OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Concordat entre Letònia i la Santa Seu (1922)

El concordat signat entre el Govern de Letònia i el Vaticà el 30 de maig de 1922 pel ministre d'afers exteriors letó Zigfrīds Meierovics i el cardenal secretari d'Estat, Pietro Gasparri. Les ratificacions van ser canviades al Vaticà el 3 de novembre de 1922 pel vicecanceller letó Hermanis Albats i el cardenal Gasparri, i l'acord va entrar en vigor el mateix dia. Va ser registrat a la Sèrie de la Lliga de les Nacions el 16 de juny de 1923.

## Termes del tractat

* L'article 1 concedia l'Església Catòlica a Letònia llibertat d'actuació, així com l'estatus d'entitat corporativa.
* L'article 2 requeria l'Església Catòlica a elevar la seva Diòcesi de Riga (restablerta el 1918) al rang d'arxidiòcesi i estipula que tots els bisbes han de ser de nacionalitat letona.
* L'article 3 establia que l'Arxidiòcesi de Riga haurà d'estar sota la jurisdicció del Vaticà en tots els assumptes de l'Església.
* L'article 4 donava al govern de Letònia el dret a vetar tots els candidats a bisbe al seu territori.
* L'article 5 feia obligatori per a cada bisbe de Letònia a jurar lleialtat a la llei de Letònia.
* L'article 6 estipulava l'arxidiòcesi de Riga es regirà d'acord amb el dret canònic.
* A l'article 7, el govern letó es comprometia a proporcionar els edificis adequats per a l'arquebisbe i el funcionament de l'arxidiòcesi de Riga.
* L'article 8 va donava a l'arquebisbe de Riga el dret de nomenar els sacerdots sota la seva jurisdicció.
* L'article 9 deixava exempts els membres del clergat del servei militar, així com el servei jurat.
* L'article 10 permetia a l'Església Catòlica a Letònia per establir el seu propi sistema d'escoles.
* L'article 11 preveia per a l'operació d'un seminari sacerdotal en l'idioma letó.
* L'article 12 limitava el dret de nomenar els no nacionals de Letònia com a membres del clergat.
* L'article 13 regulava les activitats de les associacions catòliques a Letònia.
* L'article 14 feia inviolables les propietats de l'Església.
* L'article 15 feia inviolables esglésies i cementiris.
* L'article 16 regulava la tributació de les propietats de l'Església.
* L'article 17 donava a les autoritats de Letònia la llibertat per processar sacerdots acusats de crims.
* L'article 18 donava a l'arxidiòcesi de Riga el dret a ser informada dels procediments penals iniciats contra un sacerdot acusat de crims.
* L'article 19 permetia als sacerdots condemnats per delictes de complir la condemna en monestirs, amb el consentiment de l'Arquebisbe.
* L'article 20 estipulava que l'acord estaria en vigor durant tres anys, a no ser que es prorrogués posteriorment.
* Els articles 21-22 preveien la seva ratificació pel Vaticà i les autoritats letones.
El concordat va ser modificat per un protocol addicional signat el 25 de gener de 1938.

## Referències

* ↑ Conventio eum republica Lettoniae, Acta Apostolicae Sedis, Volume 14 (1922), p. 581
* ↑ League of Nations Treaty Series, vol. 17, pp. 366-373.

## Enllaços externs

* Text del concordat
# Rudolf Moralt

Rudolf Moralt (Múnic, 26 de febrer de 1902 - Viena, 16 de desembre de 1958) va ser un compositor, organista i pedagog musical alemany, particularment associat a Mozart i al repertori del seu país.
Nascut a Múnic, hi va estudiar amb Walter Courvoisier i August Schmid-Lindner i va exercir com a repetiteur a l'Òpera Estatal de Múnic amb Bruno Walter i Hans Knappertsbusch des del 1919 fins al 1923.
Va ser director d'orquestra del teatre d'òpera de Kaiserslautern (1923–28) i director musical del teatre d'òpera de Brno (1932–34). També va treballar a Braunschweig i Graz abans de ser nomenat director d'orquestra de l'Òpera Estatal de Viena el 1940 fins a la seva mort. El 1942 va realitzar una sèrie d'enregistraments de renom dirigint l'orquestra de l'Òpera Estatal amb la soprano austríaca Maria Reining.
Moralt, un director d'orquestra fiable, sense afectacions i profundament simpàtic, va ser responsable d'un alt nivell d'actuacions de repertori a Viena durant gairebé vint anys. Tot i que eclipsat pels directors més famosos de la seva època, va aconseguir, no obstant això, moltes representacions notables, especialment d'obres de Mozart, Wagner, Strauss, Pfitzner.
Va aparèixer amb freqüència al Festival de Salzburg i com a convidat a moltes altres ciutats europees i a Amèrica del Sud. Entre els seus discos s'inclouen un cicle de cèlebres anells, un notable Don Giovanni i un Salomé interpretat magníficament que demostra l'excepcionalitat de la seva música quan tenia un temps d'assaig adequat. Aquest enregistrament poc conegut es troba entre les millors realitzacions de l'òpera, marcat només pel cant fresc però lleugerament pla de Wegner.
Va morir a Viena, als 56 anys.

## Notes

* ↑ Austro Mechana: Lebendige Vergangenheit recordings no.LV1315.
# García de Gúdal

García de Gúdal (?, 1240) fou un noble aragonès del llinatge dels Gúdal que fou bisbe d'Osca (1201-1236). Els seus nebots eren Assalit de Gúdal i Pero de Gúdal. Antic monjo del Cister, a la mort del bisbe d'Osca Ricardo el 9 d'agost del 1201, fou escollit per substituir-lo. El seu pontificat fou llarg i deixà el càrrec el 1236, després de dues butlles del Papa Gregori IX.

## Bibliografia

* La obra de García de Gudal, obispo de Huesca y Jaca (1201-1236; 1240+)
* La nobleza aragonesa en el siglo XIII: nombres de persona y vínculos de sangre Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
García de Gúdal :
| Càrrec de govern |||
| Precedit per: Ricardo d'Osca | Bisbe d'Osca (Llista de bisbes d'Osca) (1201–1236) | Succeït per: Vidal de Canyelles |
# Crocant

El crocant és un tipus de llaminadura, normalment molt dura i trencadissa, que consisteix en trossos plans de caramel dur de sucre amb fruita seca incrustada, com pacanes i ametlles, si bé també pot emprar-se alguns llegums, com el cacauet.
Va ser inventat a la dècada del 1850 pel confiter Louis-Jules Bourumeau, a Nevers, esdevenint un símbol de la ciutat. Hi ha antecedents i variacions arreu del món, també amb ingredients diferents.

## Preparació

S'escalfa una mescla d'aigua i sucre fins al punt de caramel (aproximadament 155 °C), barrejant-se la fruita seca amb el sucre caramel·litzat. En aquest moment s'afegeixen espècies, gasificants i sovint llard de cacauet o mantega. S'aboca la mescla sobre una superfície plana, normalment una llosa de granit o marbre, per a refredar-la. El caramel calent s'aplana per a obtenir un gruix uniforme. Quan el crocant es refreda, es trenca en trossos.

## Referències

* ↑ Chu, Anita. Field Guide to Candy: How to Identify and Make Virtually Every Candy Imaginable. Philadelphia: Quirk, 2009.
* ↑ Kate Hopkins. Sweet Tooth: The Bittersweet History of Candy. Macmillan, 2012, p. 34. ISBN 9781250011190 [Consulta: 11 abril 2013].
* ↑ OUYENA. edi8. Bonbons de toujours (en francès), 2015-10-15, p. 191. ISBN 978-2-324-01267-9.
* ↑ Dinah Corley. Gourmet Gifts: 100 Delicious Recipes for Every Occasion to Make Yourself & Wrap with Style. Houghton Mifflin Harcourt, 2011, p. 251. ISBN 978-1558324350.
* ↑ Lisa Abend. The Sorcerer's Apprentices: A Season in the Kitchen at Ferran Adrià's elBulli. Simon and Schuster, 2011, p. 82.
* ↑ «El origen de la palabra Palanqueta y La Fiesta del Maíz», 21-12-2015.
* ↑ Polistico, Edgie. Philippine Food, Cooking, & Dining Dictionary. Anvil Publishing, Inc., 2017. ISBN 9786214200870.
* ↑ «Peanut or Cheena Badam is popular outdoor leisure snack food in Bangladesh», 11-01-2011.
* ↑ Joel Denker. The World on a Plate: A Tour Through the History of America's Ethnic Cuisine. University of Nebraska Press, 2007, p. 33. ISBN 978-0803260146 [Consulta: 11 abril 2013]. «brittle pistachios middle east.»
* ↑ Olver, Lynne. «Brittle». The Food Timeline.
* ↑ Leela Punyaratabandhu «Goddesses and peanut brittle: This year, celebrate Songkran in supernatural style». CNN, 12-04-2011 [Consulta: 11 abril 2013].
* ↑ Paula Deen. Paula Deen's Southern Cooking Bible: The New Classic Guide to Delicious Dishes with More Than 300 Recipes. Simon & Schuster, 2011, p. 418. ISBN 9781416564126 [Consulta: 11 abril 2013].

## Vegeu també

* Garrapiñada
* Guirlache
* Nogat
* Pralina
# Fessenden (Dakota del Nord)

Fessenden és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 625 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fessenden tenia 625 habitants, 279 habitatges, i 171 famílies. La densitat de població era de 536,3 hab./km².
Dels 279 habitatges en un 24,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,3% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 38,7% no eren unitats familiars. En el 36,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 3,7% entre 18 i 24, un 22,7% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 25% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.750 $ i la renda mediana per família de 38.304 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.111 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 17.303 $. Entorn del 8,2% de les famílies i el 10,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fessenden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fessenden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Sant Bonet (desambiguació)

«Sant Bonet» té aquests significats:
Biografia:
Geografia:
# Kazir

Kazir (en rus: Казыр) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 26 habitants. Pertany al districte de Kuràguino.

## Referències

* ↑ Топокарты ГГЦ
* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# Rudolf Noack

Rudolf Noack (30 de març de 1913 - 30 de juny de 1947) fou un futbolista alemany dels anys 1930.

## Trajectòria

Pel que fa a clubs, destacà al Hamburger SV on jugà gairebé una dècada. També jugà al First Vienna durant la II Guerra Mundial. Va jugar amb la selecció alemanya la Copa del Món de 1934 on marcà un gol enfront Txecoslovàquia a semifinals.

## Enllaços externs

* Perfil a national-football-teams
* Perfil a worldfootball
# Pavlovce nad Uhom

Pavlovce nad Uhom és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1327.
# Pavlová

Pavlová és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. Compta amb una població de 212 habitants (2022).

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1135.

## Referències

* 1 2 «Pavlová». en.mapy.cz. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». citypopulation.de. [Consulta: 7 agost 2022].
# Pavlovce (Prešov)

* No s'ha de confondre amb Pavlovce (Banská Bystrica).
Pavlovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1359.
# Halichoeres aestuaricola

Halichoeres aestuaricola és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 22 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf de Califòrnia fins a Colòmbia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).
# Biblioteca pública i museu de Nassau

El Nassau Public Library and Museum, traduït al català com a Biblioteca pública i museu de Nassau és la major de cinc biblioteques de les Bahames. El seu edifici va ser anteriorment una presó colonial, que data de 1797, quan es va convertir en el primer edifici de La Parliament Square. L'edifici està inspirat en l'antic polvorí de Williamsburg (Virginia). El 1873 l'edifici es va convertir en una biblioteca el 1873 Les petites cel·les que antigament havien acollit presoners contenen ara vells documents colonials, diaris, llibres, quadres, artefactes Arawak i d'altres empremtes històriques.

## Referències

* ↑ Saunders, Gail and Donald Cartwright. Historic Nassau. London: Macmillan Caribbean, 1979, p. 19.
* ↑ Michelin Mustsees Bahamas. Michelin Apa Publications, 15 març 2009, p. 41. ISBN 978-1-906261-62-7 [Consulta: 24 abril 2011].

## Bibliografia

* Boultbee, Paul G., "The Nassau Public Library: a Victorian prelude", Journal of the Bahamas Historical Society. 1:3-8.
# Pedro Díaz

Pedro José Díaz (f. 1770-1810) va ser un pintor del Virregnat del Perú.
Contemporani de José Gil de Castro i Pablo Rojas. Va rebre importants encàrrecs per a la cort del Virregnat del Perú, com per exemple el retrat del Virrey Fernando d'Abascal i en 1804 el retrat del Virrey José Gabriel d'Avilés.
Entre les seves obres es distingeixen "Santa Cecilia", "David tocant l'arpa", "La Crucifixió amb Sant Francesc i Sant Domènec "Sant Francesc Solà i Santa Rosa amb el nen", totes demostren el caràcter religiós de la seva temàtica. El tractament del detall rep especial atenció per part de l'artista, exemples que es poden veure en els elements que integren el fons dels seus quadres.

## Enllaços externs

* Obres de Pedro José Díaz Arxivat 2017-12-04 a Wayback Machine. en Arca. Art colonial americà
# Pedro Dorronsoro González

Pedro José Dorronsoro González (Torrelavega, 12 de maig de 1977) és un exfutbolista càntabre, que ocupava la posició de porter.

## Trajectòria

Després de destacar a la Gimnástica de Torrelavega, a l'estiu del 2000 és fitxat pel Reial Oviedo. Eixe any, el club asturià baixa a Segona Divisió, i el càntabre roman inèdit en ser el tercer porter per darrere d'Esteban i d'Unzué.
A la categoria d'argent, tan sols disputa un encontre la temporada 01/02. A la següent comença com a titular, condició que perd a les poques setmanes per a finalitzar amb vuit partits al seu haver. L'estiu del 2003, l'Oviedo baixa administrativament a Tercera Divisió i Dorronsoro fitxa pel Barakaldo CF, amb qui recupera la titularitat.
A partir d'eixe moment, la carrera del porter prossegueix per equips de Segona Divisió B, com el Jerez de los Caballeros (04/05), el Logroñés CF (05/07) i la UD Melilla (07/...).

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Pedro de Silva y Sarmiento de Alagón

Pedro de Silva y Sarmiento de Alagón (Madrid, 1742 - Aranjuez, 6 de novembre de 1808) va ser un acadèmic espanyol.

## Biografia

Va ocupar els càrrecs de bibliotecari major del rei i cavaller comanador de l'Orde d'Alcántara a Eljas. Va ser membre de la Reial Societat Bascongada d'Amics del País i de les acadèmies de Nobles Arts de Madrid i de València. Va ser acadèmic de la Reial Acadèmia Espanyola, ocupant la cadira Z, i va col·laborar en l'edició del Diccionari de 1803, com ja havia fet en les edicions anteriors de 1780, 1783 i 1791. Va donar a la RAE un manuscrit del Libro de buen amor, de l'Arxipreste d'Hita, conegut com a códice Gayoso. Va ser el vuitè director de la Reial Acadèmia Espanyola entre el 4 de febrer de 1802 i el 6 de novembre de 1808.
Era germà de José Joaquín de Silva-Bazán, el seu predecessor en el càrrec de director de la Reial Acadèmia Espanyola.

## Referències

* 1 2 «Biografía en la web de la Real Academia Española».
# Bisbat de Maldonado-Punta del Este

El bisbat de Maldonado-Punta del Este (llatí: Dioecesis Maldonadensis-Orientalis Orae) és una demarcació eclesiàstica de l'Uruguai sufragània de l'arquebisbat metropolità de Montevideo. El seu origen és del segle xx amb capital a la ciutat de Maldonado.

## Territori

Amb una superfície de 13.000 km², el bisbat es correspon amb el territori dels departaments de Maldonado – llevat del municipi d'Aiguá (bisbat de Minas) – i de Rocha – excepte el municipi de Lascano.
La seu del bisbat és la ciutat de Maldonado, on es troba la catedral de Sant Ferran (castellà: San Fernando).
El territori se subdivideix en 15 parròquies.

## Història

El bisbat de Maldonado-Punta del Este va ser establert el 10 de gener de 1966, a partir del bisbat de Minas.

## Bisbes destacats

* Antonio Corso † (26 de febrer de 1966 – 25 de març de 1985)
* Rodolfo Pedro Wirz Kraemer, des del 9 de novembre de 1985

## Estadístiques

Segons les dades del cens de 2004, el bisbat tenia una població aproximada de 180.000 habitants, 160.000 batejats, és a dir, el 88,9% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diàques | religiosos | religiosos | parroquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diàques | homes | dones | |
| 1966 | ? | 150.000 | ? | 16 | 10 | 6 | ? | | | | 12 |
| 1970 | ? | 100.000 | ? | 15 | 8 | 7 | ? | | 11 | 70 | 11 |
| 1976 | 99.110 | 110.000 | 90,1 | 16 | 6 | 10 | 6.194 | | 16 | 60 | 11 |
| 1980 | 107.800 | 113.900 | 94,6 | 18 | 8 | 10 | 5.988 | | 14 | 55 | 11 |
| 1990 | 158.000 | 179.000 | 88,3 | 19 | 9 | 10 | 8.315 | 1 | 13 | 40 | 14 |
| 1999 | 153.000 | 168.000 | 91,1 | 19 | 12 | 7 | 8.052 | 3 | 8 | 26 | 15 |
| 2000 | 155.000 | 175.000 | 88,6 | 17 | 12 | 5 | 9.117 | 3 | 6 | 33 | 15 |
| 2001 | 175.000 | 185.000 | 94,6 | 15 | 11 | 4 | 11.666 | 3 | 5 | 33 | 15 |
| 2002 | 177.000 | 190.000 | 93,2 | 16 | 11 | 5 | 11.062 | 3 | 8 | 29 | 15 |
| 2003 | 165.000 | 185.000 | 89,2 | 15 | 10 | 5 | 11.000 | 3 | 8 | 30 | 15 |
| 2004 | 160.000 | 180.000 | 88,9 | 14 | 9 | 5 | 11.428 | 12 | 10 | 25 | 15 |

## Referències

* Annuario pontificio del 2005 i edicions anteriors, registrats a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina de Maldonado-Punta del Este
* Bisbat de Maldonado-Punta del Este Arxivat 2009-04-10 a Wayback Machine. a la pàgina web de la Conferència Episcopal Uruguaiana Arxivat 2016-08-16 a Wayback Machine. (castellà)
* Bisbat de Maldonado-Punta del Este a www.gcatholic.com
# Bosquerola tropical

La bosquerola tropical (Setophaga pitiayumi) és un ocell de la família dels parúlids (Parulidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, boscos i matoll de les terres baixes i turons des del sud de Texas i Mèxic cap al sud fins Panamà, i des de Colòmbia, Veneçuela, incloent l'illa Margarita, Trinitat, Tobago i Guaiana, cap al sud, per l'oest dels Andes fins al nord-oest del Perú i per l'est dels Andes, excepte l'Amazònia, fins l'est del Perú, Bolívia, Paraguai, Uruguai sud del Brasil i nord de l'Argentina.

## Taxonomia

Alguns autors consideren que la varietat de les l'illa Socorro, a les Revillagigedo (Mèxic), és una espècie de ple dret:
* Setophaga graysoni (Ridgway, 1887) - bosquerola de l'illa de Socorro

## Referències

* ↑ bosquerola tropical«Bosquerola tropical». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
* ↑ bosquerola de l'illa de Socorro«Bosquerola tropical». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Jacob Georg Agardh

Jacob Georg Agardh (8 de desembre de 1813, Lund, Suècia – 7 de gener de 1901, Lund, Suècia) va ser un botànic suec, i també ficòleg (especialista en algues) i taxonomista. Era fill del també botànic Carl Adolph Agardh. Agardh dissenyà les pintures pel jardí botànic de Lund.
El 1849, va ser escollit membre de l'Acadèmia Sueca de Ciències. També Agardh va ser membre estranger de l'American Academy of Arts and Sciences el 1878.
La seva signatura com a botànic és:J.Agardh

## Referències

* ↑ Hunt Botanical Library, Carnegie-Mellon University. Biographical Dictionary of Botanists Represented in the Hunt Institute Portrait Collection. Boston: G. K. Hall & Co., 1972, p. 4. ISBN 0816110239.
* ↑ Botaniska trädgården. «A Brief History of the Lund University Botanical Garden». Arxivat de l'original el 2011-07-18. [Consulta: 13 abril 2010].
* ↑ «Book of Members, 1780-2010: Chapter A». American Academy of Arts and Sciences. [Consulta: 6 abril 2011].

## Bibliografia

* Eriksson, Gunnar. «Agardh, Jacob Georg». A: Dictionary of Scientific Biography. 1. New York: Charles Scribner's Sons, 1970, p. 70–71. ISBN 0684101149.
# Premi Albert Einstein de la Pau

El Premi Albert Einstein de la Pau, en anglès: Albert Einstein Peace Prize s'atorga cada any a per part de la fundació Albert Einstein Peace Prize Foundation que té la seu a Chicago. Els guanyadors del premi reben 50.000 dòlars.
Entre els que l'han guanyat s'inclouen:
* Alva Myrdal (1980)
* George F. Kennan (1981)
* Pierre Trudeau (1984)
* Willy Brandt (1985)
* Andrei Sakharov (1988)
* Joseph Rotblat i Hans Bethe (1992)

## Referències

* ↑ "NAMES & FACES" in Boston Globe March 14, 1980. Retrieved June 6, 2006.
* ↑ Krebs, Albin and Thomas, Robert McG.: "NOTES ON PEOPLE; Kennan Wins Peace Prize" in New York Times March 17, 1981. Retrieved June 6, 2006.
* ↑ Whitaker, Reg: "Pierre Elliot Trudeau Arxivat 2006-04-30 a Wayback Machine." a la The Canadian Encyclopedia. Retrieved June 6, 2006.
* ↑ Clarity, James F. and Weaver Jr., Warren: "Brandt Packs His Bags" a New York Times October 4, 1985. Retrieved June 6, 2006.
* ↑ Rhéaume, Charles. «Echoing Citizen Einstein in the East: Andrei Sakharov». Conference Proceedings. American Institute of Physics, 18–22 July 2005. Arxivat de l'original el 23 de febrer 2013. [Consulta: 13 agost 2012].
* ↑ Pugwash Online. Retrieved June 6, 2006.

## Enllaços externs

* Letter from the Albert Einstein Peace Prize Foundation to Joshua Lederberg
# Present

«Present» té aquests significats:
* Present (gramàtica), temps verbal que s'usa per indicar que l'acció expressada pel verb està tenint lloc en el mateix moment de l'enunciació
* Present (cos)
* Present (temps), període que hi ha entre el passat i el futur
* Gai Brutti Present, cònsol roma i sogre de Còmmode.
# Poblat ibèric del Clascar

El poblat ibèric del Clascar és un assentament iber establert a la muntanya del Clascar, de 643 m, a Malla, a la comarca d'Osona. La seva importància com a jaciment queda reflectida en la quantitat de materials de superfície trobats tant al cim com als vessants de l'assentament.
Sembla que es tracta d'un assentament sense fortificar, del qual no es coneixen les estructures. Segons les excavacions fetes a l'àrea de l'església, aquest material és datable des del segle IV fins al segle i aC. No sembla que tingui continuïtat en època romana. Està relacionat amb la possible necròpolis de l'àrea de l'actual església de Sant Vicenç.

## Bibliografia

* ROCAFIGUERA I ESPONA, Montserrat, Osona ibèrica. El territori dels antics ausetans, Publicacions del Patronat d'Estudis Osonencs, Vic, 1995. ISBN 84-606-2308-4
# Joan Oliu i Pich

Joan Oliu i Pich (Sabadell, 22 de juny de 1921 - l'Hospitalet de Llobregat, 7 de febrer de 1998) fou un directiu bancari català.

## Biografia

El 1977 fou nomenat conseller director general del Banc de Sabadell, entitat en la qual treballava des del 1939, com a successor de Francesc Monràs, càrrec que ocupà fins al 1990. Des del seu càrrec va promoure l'activitat exportadora i va fer del Banc una entitat molt vinculada a la vida social i cultural de Catalunya, raó per la qual el 1991 va rebre la Creu de Sant Jordi. El seu fill, Josep Oliu i Creus, el va succeir en el càrrec.

## Bibliografia

* Joan Cuscó i Aymamí. Semblança de Joan Oliu i Pich. Sabadell. 1991. Revista Quadern, número 77, pàgines 216-220.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor. «Plaça de Joan Oliu». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 21 maig 2016].
* ↑ «Joan Oliu i Pich». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.