OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Els morts del llac Constança: El cercle de l'ànima

Els morts del llac Constança: El cercle de l'ànima (títol original en alemany, Die Toten vom Bodensee – Der Seelenkreis) és un telefilm germanoaustríac de 2021 d'ORF i ZDF, dirigit per Michael Schneider. És la tretzena entrega de la sèrie de pel·lícules de ficció criminal Els morts del llac Constança. Es va estrenar a ORF el 20 d'octubre de 2021, i abans es va publicar al servei de retransmissió Flimmit. La primera emissió a ZDF va tenir lloc l'1 de novembre de 2021. S'ha doblat al català per a TV3, que la va emetre per primer cop el 8 de setembre de 2024.

## Sinopsi

Un nadó és trobat flotant al llac dins d'un cistell. En Micha i la Hanna sospiten que hi ha una connexió amb un cas que ells mateixos havien investigat, sense sort, mig any enrere. Es tractava d'una dona desapareguda, Rita Hafner, l'amant d'un famós divo de l'òpera, Veit Steindl, que és considerat el principal sospitós. Els estranys símbols pintats als llençols que embolcaven el nadó els proporcionen noves vies d'investigació. Tot indica que la dona desapareguda encara és viva, i que podria ser la mare del nadó abandonat. Una fosca trama de rituals esotèrics sembla tenir a veure amb el segrest de la Rita i amb l'abandó del nadó. A partir d'aquí, la investigació se centra en nous sospitosos.

## Producció

El rodatge va tenir lloc juntament amb el dotzè capítol El fantasma del camí del 16 de juny al 14 d'agost de 2020 al llac de Constança i els seus voltants. Un motiu principal recurrent a la pel·lícula és la sala de festivals Festspielhaus Bregenz.
La pel·lícula va ser produïda per Graf Filmproduktion GmbH i Rowboat Film- und Fernsehenproduktion, i hi van participar l'organisme austríac Österreichischer Rundfunk i el canal alemany ZDF. La producció va comptar amb el suport del TV Fund Austria i l'estat de Vorarlberg.
La càmera va anar a càrrec de Lukas Gnaiger i Matthias Pötsch. Hjalti Bager-Jonathansson va ser la responsable del so, Christine Egger de la direcció artística, Heike Werner del disseny de vestuari i Birgit Beranek i Fatma Reil del maquillatge.

## Referències

* ↑ «Die Toten vom Bodensee» (en alemany). [Consulta: 4 setembre 2024].
* ↑ «Programació de TV3». CCMA, 04-09-2024. [Consulta: 4 setembre 2024].
* ↑ «Dreharbeiten zu zwei neuen Fällen um „Die Toten vom Bodensee“».
* ↑ Graf Filmproduktion GmbH – Die Toten vom Bodensee – Der Seelenkreis. Abgerufen am 21. September 2021.
* ↑ «Dreharbeiten zu zwei neuen Fällen um „Die Toten vom Bodensee“».
* 1 2 Graf Filmproduktion GmbH – Die Toten vom Bodensee – Der Seelenkreis. Abgerufen am 21. September 2021.
* ↑ Rowboat Film- und Fernsehproduktion GmbH: Die Toten vom Bodensee – Der Seelenkreis. Abgerufen am 21. September 2021.
# Els morts del llac Constança: La processó de la sang

Els morts del llac Constança: La processó de la sang (títol original en alemany, Die Toten vom Bodensee – Der Blutritt) és un telefilm germanoaustríac de 2020 d'ORF i ZDF, dirigit per Michael Schneider. És l'onzena entrega de la sèrie de de pel·lícules de ficció criminal Els morts del llac Constança. La primera emissió a ORF va tenir lloc el 2 de setembre de 2020. La pel·lícula es va emetre per primera vegada a ZDF el 7 de setembre de 2020. S'ha doblat al català per a TV3, que la va emetre per primer cop el 8 de setembre de 2024.

## Sinopsi

Durant la cavalcada anual de Weingarten, anomenada Processó de la Sang, la fletxa d'una ballesta travessa el cos de la Marlene Stöhr mentre muntava un cavall. Tot i que aconsegueix sobreviure, els metges es veuen obligats a induir-li un coma abans d'extreure-li la fletxa. Poc abans, la Marlene havia intentat, sense èxit, contactar amb el seu fill Oliver. La investigació del crim condueix els detectius Hannah Zeiler i Micha Oberländer a una quadra de la zona, on la padrina de l'Oliver va morir tres anys enrere en un incendi, en el qual també va perdre la vida un valuós cavall, que sorprenentment torna a ser vist en la processó. L'aparició de nous sospitosos converteix en un autèntic trencaclosques la investigació.

## Producció

El rodatge va tenir lloc juntament amb la desena part Maledicció de les profunditats del 16 d'abril al 20 de juny de 2019 al llac de Constança i els seus voltants. El lloc de rodatge va incloure la Münsterplatz a la ciutat de Weingarten. El rodatge va tenir lloc allà com a part de l'anomenada Processó de la Sang, la processó eqüestre més gran d'Europa.
La pel·lícula va ser produïda per Graf Filmproduktion GmbH i Rowboat Film- und Fernsehenproduktion, amb la participació d'Österreichischer Rundfunk i el canal alemany ZDF. La producció va comptar amb el suport del TV Fund Austria i l'estat de Vorarlberg.
Hjalti Bager-Jonathansson va ser el responsable del so, Christine Egger de la direcció artística, Heike Werner del disseny de vestuari i Birgit Beranek i Fatma Reil del maquillatge.

## Referències

* ↑ Wilfried Geldner. «Mütter, Söhne und ein Pferd das plötzlich aufersteht». Arxivat 2020-08-31 a Wayback Machine.
* ↑ «ORF 2: Die Toten vom Bodensee - tv.ORF.at», 12-08-2020. Arxivat de l'original el 2020-08-12. [Consulta: 4 setembre 2024].
* ↑ «Die Toten vom Bodensee» (en alemany). [Consulta: 4 setembre 2024].
* ↑ «Programació de TV3». CCMA, 04-09-2024. [Consulta: 4 setembre 2024].
* ↑ Tilmann P. Gangloff. «Reihe „Die Toten vom Bodensee – Blutritt“».
* ↑ Tilmann P. Gangloff. «"Die Toten vom Bodensee: Blutritt"».
* 1 2 3 Graf Filmproduktion GmbH – Die Toten vom Bodensee – Der Blutritt.
* ↑ Wieso das ZDF den Blutritt in Weingarten als Filmkulisse nutzte.
* ↑ Rowboat Film- und Fernsehproduktion GmbH: Die Toten vom Bodensee – Blutritt.
# Sizígia

«Sizígia» té aquests significats:
* En astronomia: Sizígia és la posició de la Lluna o d'un planeta quan és en conjunció o en oposició amb el Sol. En el cas de la Lluna, el terme engloba el terme noviluni (lluna nova) i el terme pleniluni (lluna plena).
* En poesia: Sizígia és la combinació de dos peus mètrics un una mateixa unitat, semblant a l'elisió.
* En fonètica :La sizígia consonàntica o fonètica és un efecte similar a l'al·literació, en què una consonant és utilitzada reiterativament en un fragment; no és necessari que es col·loqui al principi de paraula.
* En la comèdia clàssica grega, una epiremàtica sizígia és un sistema de simetria en les formes del versos.
* En matemàtiques, una sizígia (en) és una relació entre els generadors d'un mòdul.
* En zoologia: Sizígia és una característica anatòmica de crinoïdeus
* En filosofia : Sizígia és un concepte en la filosofia de Vladimir Soloviov per denotar 'estreta unió'
# Plympton (Devon)

Plympton, o Plympton Maurice o Plympton St Maurice o Plympton St Mary o Plympton Erle, és un suburbi molt poblat de la ciutat de Plymouth (incorporat des de 1967) a Devon, Anglaterra
Plympton té el seu propi centre urbà (anomenat Ridgeway), i és una amalgama de diverses poblacions incloent St Mary's, St Maurice, Colebrook, Woodford, Newnham, Langage i Chaddlewood.

## Història

Prop de Plympton hi ha el turó de l'Edat del Ferro de Boringdon Camp.

### Domesday Book

Plympton està llistat al Domesday Book de 1086

### Priorat de Plympton

Plympton va ser la seu d'un important priorat de monjos agustins fundat per William Warelwast a principis del segle xii.

### Castell de Plympton

Richard de Redvers (mort el 1107) va obtenir la baronia feudal de Plympton, per part del Rei Henry I d'Anglaterra (1100-1135).

### Lloc de naixement de Joshua Reynolds

Aquesta població va ser el lloc de naixement i primera residència del pintor Joshua Reynolds. Reynolds en va ser el batlle i també el primer president de la Royal Academy of Art.

## Referències

* ↑ Pevsner, N. (1952) South Devon. Harmondsworth: Penguin Books; pp. 242–45

## Enllaços externs

* Plympton (Devon) a Curlie
* The Encyclopaedia of Plymouth History – Plympton Priory
# Sizun

Sizun (en bretó Sizun) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 2.129 habitants. A l'inici del curs 2007 el 16,3% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.201 | 2.025 | 1.787 | 1.765 | 1.728 | 1.850 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Pierre Breton | |

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
# Els Castells

«Els Castells» té aquests significats:
* Els Castells (les Valls d'Aguilar) poble del municipi de les Valls d'Aguilar
* Els Castells (Valls) nucli de població del municipi de Valls, a l'Alt Camp
* Els Castells (Rivert), indret del poble de Rivert, en el terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà
# Pratt & Whitney Canada JT15D

El Pratt & Whitney Canada JT15D és un petit turboventilador dissenyat i fabricat per Pratt & Whitney Canada. Va ser introduït el 1971 amb un empenyiment d'uns 10 kN i s'ha desenvolupat en versions de fins a 14 kN. S'ha utilitzat per a propulsar avions de reacció lleugers, especialment avions executius com el Hawker 400 o el Cessna Citation II.

## Aplicacions

* Aérospatiale Corvette
* Alenia Aermacchi M-311
* Boeing Bird of Prey
* Beechcraft Beechjet 400
* Cessna Citation I
* Cessna Citation II
* Cessna Citation V/Ultra
* Hawker 400
* Honda MH02
* Mitsubishi MU-300 Diamond
* Northrop Grumman X-47A Pegasus
* Raytheon T-1 Jayhawk
* Rockwell Ranger 2000
* Scaled Composites 401
* SIAI Marchetti S.211/Aermacchi S-211
* Sport Jet II

## Especificacions

| Versió | Empenyiment enlairament (kN) | Empenyiment constant (kN) | Longitud (mm) | Diàmetre ventilador(mm) | Diàmetre màxim(mm) | Pes sec (kg) | Relació derivació |
| JT15D-1 | 9,8 | 9,3 | 1.506 | | 691 | 223,5 | 3,3 |
| JT15D-4 | 11,12 | 10,56 | 1.600 | | 686 | 253 | 2,6 |
| JT15D-4C | 11,12 | 10,56 | 1.600 | | 686 | 261 | 2,6 |
| JT15D-5 | 12,92 | | 1.600 | | | 287 | 2 |
| JT15D-5A | 12,92 | | 1.600 | | | 287 | 2 |
| JT15D-5B | 12,92 | | 1.600 | | | 292 | 2 |
| JT15D-5C | 14,21 | | 1.600 | | | 302 | 2 |
| JT15D-5D | 13,56 | | 1.531 | 520 | | 292,6 | 3,3 |
| JT15D-5F | 12,92 | | 1.600 | | | 288 | 2 |

## Referències

* 1 2 «Pratt & Whitney Canada JT15D». Forecast International. [Consulta: 2 gener 2019].

### Bibliografia

* Gunston, Bill. World Encyclopedia of Aero Engines. Cambridge, England. Patrick Stephens Limited, 1989. ISBN 1-85260-163-9

## Enllaços externs

* PWC JT15D Pàgina del producte del fabricant (arxivada)
# Shugo

Shugo (守護) era un títol equiparable a un governador militar durant el període feudal japonès. El seu significat literal és guardià. El càrrec donà lloc a l'emergència dels daimyōs (senyors feudals) a finals del segle xv, a mesura que els shugo començaren a reclamar poder sobre les terres, en lloc de servir com a simples governadors en nom del shōgun.

## Història

La posició va ser creada inicialment l'any 1185 per Minamoto no Yoritomo per a auxiliar en la captura de Minamoto no Yoshitsune, però el motiu subjacent era el d'estendre el domini del shogunat al llarg del Japó. És a dir, els shugo eren designats pel shōgun per supervisar una o més kuni o províncies japoneses.
La posició del shugo (governador militar) suplantà progressivament la figura prèvia del kokushi (governador civil), que eren designats per la Cort Imperial de Kyoto. Oficialment, els gokunin (御家人), havien de servir als shugo, però la relació entre ambdós era molt fràgil, ja que aquests gokunin eren també vassalls del shōgun.
A causa de la seva obligació de romandre a la capital imperial, lluny de la seva província, també es designava un shugodai (守護代) o representants de shugo. També es designava a aquests representants quan el shugo tenia a càrrec la supervisió de diverses províncies.
Al llarg del temps, el poder del shugo es va anar incrementant i per a l'època en què va esclatar la Guerra civil d'Onin (1467-1477), els conflictes entre els shugo s'havien tornat moneda corrent. Com a resultat de les disputes, alguns shugo van incrementar el seu poder notablement, mentre que altres es van veure eclipsats pels seus subordinats, com els shugodai.
A finals del segle xv, en l'inici del període Sengoku, el poder polític del Japó es trobava fragmentat entre senyors feudals de diferents títols com shugo, shugodai i daimyō, entre d'altres.

## Referències

* ↑ Sansom, George. A History of Japan, 1334–1615. Stanford University Press, 1961, p. 200–202, 207. ISBN 0804705259.

## Enllaços externs

* Britannia https://global.britannica.com/topic/shugo
* Daimyo http://www.legendsandchronicles.com/ancient-civilizations/feudal-japan/daimyo/
* Medieval Japan: Essays in Institutional History https://books.google.cat/books?id=J-tO9pOjzmsC&pg=PA232&lpg=PA232&dq=shugodai&source=bl&ots=Kx8m6gVdmD&sig=e5trxNdjXJXEI8uQ3tjjwaKKCaY&hl=ca&sa=X&ved=0ahUKEwi7p9HPrtHQAhVBcBoKHTnYCwUQ6AEINDAG#v=onepage&q=shugodai&f=false
# Pratt & Whitney Canada

Pratt & Whitney Canada (PWC o P&WC) és una empresa canadenca dedicada al disseny i producció de motors d'aviació. La seva seu és a Longueuil als afores de Mont-real al Quebec. L'empresa és una divisió de la matriu estatunidenca Pratt & Whitney (P&W), la qual al seu torn és propietat de United Technologies. La divisió canadenca està especialitzada en motors per aeronaus de menor mida, mentre que P&W centra el seu desenvolupament i fabricació en motors de reacció per aeronaus més grans.

## Productes

* Pratt & Whitney JT12 - disseny inicial transferit a la matriu Pratt & Whitney dels Estats Units
* Pratt & Whitney Canada JT15D
* Pratt & Whitney Canada PT6A/B/C
* Pratt & Whitney Canada PT6T
* Pratt & Whitney Canada PW100
* Pratt & Whitney Canada PW200
* Pratt & Whitney Canada PW300
* Pratt & Whitney Canada PW500
* Pratt & Whitney Canada PW600
* Pratt & Whitney Canada PW800
* Pratt & Whitney Canada PW900

## Referències

* ↑ «Corporate Profile: Fast Facts». About P&WC. Pratt & Whitney Canada. [Consulta: 31 març 2013].
* ↑ PW Fast Facts page Arxivat 22 June 2007$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Pratt & Whitney Canada - Lloc web oficial
# Shuiskita-(Cr)

La shuiskita-(Cr) és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la pumpel·lyita.

## Característiques

La shuiskita-(Cr) és un sorosilicat de fórmula química Ca₂Cr$^{3+}$Cr$^{3+}$₂[Si₂O₆OH][SiO₄](OH)₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6. És l'anàleg amb CrO de la shuiskita-(Mg).
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5481/1, i a les col·leccions mineralògiques del Museu Canadenc de la Natura, al Quebec (Canadà), amb el número de catàleg: cmnmc 87302.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Rússia, concretament a la mina Saranovskii, situada a la localitat de Saranovskaya, dins el districte de Gornozavodskii (Krai de Perm), tractant-se de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Shuiskite-(Cr)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 agost 2021].
# Pradas (Alt Loira)

Prades és un municipi francès situat al departament de l'Alt Loira i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 60 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Prades era de 60 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 20 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 135 habitatges, 35 eren l'habitatge principal de la família, 90 eren segones residències i 10 estaven desocupats. 131 eren cases i 1 era un apartament. Dels 35 habitatges principals, 33 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 9 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Prades el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 39 persones, 17 eren actives i 22 eren inactives. De les 17 persones actives 15 estaven ocupades (8 homes i 7 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 22 persones inactives 16 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic establiment comercial que hi havia el 2009 era una fleca.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements et de services dans le domaine du commerce en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Prades a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Prades a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Emil Hácha

Emil Hácha (Trhové Sviny, Imperi Austrohongarès, 12 de juliol de 1872- Praga, República Txecoslovaca, 26 de juny de 1945) va ser un advocat txec i el tercer president de Txecoslovàquia de 1938 a 1945
Des de març de 1939 va presidir el Protectorat alemany de Bohèmia i Moràvia.
Després del tractat de Versalles Hácha esdevingué jutge i president del tribunal Suprem de Txecoslovàquia (1919).
Arran del Tractat de Múnic i després de l'exili del president Edvard Beneš Hácha va ser escollit com el seu successor (1938).
Va ser forçat, sota l'amenaça d'un inici d'atacs aeris alemanys, a signar el document d'acceptació de la incorporació de Bohèmia i Moràvia a l'àmbit d'influència dels alemanys sense consultar-ho prèviament el Parlament.
El 14 de març de 1939 Hitler el va convocar a la cancelleria de Berlín però, i per tal d'humiliar-lo, no el va rebre fins al 15 de març; allà, Hitler i Göring el van sotmetre a tanta de pressió que, finalment, va haver d'acceptar l'ocupació del país per Alemanya. Després del Tractat de Múnic, l'escissió d'Eslovàquia -que va declarar la seva independència el mateix 14 de març del 1939- i l'entrada de les tropes alemanyes, la resta del país es va convertir en el Protectorat del Reich de Bohèmia i Moràvia (alemany: Reichsprotektorat Böhmen und Mähren; txec: Protektorát Čechy a Morava); Hácha es va convertir en el seu president a partir del 16 de març del 1939. Una part de Txèquia, el territori de Zaolzie -polonès- o Záolží (též Záolší) -txec- fou annexionada entre el 2 i l'11 d'octubre del 1938 per Polònia.
Com a president del Protectorat del Reich de Bohèmia i Moràvia, es va veure obligat a prestar jurament a Hitler i a Konstantin von Neurath, el protector del Reich fins a la seva substitució, el 1941, per Reinhard Heydrich.
Protestà contra la política d'alemanyització del territori i secretament tingué contactes amb el govern a l'exili de Edvard Beneš.
Amb el nomenament de Reinhard Heydrich com a Diputat Protector de Bohèmia i Moràvia, la situació empitjorà i Hácha va esdevenir un titella dels alemanys. A més van ser arrestats i morts a trets o tancats en un camp de concentració molts col·laboradors seus, incloent-hi el Primer Ministre Alois Eliáš). Hácha va creure que era millor col·laborar amb els alemanys per tal d'evitar més sofriments al seu país.
El 9 de maig de 1945, amb l'entrada a Praga dels soviètics, Hácha fou empresonat i morí pocs dies després, en circumstàncies no aclarides, a l'hospital de la presó.

## Enllaços externs

* Hácha escriu sobre la seva reunió del 15 de març a Berlin (txec)
* El complex llegat del president molts preferirien oblidar, radio.cz (anglès)
* Biografia d'Emil Hácha, Enciclopèdia NationMaster.com (anglès)
# Emili Saleta i Llorens

Emili Saleta i Llorens (Reus, Baix Camp, 1888 — Barcelona, 1953) va ser un escriptor i socialista català.
Col·laborà en publicacions com De Tots Colors (1908), de Barcelona, i en L'Avi Muné, de Sant Feliu de Guíxols. Com a escriptor publicà diversos llibres de prosa i poesia. També va participar diverses vegades als Jocs Florals de Barcelona.
Milità des dels orígens a la Unió Socialista de Catalunya i fou col·laborador de La Justícia Social i del Diari de Reus. Entre 1907 i 1915 va viure a Suïssa, França Alemanya i Anglaterra, i fou corresponsal de diversos periòdics a París, Londres i Berlín. El 1916 i 1917 va exercir el periodisme a Madrid. El 1919 va tornar a Barcelona i va fer estudis sobre temes municipals. A partir de 1928 va col·laborar a L'Opinió i el 1929 va formar part de la redacció del quinzenal Ideari, òrgan d'expressió de la Unió Socialista. Participà en el Primer Congrés Nacional de la Unió Socialista de Catalunya, celebrat l'abril de 1932, i fou designat membre del nou comitè executiu del partit com a secretari de relacions interiors. L'any 1933 va participar a Mataró en un míting a favor d'un únic front obrer contra el feixisme. Després de la seva mort es va publicar Homenatge al poeta E. Saleta i Llorenç (Sant Genís de Vilassar, 1954)

## Obra literària

* Coincidències (1908), entremès còmic
* La malalta (1911), novel·la
* A l'ombra del camí (1924), recull de poemes, prologat per Ignasi Iglésias Pujadas
* L'íntim refugi (1954), recull de poemes, pòrtic de Tomàs Roig i Llop
Obres presentades als Jocs Florals de Barcelona
* L'etern neguit (1930)
* Tres sonets (1930)
* Fervorosa (1930), 1r accèssit a la Viola d'or i d'argent
* Cançons al vent (1931)
* Mar blava (1931)
* L'indefinit anhel (1932)

## Referències

* ↑ «Emili Saleta i Llorens». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 586.
* ↑ Martínez de Sas, María Teresa. Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. L'Abadia de Montserrat, 2000, p. 1246.
# Embolisme gasós

L'embolisme gasós és quan un vas sanguini és bloquejat per bombolles de gas dins del sistema circulatori. Pot tindre lloc a les venes o a les artèries. Les conseqüències de l'embolisme gasós depenen del volum de gas, la taxa i si la ruta és via venosa o via arterial, tenint la capacitat de causar la mort de manera instantània.
La dosi letal ha sigut investigada per a conills (aproximadament 0,5–0,75 ml/kg) i gossos (7,5–15,0 ml/kg) i es teoritza que per als humans el volum letal de gas seria entre 3 i 5 ml/kg, sent el total de gas introduït entre 300 i 500 a un ritme de 100 ml per segon.

## Referències

* 1 2 Gordy, Stephanie; Rowell, Susan «Vascular air embolism». International Journal of Critical Illness and Injury Science, 3, 1, 2013, pàg. 73. DOI: 10.4103/2229-5151.109428.
* ↑ McCarthy, Colin [et al]. «Air Embolism: Practical Tips for Prevention and Treatment». Journal of Clinical Medicine, 5, 11, 31-10-2016, pàg. 93. DOI: 10.3390/jcm5110093.