OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Selenicereus hamatus

Selenicereus hamatus és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies (Cactaceae).

## Descripció

Selenicereus hamatus és una planta perenne carnosa enfiladissa amb tiges de fins a 4 m de llarg, de tres o quatre vores que arriben a un diàmetre de fins a 1,5 cm. Les tiges de sota de les arèoles hi ha esperons de fins a 1 cm de llargada o gepes ganxodes. Les poques espines són curtes i febles.
Les flors són fragants de color blanc groguenc a blanc fan entre 20 i 35 cm de llarg. No se'n descriuen de fruits.

## Distribució

Selenicereus hamatus es distribueix al sud de Mèxic i és endèmica als estats mexicans d'Oaxaca i Veracruz. És una espècie comuna en àrees localitzades.

## Ús

Selenicereus hamatus es planta de tant en tant com a "tanca viva".

## Taxonomia

Selenicereus hamatus va ser descrita per (Scheidw.) Britton i Rose i publicat a Contributions from the United States National Herbarium 12(10): 430. 1908-1909[1909]. (21 de juliol de 1909).

### Etimologia

Selenicereus: nom genèric es deriva del grec Σελήνη (Selene), la deessa de la lluna i cereus, que significa 'espelma' en llatí, en referència a les flors nocturnes.
hamatus: epítet llatí que significa "enganxat" i fa referència a les gepes enganxades de les tiges.

### Sinonímia

* Cereus hamatus Scheidw.
* Cereus rostratus Lem.

## Referències

* ↑ «Selenicereus hamatus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 27 agost 2023].
* ↑ Eggli, urs; Newton, Leonard E. Etymological Dictionary of Succulent Plant Names (en anglès), 2004, p. 104. ISBN 3-540-00489-0.
* ↑ «Sinònims de Selenicereus hamatus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 27 agost 2023].

## Bibliografia

* Anderson, Edward Frederick. Eugen Ulmer KG. Das große Kakteen-Lexikon (en alemany). Traducció: Urs Eggli, 2005, p. 589. ISBN 3-8001-4573-1.

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Selenicereus&species=hamatus
# Red Springs

Red Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 3.493 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Red Springs tenia 3.493 habitants, 1.320 habitatges i 893 famílies. La densitat de població era de 476,6 habitants per km².
Dels 1.320 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,5% hi vivien parelles casades, en un 23,6% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.194 $ i la renda mediana per família de 34.760 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.655 $ mentre que les dones 18.974 $. La renda per capita de la població era de 15.347 $. Entorn del 26% de les famílies i el 30,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Red Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Red Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Pomacentrus chrysurus

Pomacentrus chrysurus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Illa Christmas fins a Salomó, les Illes Ryukyu i Nova Caledònia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Platja de Xagó

La platja de Xagó, és una platja situada en la localitat de Lloredo pertanyent al concejo de Gozón, (Astúries). Està composta d'un arenal de gairebé 2 km de longitud i un espai dunar d'aproximadament 350.000 m², que fa que sigui inclosa en el Paisatge protegit del Cap de Penyes.

## Característiques

Donada la seva extensa longitud es pot gaudir d'ella sempre d'una forma esplaiada, fins i tot els dies en què l'afluència de gent és major, podent trobar-se en la seva riba al capvespre multitud de pescadors, ja que és un lloc de reconeguda fama pel seu llobarro. Posseeix un fort onatge, degut d'en gran part als vents predominants a la zona i és molt coneguda entre els practicants de windsurf i surf per tots els rompents dels seus extrems.
Es troba en totes les guies naturistes d'Espanya, ja que es pot practicar el nudisme en diverses zones de les dunes.

## Dunes de Xagó

El sistema dunar compta amb més de 35 ha d'extensió sent un dels més grans del nord d'Espanya, en ell es pot trobar una abundant colònia de boniques arenaria Ammophila que és una planta perenne, dotada de rizomes i amb tiges de 6 a 12 dm d'alt que ajuda en la fixació de les dunes d'una manera extraordinària.
En aquest extens arenal podem distingir tres tipus de dunes, cordons dunars amb un perfil suau, dunes piramidals i lingüiformes. El complex dunar està un poc degradat per l'extracció de sorra per a àrids.

## Serveis

La platja compta amb dutxes, dos quiosquets, lavabos, aparcament i una àmplia zona berenador amb graelles, on es pot gaudir d'un agradable menjar contemplant les naturals vistes del lloc. També posseeix un lloc de vigilància i salvament en temporada estival.

## Referències

* ↑ http://www.asturnatura.com/playa/xago.html Arxivat 2012-11-13 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.vivirasturias.com/asturias/gozon/playa-de-xago/es Arxivat 2014-01-12 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Wikimedia Commons alberga contingut multimèdia sobre Cap de Penyes. Commons
* Ajuntament de Gozón Arxivat 2008-04-25 a Wayback Machine.
# Pomairòu

Pommerol és un municipi francès situat al departament de la Droma i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 18 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Pommerol era de 18 persones. Hi havia 8 famílies de les quals 4 eren parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 37 habitatges, 7 eren l'habitatge principal de la família, 29 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 37 habitatges eren cases. Dels 7 habitatges principals, 6 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 1 en tenia quatre i 2 en tenien cinc o més. 6 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 4 habitatges hi havia un automòbil i a 1 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Pommerol el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 9 persones, 6 eren actives i 3 eren inactives. Les 6 persones actives estaven ocupades(4 homes i 2 dones).. De les 3 persones inactives 1 estava jubilada i 2 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Pommerol a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Pommerol a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# El Obrero (Mallorca)

* No s'ha de confondre amb El Obrero Balear.
El Obrero, órgano de los que ganan el pan con el sudor de su frente, va ser una publicació setmanal obrerista que es va editar a Palma entre novembre de 1869 i octubre de 1870. El setmanari va sorgir d'un grup de persones vinculades originàriament al republicanisme federal, que impulsaren la constitució del Centre Federal de Societats Obreres de Palma, adherit a l'AIT, del qual en va ser òrgan El Obrero. Va mantenir una estreta relació amb La Federación de Barcelona.
El director va ser Francesc Tomàs Oliver, i entre els redactors hi havia Guillem Arboç, Francesc Canyelles i Joan Sánchez. Tant Tomàs com els seus companys varen optar per la branca llibertària del moviment obrer i foren seguidors del corrent bakuninista. El Obrero va ser la primera publicació obrera de les Balears. El gener de 1871 va sortir La Revolución Social, nova publicació que havia de ser la continuadora d′El Obrero, de la qual sols n'aparegueren tres números, tots ells denunciats i recollits els seus exemplars pel governador. Francesc Tomàs va ser empresonat el gener de 1871 i l'abril de 1872 fixà la seva residència a València.

## Referències

* ↑ «Obrero, El». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 12. Palma: Promomallorca, p. 37. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Gabriel, Pere El moviment obrer a Mallorca Curial: Barcelona, 1973.
# Conrad de Zähringen

Conrad de Zähringen (vers 1090 - 8 de gener de 1152, Constança) fou duc de Zähringen des de 1122 fins a la seva mort i des de 1127 també rector de Borgonya. Va passar la major part de la seva vida intentat frenar el poder creixent de la casa de Hohenstaufen i amb aquesta finalitat es va aliar amb la casa de Welf.

## Vida

Conrad fou fill del duc pretendent Bertold II de Suàbia i la seva muller, Agnès de Rheinfelden. El 1120, Conrad i el seu germà gran Bertold III de Zähringen van concedir drets a Freiburg. El 1122, Conrad va succeir Bertold III com a duc de Zähringen. El 1127, entrava en conflicte amb el comte Renald III de Borgonya, perquè els dos homes reclamaven l'herència del nebot assassinat de Conrad, Guillem III de Borgonya. En aquesta situació es va beneficiar del suport de l'emperador Lotari II que necessitava suport urgent contra els seus rivals els Hohenstaufen, i per obtenir suport de Conrad, el va ajudar rebutjant la reclamació de Renald, amb l'argument dubtós que aquest havia fracassat a complir la seva obligació d'assistir a la cort de l'Emperador. Conrad va rebre el títol de "Rector de Borgonya", que denotava, almenys teòricament, una mena de representació de l'emperador al regne de Borgonya.
El 1138, el rei Conrad III d'Alemanya va agafar el poder i el conflicte entre els güelfs i els Hohenstaufen es va relaxar. Fins als últims anys 1150, els ducs de Zähringen van estar entre els seguidors més lleials dels Hohenstaufen.
Conrad va morir el 1152 i fou enterrat en la volta familiar a l'abadia de Saint Peter a la Selva Negra.

## Matrimoni i fills

Conrad es va casar amb Clemència de Namur o de Luxemburg-Namur (+1158) filla de Godofreu I de Namur i d'Ermessenda de Luxemburg i va tenir diversos fills:
* Conrad (? - 4 de gener de 1140),
* Adalbert, fundador de la línia de ducs de Teck
* Bertold IV, duc de Zähringen
* Clemència, casada amb Enric el Lleó
* Rodolf, arquebisbe de Magúncia (+ 1191)
* Hug, (? - 5 de febrer de 1203)
* Clemència (? 1173/75), casada en primeres noces amb el duc Enric XI de Saxònia, fill d'Enric X; i en segones noces amb el comte de Maurienne i de Savoia Humbert, fill d'Amadeu III i de Matilde d'Albon.

## Referències

* Eberhard Holz and Wolfgang Huschner (eds.): Deutsche Fürsten des Mittelalters, Edition Leipzig, Leipzig, 1995, ISBN 3-361-00437-3
* Georg von Wyß (1882) (en alemany). "Konrad (Herzog von Zähringen", a Allgemeine Deutsche Biographie (ADB), Leipzig:
# Pringle (Dakota del Sud)

Pringle és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 125 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pringle tenia 125 habitants, 46 habitatges, i 36 famílies. La densitat de població era de 193,1 habitants per km².
Dels 46 habitatges en un 34,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,4% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 21,7% no eren unitats familiars. En el 19,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.214 $ i la renda mediana per família de 28.571 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.625 $ mentre que les dones 15.625 $. La renda per capita de la població era de 10.584 $. Entorn del 8,8% de les famílies i el 16,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pringle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pringle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Polinomis d'Appell generalitzats

En matemàtiques, una successió polinòmica $\{p_{n}(z)\}$ té una representació generalitzada d'Appell si la funció generadora per a polinomis adopta una forma determinada:
    $K(z,w)=A(w)\Psi (zg(w))=\sum _{n=0}^{\infty }p_{n}(z)w^{n}$
on la funció generadora o kernel $K(z,w)$ es compon de les sèries
    $A(w)=\sum _{n=0}^{\infty }a_{n}w^{n}\quad$ amb $a_{0}\neq 0$
i
    $\Psi (t)=\sum _{n=0}^{\infty }\Psi _{n}t^{n}\quad$ i tot $\Psi _{n}\neq 0$
i
    $g(w)=\sum _{n=1}^{\infty }g_{n}w^{n}\quad$ amb $g_{1}\neq 0.$
Tenint en compte les qüestions anteriors, no és difícil demostrar que $p_{n}(z)$ és un polinomi de grau $n$.
Els polinomis de Boas-Buck són una classe de polinomis una mica més general.

## Casos especials

* Si escollim $g(w)=w$ dona la classe de polinomis de Brenke.
* Si escollim $\Psi (t)=e^{t}$dona lloc a la successió de polinomis de Sheffer, que inclouen els polinomis per diferències generals, com els polinomis de Newton.
* Si escollim la combinació de $g(w)=w$ i $\Psi (t)=e^{t}$ dona la successió d'Appell de polinomis.

## Representació explícita

Els polinomis d'Appell generalitzats tenen la representació explícita
    $p_{n}(z)=\sum _{k=0}^{n}z^{k}\Psi _{k}h_{k}.$
La constant és
    $h_{k}=\sum _{P}a_{j_{0}}g_{j_{1}}g_{j_{2}}\cdots g_{j_{k}}$
on aquesta suma s'estén per totes les composicions de $n$ en $k+1$ parts; és a dir, la suma s'estén sobre tots $\{j\}$ de tal manera que
    $j_{0}+j_{1}+\cdots +j_{k}=n.\,$
Per als polinomis d'Appell, aquesta esdevé la fórmula
    $p_{n}(z)=\sum _{k=0}^{n}{\frac {a_{n-k}z^{k}}{k!}}.$

## Relació de recursió

De manera equivalent, una condició necessària i suficient per a que el kernel $K(z,w)$ es pugui escriure com $A(w)\Psi (zg(w))$ amb $g_{1}=1$ és que
    ${\frac {\partial K(z,w)}{\partial w}}=c(w)K(z,w)+{\frac {zb(w)}{w}}{\frac {\partial K(z,w)}{\partial z}}$
on $b(w)$ i $c(w)$ té la sèrie de potències
    $b(w)={\frac {w}{g(w)}}{\frac {d}{dw}}g(w)=1+\sum _{n=1}^{\infty }b_{n}w^{n}$
i
    $c(w)={\frac {1}{A(w)}}{\frac {d}{dw}}A(w)=\sum _{n=0}^{\infty }c_{n}w^{n}.$
Substituint
    $K(z,w)=\sum _{n=0}^{\infty }p_{n}(z)w^{n}$
dona immediatament la relació de recurrència
    $z^{n+1}{\frac {d}{dz}}\left[{\frac {p_{n}(z)}{z^{n}}}\right]=-\sum _{k=0}^{n-1}c_{n-k-1}p_{k}(z)-z\sum _{k=1}^{n-1}b_{n-k}{\frac {d}{dz}}p_{k}(z).$
Per al cas especial dels polinomis de Brenke, s'obté $g(w)=w$ i, per tant, tot això $b_{n}=0$, simplificant significativament la relació de recurrència.

## Referències

* Boas, Ralph P.; Buck, R. Creighton. Polynomial Expansions of Analytic Functions, 1964.
* Brenke, William C. «On generating functions of polynomial systems» (en anglès). American Mathematical Monthly, 52(6), 1945, pàg. 297–301. DOI: 10.2307/2305289.
* Huff, W. N. «The type of the polynomials generated by f(xt) φ(t)» (en anglès). Duke Mathematical Journal, 14(4), 1947, pàg. 1091–1104. DOI: 10.1215/S0012-7094-47-01483-X.

## Vegeu també

* Polinomis q-diferència
# Pomar de Cinca

Pomar (o Pomar de Cinca) és un poble del municipi de Sant Miquel del Cinca, a la província d'Osca, a la dreta del riu Cinca, aigua avall de Montsó. El 2011 tenia una població de 466 habitants.
L'any 1273, Ferran Sanxis, fill de Jaume I, fou assetjat pel seu germà Pere al castell de Pomar.

## Referències

* ↑ «Pomar de Cinca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Pomar de Cinca al web "cincamedio.es" Arxivat 2013-07-09 a Wayback Machine.
# Terminal Frost

Terminal Frost és una cançó instrumental del grup britànic de rock progressiu Pink Floyd. És la vuitena peça de l'àlbum A Momentary Lapse of Reason, que va aparèixer el 1987.
És un tema atmosfèric, una demo antiga de Gilmour, sobre la qual feia temps que havia volgut treballar afegint-li lletra, però que finalment va decidir deixar com a tema instrumental. guiat per la guitarra de David Gilmour amb intervencions dels saxofonistes Tom Scott, compositor de les sintonies de The Streets of San Francisco i Starsky & Hutch, i John Helliwell. Està situat entre les dues parts de A New Machine, però la seva qualitat està lluny de les propostes instrumentals del passat i no va ser gaire interpretada en els espectacles en directe.

## Crèdits

* David Gilmour - guitarra, teclats
* Richard Wright - orgue, piano
* Nick Mason - efectes sonors
* Bob Ezrin - caixa de ritmes
* Tony Levin - baix
* Bill Payne - orgue
* Tom Scott - saxòfon
* John Helliwell - saxòfon
* Michael Landau - guitarra
* Darlene Koldenhaven, Carmen Twillie, Phyllis St. James, Donnie Gerard - cors

## Referències

* ↑ Strong, Martin C. The Great Rock Discography. 7th. Edinburgh: Canongate Books, 2004, p. 1177. ISBN 1-84195-551-5.
* ↑ MacDonald, Bruno. Pink Floyd: Through the Eyes of the Band, Its Fans, Friends and Foes (en anglès). butxaca. Cambridge, Dt.: Da Capo Press, 1997, p. 272. ISBN 0306807807.
* 1 2 Guesdon, Jean-Michel. Pink Floyd (en castellà). Blume, 2020, p. 515. ISBN 8418075694.
# El Obeid

Al-Ubayyid, sovint escrit com El Obeid (àrab: الأبيض, al-Ubayyiḍ), és una ciutat del Sudan, capital de l'estat de Kurdufan del Nord. El 2008 tenia 340.940 habitants i el 2010 de 398.993 habitants. És un centre de comunicacions destacat, final d'una línia fèrria, i punt de sortida i arribada de diverses rutes de caravanes de camells i de carreteres, i el punt d'arribada dels pelegrins procedents de Nigèria amb destinació a l'Aràbia Saudita.
La ciutat fou fundada pels egipcis el 1821 però fou greument malmesa quan fou conquerida per les forces del mahdi Muhammad Ahmad el gener del 1883. Va ser restaurada a partir del 1898. La majoria de la població és musulmana i els cristians són una petita minoria, però hi ha una església catedral. El 1956 tenia 47.700 habitants. Modernament s'ha establert a la ciutat una refineria de petroli i gaudeix també d'un aeroport internacional, una universitat regional (Universitat de Kordofan, fundada el 1990) i un museu. De 90.060 habitants que donava al cens de 1973 es va passar a 141.528 al de 1983 i a 229.425 al de 1993. La Missió de les Nacions Unides al Sudan va establir la seva base en aquesta ciutat. Algunes de les carreteres que surten de la ciutat, especialment la que va a Khartum han estat arranjades. L'activitat principal és agrícola amb el comerç de les plantes oleaginoses i altres productes de la zona; és també un centre de comerç de la goma aràbiga.
Durant el Conflicte al Sudan del 2023, entre abril i maig de 2023 les Forces Armades Sudaneses van repel·lir diversos assalts de les Forces de Suport Ràpid a El Obeid i el 30 de maig va envoltar completament la ciutat, que va quedar assetjada, prenent el control del sud i oest de la ciutat i l'aeroport d'El Obeid al juliol, i la resta de la ciutat al setembre.

## Referències

* ↑ «Battles continue in Sudan, at least 4.8 million people fled their homes» (en anglès). Dabanga Sudan, 01-09-2023. [Consulta: 26 maig 2024].

## Bibliografia

* Lectum. Nuevo Diccionario Enciclopédico Ilustrado, Sopena Argentina S.A., 1965. «entrada: Obeid (El)»
* Jean Sellier (2005). Atlas de los pueblos de África. Editorial Paidós. pàg. 44. ISBN 8449317169.
* Manfred Reckziegel (200). El gran atlas de bolsillo. Ediciones AKAL. pàg. 174

## Vegeu també

* Ferrocarril Wadi Halfa-Khartum
* Giovanni Losi