OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Piquer

Un piquer era un soldat d'infanteria armat amb una pica.
Els piquers eren molt eficaços contra les càrregues de cavalleria, atès que amb les llargues piques podien travessar les armadures dels cavalls. No portaven cap més armadura que el casc i una petita malla de metall, cosa que els feia molt dèbils enfront dels atacs d'arquers i ballesters, ja que no tenien cap escut ni altres mitjans de defensa contra armes de projectil.
També actuaren com a unitats de suport i protecció als arcabussers i mosqueters, fins que l'aparició de la baioneta els feu obsolets pels volts del 1700.

## Referències

* ↑ Moradell, Domènec. Preludis militars en los quals se tracta lo que han de saber y obseruar los oficials majors y menors de guerra y los soldats de la insigne ciutat de Barcelona, 1640, p. 3.
* ↑ Hernández Cardona, Francesc Xavier; Rubio Campillo, Xavier. Breve historia de la Guerra Moderna (en castellà). Ediciones Nowtilus, 2010, p. 99. ISBN 8497637542.
# Molí d'oli (Arbeca)

El Molí d'oli és una obra del municipi d'Arbeca (Garrigues) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està situat en la planta baixa d'un habitatge familiar i es conserva en un estat lamentable degut a les transformacions que ha sofert. Ha estat corralina per porcs, i actualment es fa servir com a magatzem i aparcament de cotxes.
Del molí pròpiament dit en resta la pedra per xafar les olives, que mesura 1'5 m. de diàmetre aproximadament, i una sala amb volta d'aresta. La pedra es troba sota una volta de canó de carreus llargs i prims, que a la part central hi té un forat per on devia abocar-se el producte. Als carreus hi podem veure les conseqüències d'un incendi.

## Història

A la llinda del balcó hi ha la data de 1781. Aquesta, però, no correspon a la construcció del molí sinó que segurament correspon a la restauració de la façana. Les cases veïnes del carrer també porten aquesta data.

## Referències

* 1 2 3 «Molí d'oli». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Riu Sor

El Sor és un riu de Galícia que fa de frontera natural entre les províncies de Lugo i la Corunya fins que desemboca a la ria d'O Barqueiro, al mar Cantàbric.
Neix de la unió de dos rius petits: el Tras da Serra, que neix a Veiga da Nata, al municipi d'As Pontes de García Rodríguez, i el Santar, que neix en terres del municipi de Muras. Tots dos s'uneixen a Ribeira da Señora, a Ambosores, parròquia a la qual donen nom.
A partir de la seva unió, el riu Sor banya les terres del municipi corunyès de Mañón per l'esquerra i dels municipis d'Ourol i O Vicedo, a la província de Lugo, per la dreta. Té una longitud de 49 km.
# Cangur arborícola negre

El cangur arborícola negre (Dendrolagus ursinus) és una espècie de marsupial de la família dels macropòdids. És endèmic d'Indonèsia i es troba amenaçat per la pèrdua d'hàbitat.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 61. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Leary, T.; Seri, L.; Wright, D.; Hamilton, S.; Helgen, K.; Singadan, R.; Menzies, J.; Allison, A.; James, R.; Dickman, C.; Aplin, K.; Salas, L.; Flannery, T.; Bonaccorso, F. Dendrolagus ursinus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 desembre 2008.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Muta

Muta o Mutah —àrab: مؤتة, Muʾta— és una població en una plana fèrtil a l'est del riu Jordà i de la punta sud de la mar Morta a uns 10 km al sud d'Al-Karak (Jordània), a la governació de Karak. Té una població de 22.300 habitants (cens del 2004) i el municipi de 43.000 habitants. Té una universitat.
És coneguda principalment per haver-se lliurat a la rodalia la batalla de Muta o Mutah el 629. Mahoma havia enviat 3000 homes a la regió per revenjar la mort d'un missatger àrab (que anava a portar un missatge al governador bizantí de Bosra) a mans d'un ghassànida. El cap era Zayd ibn Hàritha, el segon cap al seu cosí Jàfar ibn Abi-Tàlib i el tercer Abd-Al·lah ibn Rawaha. Van arribar a Maan on hi havia un fort exèrcit beduí i grec (es dona l'exagerada xifra de cent mil soldats) suposadament dirigits pel mateix emperador Heracli. En veure la superioritat de l'enemic es van retirar al sud però perseguits pels imperials van haver de lliurar combat prop de la població de Muta, aleshores un llogaret o petit poble. Els musulmans foren derrotats i els tres caps van morir un darrer l'altra. Llavors va agafar el comandament Thabit ibn Arkan però aquest el va cedir a Khalid ibn al-Walid que va aconseguir salvar les restes de les forces àrabs.
Fou la primera batalla contra els bizantins i és narrada pels historiadors àrabs i també pel bizantí Teòfanes que diu que el cap de les forces romanes d'Orient fou el vicari Teodor que va reunir a les guarnicions de diverses fortaleses.

## Bibliografia

* Haykal, Muhammad Husayn The Life of Muhammad. (1995). Islamic Book Service. ISBN 1-57731-195-7
* Sayed Ali Asgher Razwy, A Restatement of the History of Islam and Muslims, The Battle of Mootah1996,, ISBN 0-9509879-1-3
# Orador (desambiguació)

«Orador» té aquests significats:
orador, persona que parla en públic

## Toponímia

Orador és un element del topònim en viles de:

### Alvèrnia

* Orador

### Llemosí

* Orador (de Vairas)
* Orador e Fanès
* Orador Sent Genès
* Orador de Glana

### I fora d'Occitània

* Oradour a Charanta
* Charly-Oradour a la Mosel·la
Viccionari
# La Roche-Maurice

La Roche-Maurice (en bretó Ar Roc'h-Morvan) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 1.851 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.195 | 1.225 | 1.254 | 1.401 | 1.603 | 1.706 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-François Jaouanet | |
# Platymantis cheesmanae

Platymantis cheesmanae és una espècie de granota de la família dels rànids. Només es coneix la seva presència al nord-oest de l'illa de Papua, a les muntanyes Cíclopes (prop de Jayapura), a Indonèsia. Probablement el seu hàbitat es restringeix a boscos tropicals muntanyosos.
L'estat de les poblacions és desconeguda: de fet no s'ha tornat a trobar aquesta espècie des de fa molts anys.

## Referències

* 1 2 «Platymantis cheesmanae» (en anglès). IUCN Red List. Richards, S. & Price, D. 2004. [Consulta: 25 agost 2014].
# Valcarlos (desambiguació)

Valcarlos és principalment el nom castellà de Luzaide. Però també:
# Riu Mitimele

El riu Mitimele és un riu del sud-oest de la part continental de Guinea Equatorial. Forma part de l'estuari del Muni juntament amb el riu Mitong, el riu Mandyani, el riu Congue, el riu Utamboni i el riu Mven. El riu es transforma en riu Utamboni al llarg de la frontera amb Gabon.

## Referències

* ↑ Hughes, R. H.; Hughes, J. S.. A Directory of African Wetlands. IUCN, 1992, p. 501. ISBN 978-2-88032-949-5 [Consulta: 30 març 2012].
* ↑ Sundiata, I. K.. Equatorial Guinea: colonialism, state terror, and the search for stability. Westview Press, 1990, p. 6. ISBN 978-0-8133-0429-8 [Consulta: 30 març 2012].
# Cançó dels Pelegrins

La Cançó dels Pelegrins és una cançó popular que es canta durant la festa del Pelegrí de Tossa, immediatament després que el Síndic ha anunciat el compliment del Vot. Va ser escrita per Manuel Vilà i Dalmau i es cantà per primera vegada l'any 1935. Al principi es cantava amb la música de La Balanguera i no va ser fins al 1956 que Francesc Civil i Castellví li compongué una melodia pròpia, que és l'actual.

## Referències

* ↑ Salvi Gascons i Bassas: "Tossa i el seu Pelegrí". Ed. Selecta, Barcelona, 1982

## Enllaços externs

* 30 Variacions sobre la Cançó dels Pelegins SWV 80
# Terèsa Pambrun-Lavit

Terèsa Pambrun-Lavit (Lorda, 17 de març de 1954) és una escriptora en occità. La seva obra més coneguda és Sho!, editada per l'Institut d'Estudis Ilerdencs el 2006 i guanyadora del premi de narració curta en occità. També ha escrit materials pedagògics com Grimpa-mandrilha, Palhassa o –en col·laboració- Allisades. Altres obres seves són Arcolin; seguit de Cèu bleu, Memòrias de peira i Passejada als quatre vents.

## Referències

* ↑ Figueras i Trull, Jaume. «Catàleg de literatura occitana editada a Catalunya». Generalitat de Catalunya. Departament de la Vicepresidència, 2010. [Consulta: 19 febrer 2016].
* ↑ «Terèsa Pambrun - Auteur du texte» (en francés). Bibliothèque Nationale de France, 09-10-2015. Arxivat de l'original el 4 de maig 2018. [Consulta: 19 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Pambrun-Lavit, Terèsa. «Era lenha ta doman» (en occità). La Clau D'Òc. Arxivat de l'original el 1 de març 2016. [Consulta: 19 febrer 2016].
# La Roche-en-Ardenne

La Roche-en-Ardenne (en való Li Rotche) és un municipi belga de la província de Luxemburg a la regió valona. Es troba als marges de l'Ourthe i és un important centre turístic.

## Burgmestres (des de 1976)

* Jules Bastin (1976-1982)
* Jean-Pierre Dardenne (1982-1988)
* Jacques Linchet (1988-1989)
* Jean-Pierre Dardenne (2000-)

## Enllaços externs

* Web de La Roche-en-Ardenne Arxivat 2009-12-31 a Wayback Machine.
* Syndicat d'initiative
* Oficina de Turisme
# Piramidó

El piramidó és l'agulla piramidal monolítica que es posava a la terminació més alta dels obeliscs i de l'estructura de les piràmides, amb el mateix angle i la mateixa proporció que el cos principal.
Durant l'Imperi antic, es van construir a partir de materials poc freqüents, com la diorita o el basalt negre, que creava un fort contrast amb el recobriment de la pedra calcària blanca de la resta de la piràmide. Durant l'Imperi mitjà, es va utilitzar granit negre amb inscripcions de jeroglífics. El més famós va ser el d'Amenemhet III de la piràmide negra de Dahshur, ara al Museu d'Antiguitats Egípcies, decorat amb jeroglífics, el disc solar alat i dos ulls sagrats, símbol de la bellesa i de la perfecció.
A les piràmides de l'Imperi nou de Deir al-Madinah, el piramidó tenia les quatre cares decorades amb escenes de l'adoració al sol, però construïdes amb la pedra calcària de Tura, com els fragments que es troben en una de les tombes principals d'aquesta necròpolis, la tomba de Sennedjem. El de la piràmide de Kheops havia de pesar prop de set tones.
Alguns dels obeliscs més petits no tenien gravats, però estaven coberts amb fulles d'or o de coure, com a la tomba de Niuserre, faraó de la dinastia V de l'antic Egipte.

## Vegeu també

* Benben

## Referències

* ↑ «Piramidó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Lehner, 2003, p. 34.

## Bibliografia

* Lehner, Mark. Todo sobre las Pirámides (en castellà, traduït de l'anglès). Barcelona: Destino, 2003. ISBN 84-233-3556-9.
* Tosi, Mario. Dizionario Enciclopedico delle Divinità dell'Antico Egitto - Vol. II (en italià). Torí: Ananke, 2006. ISBN 88-7325-115-3.
# Gneu Marci

Gneu Marci o potser Gai Marci (en llatí Cnaeus Marcius o Caius Marcius) era tribú de la plebs l'any 389 aC, quan Roma havia estat ocupada pels gals. Segurament formava part de la gens Màrcia, d'origen plebeu.
Va portar a judici a Quint Fabi Ambust que en violació de la llei de les nacions, havia combatut contra els gals, als quals havia estat enviat com a ambaixador.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 944.
# Julius Weissenborn

Julius Weissenborn (Friedrichstanneck, 13 d'abril de 1837 - Leipzig, 21 d'abril de 1888) va ser un fagotista, professor i compositor alemany.
Va ser fagotista principal de lOrquestra Gewandhaus de Leipzig del 1857 al 1887. Va ensenyar al Conservatori de Leipzig a partir del 1882. A part d'un petit cànon d'obres romàntiques, se'l recorda sobretot per les seves obres pedagògiques, la "Practical Bassoon School" i els "Bassoon Studies", Opus 8 (que inclou els "Cinquanta estudis avançats"), que encara són d'ús generalitzat. Va morir a 51 anys a Leipzig .
"The Practical Bassoon School" (anomenat "Mètode pràctic per al fagot" a les edicions americanes) consisteix principalment en 25 conjunts d'exercicis que augmenten gradualment en dificultats, des del nivell més elemental fins al mitjà. A continuació, hi ha una breu introducció a la clau tenor i una discussió bastant detallada de diversos ornaments, amb una secció 26 que aplica aquests conceptes.
Malgrat morir relativament jove (51 anys), com a pedagog va tenir infinitat d'alumnes, entre els quals els més coneguts foren: Adolf Guetter, Julius Walter Guetter.
The Bassoon Studies, Opus 8, es publica en dues parts. La primera part està subtitulada "Per a principiants" i consta de diverses seccions:
* I. Tipus d'expressió essencials (Tenuto, Legato, Staccato, Portato, Dynamics, Accents);
* II. The Tenor Clef (breu);
* III. Exercicis d'escala en totes les claus;
* IV. Arpegis i acords;
* V. Escates cromàtiques;
* VI. Tercers, quarts, sisens, octaves i dècims;
* VII. Adorns
La segona part són els famosos "Fifty Advanced Studies" que quasi tots els fagotistes han d'aprendre durant els seus anys de formació. Tot i que alguns d'ells es troben en un nivell intermedi, la majoria són força difícils, ja que exploren totes les tecles i fins i tot els rangs extrems del fagot.

## Enregistraments

Sis trios per a 3 fagots, op. 4 :
* 1. Serenade
* 2. Polonaise
* 3. Polka ("Tea dance in the little country manor")
* 4. Scherzo alla Mazurka ("Dance in the village pub")
* 5. Turkish March ("Midnight parade of the Guard")
* 6. Funebre March ("A humorist's last hour")
* Interpretat per Arthur Grossman, Terry Ewell i Bruce Grainger

## Referències

* https://web.archive.org/web/20061211225455/http://www.idrs.org/Publications/Journal/JNL2/famous.html Jansen, Will. The Journal of The International Double Reed Society Number 2, 1974.
* New Grove Dictionary of Music and Musicians, sv "Weissenborn, (Christian) Julius". 1980.
* Partitures gratuïtes de Julius Weissenborn a l'International Music Score Library Project (IMSLP)
# Plaça Gran de Peralada

La plaça Gran és un espai urbà del municipi de Peralada (Alt Empordà), inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La plaça Gran, de planta irregular, encara que de forma gairebé rectangular, és un element interessant per la unitat tipològica dels seus habitatges, tot i que les cases han experimentat noves intervencions al llarg del temps. En general són habitatges entre mitgeres, de planta baixa i dos pisos i coberta de teula a dues vessants. Té porxos en tres dels quatre costats, amb arcs ogivals i de mig punt. La banda de la plaça no porxada és la que presenta els habitatges més senzills.
A la plaça hi ha alguns edificis remarcables d'època gòtica, principalment a la banda de ponent (la casa de la vila, casa de Ramon Muntaner…).

## Història

La plaça Gran de Peralada està situada al centre de l'antic recinte fortificat medieval. No se sap amb certesa el procés de formació d'aquest espai urbà. Ramon Muntaner a la seva Crònica (1325-28) l'esmenta en relació a l'estada del rei Jaume I a la casa que els seus pares tenien «al cap de la plaça». Tanmateix, és probable que la plaça a què fa referència Ramon Muntaner no correspongui a l'actual, ja que el 1285 la vila de Peralada resultà destruïda en la lluita entre Felip l'Ardit i el rei Pere II el Gran. L'actual plaça s'hauria configurat en el procés de reconstrucció general de la vila empresa pels Rocabertí a començament del segle xiv.

## Referències

* 1 2 3 «Plaça Gran de Peralada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Terçà (Castellar)

Terçà és una masia de Castellar del Riu (Berguedà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

La masia es troba al sector sud-oest del terme municipal, damunt d'uns plans (plans de Terçà) que s'estenen, enmig de grans boscúries, al marge esquerre del torrent de Castellar, als vessants ponentins de la serra dels Lladres. L'indret és molt aïllat i les pistes que hi menen són molt precàries. Per anar-hi val la pena aprofitar un sender solitari i molt poc fressat que surt del punt quilomètric 14,9 (42° 06′ 15″ N, 1° 44′ 17″ E﻿ / ﻿42.104122°N,1.737969°E﻿ / 42.104122; 1.737969) de la carretera de Berga a Sant Llorenç de Morunys, s'enfila en direcció a llevant i poc després gira cap al nord per creuar el pintoresc Portell del Llop. El camí, passat el portell, és un xic perdedor però el destí no és molt lluny. A la cartografia de l'ICGC està ben traçat.

## Descripció

Masia d'estructura clàssica coberta a dues aigües amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. És un exemplar molt comú a les zones de muntanya de la comarca, amb parament de pedra sense treballar unida amb morter i petites obertures amb llindes de fusta. La porta és adovellada d'arc de mig punt a la façana de tramuntana. La masia es construí al segle xvii, de ben segur que a partir de materials d'una construcció anterior medieval.

## Història

Les primeres notícies històriques que tenim sobre el lloc de Tersà són del segle xii, quan figura com una de les propietats del trobador Guillem de Berguedà. El 1187, al fer testament confirmà la donació del mas de Tersà a Santa Maria de Solsona, donació que anteriorment ja havia fet la seva mare, Berenguera, vescomtessa del Berguedà. L'any 1309 és documentat el castell com una de les possessions que Sibil·la de Berga, comtessa de Pallars, va vendre al rei Jaume II, juntament amb el mas del mateix nom.
La masia es construí al segle xvii i formava part de la parròquia de Sant Vicenç de Castellar del Riu.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 3 «Terçà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
Viccionari
# Moon Jae-in

    En aquest nom coreà, el cognom és Moon.
Moon Jae-in (coreà: 문재인) (Geoje, 24 de gener de 1953) és un polític sud-coreà, president de Corea del Sud del 2017 al 2022.
Moon va ser líder de l'oposició a la 19a Assemblea Nacional abans de d'esdevenir-ne president el 2015. Prèviament, va ser candidat presidencial pel Partit Democràtic de Cora a les eleccions presidencials de Corea del Sud de 2012 després de guanyar per majoria en les primàries del partit, però va perdre davant de Park Geun-hye, del conservador Partit Saneuri. Abans d'involucrar-se en política va ser advocat i cap de personal del president Roh Moo-hyun.
El 2018 va ser un dels protagonistes de la Cimera coreana de 2018.

## Referències

* ↑ «S Korea's new leader willing to visit North» (en anglès). BBC News, 10-05-2017.
# Un Nou Temps

Un Nou Temps (Un Nuevo Tiempo) és un partit polític regional veneçolà fundat el 1999. Té la seva base a l'Estat de Zulia on ostenta la governació de la mà de Manuel Rosales.
Integrant de l'aliança opositora contra el president de la república Hugo Chávez, Un Nou Temps s'ha implantat arreu del país a partir del fet que Manuel Rosales va ser escollit per l'aliança opositora com a candidat de consens per enfrontar-se a Chávez en les eleccions presidencial del 3 de desembre de 2006, eleccions en les quals va ser derrotat per un ampli marge.
A diferència d'altres líders opositors que s'havien enfrontat a Chávez a les urnes, Rosales va reconèixer sense embuts la seva derrota electoral.
# Vatican Observatory Research Group

VORG (Vatican Observatory Research Group) - el Grup d'Investigació de l'Observatori Vaticà - és una institució científica unida amb l'Observatori Vaticà que es troba en l'Observatori de Steward de la Universitat d'Arizona.
El grup va ser creat en 1980 sobre iniciativa del director de l'Observatori Vaticà de llavors George Coyne. L'instrument bàsic dedicat a les observacions astronòmiques és per al grup un telescopi modern de nova generació VATT. A més les observacions, el grup condueix també investigacions teòriques i interdisciplinàries i disposa d'un rica col·lecció de meteorits.

## Referències

* ↑ «Vatican's Celestial Eye, Seeking Not Angels but Data» (en anglès). NY Times, 22-06-2009. [Consulta: 6 abril 2015].

## Bibliografia

* S. Maffeo, The Vatican Observatory. In the Service of Nine Popes, Vatican Observatory Publications, 2001.
* The Vatican Observatory 2006 Annual Report, Vatican Observatory Publications.

## Enllaços externs

* (anglès) Observatori Vaticà Arxivat 2015-02-11 a Wayback Machine.
# Julius Thalmann

Julius Thalmann (Romoos, Lucerna, 7 d'abril de 1960) va ser un ciclista suís que fou professional entre 1982 i 1984.
De la seva carrera destaca el 3r lloc aconseguit a la Volta a Catalunya de 1983.

## Palmarès
### Resultats al Tour de França

* 1982. 98è de la classificació general
* 1983. 83è de la classificació general
* 1984. Abandona (18a etapa)

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a cyclebase.nl
# Phoenicopterus

Phoenicopterus és un gènere d'ocells de la família dels fenicoptèrids (Phoenicopteridae). Aquests flamencs viuen en zones humides del Vell i Nou Mon.

## Taxonomia

Si bé en el passat es consideraven dins la mateixa espècie, avui són ubicats a tres diferents:
* Phoenicopterus roseus – Flamenc rosat
* Phoenicopterus ruber – Flamenc del Carib
* Phoenicopterus chilensis – Flamenc de Xile

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
# Terékhovo (Valuiki)

* Per a altres significats, vegeu «Terékhovo».
Terékhovo - Терехово (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 71 habitants. Pertany al districte (raion) de Valuiki.

## Referències

* ↑ «Kasenovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-26. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Город Валуйки и Валуйский район» Белгородской области». Официальный сайт Администрации Валуйского района Белгородской области.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 26 març 2022].
# Gor Mahia FC

El Gor Mahia és un club de futbol de Nairobi, Kenya. És un dels dos clubs de futbol més populars del país (l'altre és l'AFC Leopards). Participa en el Campionat de Kenya de Futbol, el qual ha guanyat onze vegades. També ha guanyat la Copa del President set vegades, a més d'altres quatre títols a nivell continental. Juga els seus partits al Nairobi City Stadium.

## Palmarès

* Recopa Africana de futbol:
** 1987
* CECAFA Clubs Cup:
** 1980, 1981, 1985
* Campionat de Kenya de Futbol:
** 1969, 1974, 1976, 1979, 1983, 1984, 1985, 1990, 1991, 1993, 1995, 2013, 2014, 2015, 2017, 2018, 2019, 2020, 2023, 2024
* Copa del President de Kenya:
** 1976, 1981, 1983, 1986, 1987, 1988, 1992

## Referències

* ↑ «CECAFA Cup». rsssf. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Kenya – List of champions». RSSSF.
* ↑ «Kenya – List of Cup Winners». RSSSF.

## Enllaços externs

* Web no oficial