo i va perdre l'escó, que va recuperar a les eleccions generals espanyoles de 1884. De 1890 a 1893 tornà a ser regidor de l'ajuntament de Castelló, on s'enfrontà als cacics de l'antiga Unió Liberal (coneguts com el cossi).

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.278. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)