OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionats del món de ciclisme de muntanya de 1998

Els Campionats del món de ciclisme de muntanya de 1998 van ser la 9a edició dels Campionats del món de ciclisme de muntanya organitzats per la Unió Ciclista Internacional. Les proves tingueren lloc del 14 al 20 de setembre de 1998 a Mont-Sainte-Anne (Quebec) al Canadà.

## Resultats
### Camp a través

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Masculí | Christophe Dupouey (FRA) | Jérôme Chiotti (FRA) | Filip Meirhaege (BEL) |
| Femení | Laurence Leboucher (FRA) | Gunn-Rita Dahle (NOR) | Alison Sydor (CAN) |
| Masculí sub-23 | Miguel Martinez (FRA) | Christoph Sauser (SUI) | Roel Paulissen (BEL) |
| Masculí júnior | Julien Absalon (FRA) | Ryder Hesjedal (CAN) | Fredrik Modin (SWE) |
| Femení júnior | Cecile Rode (FRA) | Severine Hanson (FRA) | Sandrine Guironnet (FRA) |

### Descens

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Masculí | Nicolas Vouilloz (FRA) | Gerwin Peters (NED) | Mickael Pascal (FRA) |
| Femení | Anne-Caroline Chausson (FRA) | Nolvenn LeCaer (FRA) | Cheri Elliott (USA) |
| Masculí júnior | Fabien Barel (FRA) | Franck Parolin (FRA) | Nathan Rennie (AUS) |
| Femení júnior | Sari Jorgensen (SUI) | Sabrina Jonnier (FRA) | Johanna Rubel-Todt (GER) |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 8 | 5 | 2 | 14 |
| 2 | Suïssa | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | Canadà | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4 | Països Baixos | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Noruega | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Bèlgica | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 7 | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 | Alemanya | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 | Suècia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 | Estats Units | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 9 | 9 | 9 | 27 |

## Referències

* Web oficial UCI
* Resultats masculins a les-sports.info
* Resultats femenins a les-sports.info
# Campionats del món de ciclisme de muntanya de 1995

Els Campionats del món de ciclisme de muntanya de 1995 van ser la 6a edició dels Campionats del món de ciclisme de muntanya organitzats per la Unió Ciclista Internacional. Les proves tingueren lloc del 18 i 19 de setembre de 1995 a Kirchzarten (Baden-Württemberg) a Alemanya.

## Resultats
### Camp a través

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Masculí | Bart Brentjens (NED) | Miguel Martinez (FRA) | Jan-Erik Ostergaard (DEN) |
| Femení | Alison Sydor (CAN) | Silvia Fürst (SUI) | Chantal Daucourt (SUI) |

### Descens

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Masculí | Nicolas Vouilloz (FRA) | François Gachet (FRA) | Mike King (USA) |
| Femení | Leigh Donovan (USA) | Mercedes González (ESP) | Giovanna Bonazzi (ITA) |
| Masculí júnior | Cédric Gracia (FRA) | Marcus Klausman (GER) | Florent Poussin (FRA) |
| Femení júnior | Anne-Caroline Chausson (FRA) | Nolvenn Le Caër (FRA) | Marielle Saner (SUI) |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 2 | Estats Units | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Canadà | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Països Baixos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Suïssa | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 6 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Espanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | Dinamarca | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 6 | 6 | 6 | 18 |

## Referències

* Web oficial UCI
* Resultats masculins a les-sports.info
* Resultats femenins a les-sports.info
# Portazgo (Madrid)

Portazgo és un barri del districte de Puente de Vallecas, a Madrid. Té una superfície de 124,53 hectàrees i una població de 27.655 habitants (2016). Limita al nord amb Fontarrón (Moratalaz), al sud amb Palomeras Bajas, a l'oest amb Numancia i a l'est amb Palomeras Sureste. Està delimitat al nord per l'Avinguda del Mediterraneo, a l'est per l'avinguda de Pablo Neruda i a l'oest pel carrer Pío Felipe i l'Avinguda de Buenos Aires.

## Referències

* ↑ Madrid en Cifras
* ↑ Ortofoto del districte amb els límits de cada barri

## Enllaços externs

* Districtes de Madrid
* Barrio de Portazgo Arxivat 2012-10-14 a Wayback Machine. a Madripedia, amb llicència GNU.
# Ignacio González Martí

Ignacio González Martí (Madrid, 1 de maig de 1860 - 15 de gener de 1931) fou un farmacèutic i físic espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.
Es va doctorar en ciències i farmàcia a la Universitat Central de Madrid, en la que va obtenir la càtedra de física general. Va exercir d'Inspector general i Director de l'Escola Oficial del Cos de Telègrafs. El 1903 fou un dels fundadores i primer secretari de la Reial Societat Espanyola de Física i Química. Elegit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals el 1904, no en va prendre possessió fins a 1914 amb el discurs Algunas consideraciones acerca de la invariabilidad del átomo, como consecuencia de los actuales conocimientos.

## Obres

* Tratado de física general: Mecánica, físca molecular, termología (1904)
* Tratado de física general: Electrología, fotología, meterología (1905)

## Referències

* ↑ Història de la RSEFQ
* ↑ Biografia Arxivat 2018-06-14 a Wayback Machine. al web de la RAC
# Ignacio Hernando de Larramendi

Ignacio Hernando de Larramendi y Montiano (Madrid, 18 de juny de 1921 – Madrid, 7 de setembre de 2001) va ser un empresari, filantrop, assagista i polític carlista espanyol.
Nascut en el si d'una família d'arrels basques i fervents creences tradicionalistes. Fou educat inicialment amb un preceptor particular, a causa de l'oposició del seu pare, Luis Hernando de Larramendi Ruiz, a l'escola pública. El 1932, però, ingressà al Colegio de Nuestra Señora del Pilar de Madrid en 1932. El 1939 començà la carrera de Dret, en els primers cursos intensius després de la Guerra civil espanyola, i el 1941 ja era llicenciat. Més endavant, preparà i guanyà unes oposicions, integrant-se com a Inspector a la Direcció General d'Assegurances i Estalvi. Durant els anys 1947 i 1948 resideix a Londres, per millorar l'idioma anglès i conèixer millor el mercat britànic, mentre seguia pagant-li el sou la Direcció General d'Assegurances, estada que seria molt important en la seva evolució professional posterior. El 1950 es casa amb Lourdes Martínez Gutiérrez (1924-2015), amb qui va tenir cinc fills -Lluís, Ignasi, Carles, Miquel i Ramon, i quatre filles -Carmen, Cor, Lourdes-Tachi i Margarita-, aprofitant la lluna de mel per a una altra estada de dos mesos a Londres.
Fou el fundador, exdirector general i conseller delegat de MAPFRE des de 1955 fins a 1990, i posteriorment ocupà la presidència d'honor del primer grup assegurador del mercat espanyol.
En honor del seu pare va fundar el 1986 la Fundació Hernando de Larramendi, anomenada després de la mort d'Ignacio Hernando de Larramendi Fundació Ignacio Larramendi. Els últims anys de la seva vida van estar dedicats a aquesta fundació i als seus principals projectes, especialment pel que fa a la Biblioteca Virtual de Polígrafos.

## Reconeixements

* Medalla d'Or de l'Excel·lència de The John S. Bickley Founders 'Award, concedit per la Insurance International Society (1986)
* Medalla d'Or al Mèrit en l'Assegurança (1987)
* Comendador de l'Orde d'Isabel la Catòlica (1996)
* Gran creu de l'Orde del Mèrit Civil (1998)
* Medalla al Mèrit en el Treball, a títol pòstum (2002)
* És escollit per formar part de The Insurance Hall of Fame, el més alt honor que la indústria de l'assegurança concedeix (2005)

## Referències

* 1 2 «Ignacio Hernando de Larramendi y Montiano». Diccionari biogràfic espanyol. Reial Acadèmia de la Història.
* 1 2 Pons Pons, Jerònia; Torres Villanueva, Eugenio (coord.). «Ignacio Hernándo de Larramendi y Montiano (1921)». A: Los 100 empresarios españoles del siglo XX. 1a. ed. Madrid: Lid, 2000, p. 493-497. ISBN 84-88717-27-X.
* ↑ Ayuso Torres, Miguel «Ignacio Hernando de Larramendi Montiano». Verbo (Madrid): Revista de formación cívica y de acción cultural, según el derecho natural y cristiano, Núm. 397-398, 2001, pàg. 611-614. ISSN: 0210-4784 [Consulta: 6 maig 2020].
* 1 2 «Ignacio Hernando de Larramendi y Montiano 1921-2001». Filosofia.org [Consulta: 6 maig 2020].
* ↑ «Fallece Ignacio Larramendi, fundador de la aseguradora Mapfre». Cinco Días, 08-09-2001 [Consulta: 6 maig 2020].
# Irmandade Nazonalista Galega de Buenos Aires

Irmandade Nazonalista Galega de Buenos Aires va ser una associació galleguista de Buenos Aires (Argentina). Va ser fundada a l'agost de 1923 per Eduardo Blanco Amor i Ramiro Illa Couto, vinculada a la Irmandade Nazonalista Galega. El seu òrgan d'expressió era Terra, del que van sortir cinc nombres, tots unilingües en gallec. En 1924 després del començament de la dictadura de Primo de Rivera, l'associació es divideix en dues, Blanco Amor i els seus partidaris marxen a la Federación de Sociedades Gallegas, mentre que l'altre sector, encapçalat per Manuel Oliveira, Moisés da Presa, López Pasarón i Lino Pérez refonguin la Irmandade en 1925, amb A Fouce com a òrgan d'expressió, amb un caràcter marcadament independentista.
El 1927 la Irmandade es converteix en una associació cultural amb el nom de Sociedade d'Arte Pondal (posteriorment coneguda com a Sociedade Nazonalista Pondal).
# Pomerània

* Per a la raça canina, vegeu Pomerània (gos)
Pomerània (en polonès: Pomorze, en alemany: Pommern, en rus: Померания) és una regió historicogeogràfica situada al nord de Polònia i Alemanya, al litoral bàltic.

## Història

Mil anys d'història de les esferes d'influència entre l'Elba, l'Oder i el Vístula: la regió coneguda com a Pomerània durant l'edat mitjana estava formada pel territori de la costa bàltica situat entre el riu Vístula i el riu Oder, on habitaven al voltant de l'any 600 els pomeranis (pomorzanie), tribu eslava el nom de la qual significa 'costat del mar' en eslau.
La frontera va anar gradualment traslladant-se en direcció oest, a mesura que l'àrea era conquerida per l'orde teutònic o cavallers portaespasa, i la zona entre els rius Vístula i Prosma va arribar a ser coneguda com a Pomerellen, formant part de Polònia.
Principals ciutats: Wolin, Szczecin, Gdańsk, Toruń, Greifswald, Stargard, Police, Kołobrzeg, Słupsk, Grudziądz, Koszalin, Świnoujście, Gdynia i Sopot.

### Pomerània alemanya

Al començament de la Guerra dels Trenta Anys, el 1630, Pomerània es va convertir en un aliat de l'Imperi Suec, però el 1637, Bogislaw XIV va morir sense hereu i, fins a la Pau de Westfàlia, el 1648, el país va ser administrat per Suècia, malgrat la sol·licitud d'herència de Brandenburg, abans de ser compartit definitivament, després del Tractat de Stettin de 1653, entre la posterior Pomerània que, convertida en la província de Pomerània (1653-1815), va passar a mans de Brandenburg-Prússia i la Pomerània sueca. Les dues particions de Pomerània van continuar sent territoris d'immediatesa imperial, governades en unió personal per dues dinasties estrangeres, les de Brandenburg i Suècia. A la Dieta Imperial, els caps de les dues dinasties van votar com a ducs de Pomerània. Brandenburg (Regne de Prússia) va rebre part de la Pomerània Sueca l'any 1720 i es va annexionar Pomerèlia el 1772. El 1815, el Congrés de Viena va unificar tota Pomerània dins del Regne de Prússia.
Després de la derrota d'Alemanya en la Segona Guerra Mundial, Pomerània va ser dividida en dues regions separades pel riu Oder. La regió de Pomerània a l'oest d'aquest riu va ser incorporada al nou estat federat (land) de Mecklenburg, a la zona d'ocupació soviètica, que després seria la República Democràtica Alemanya (RDA) entre 1949 i 1990. Amb la reunificació alemanya el 1990, aquesta regió va passar a formar part de l'estat federat alemany de Mecklemburg-Pomerània Occidental. El territori a l'est del riu, que comprenia la major part de Pomerània, va ser posat sota administració polonesa, tot esperant la conclusió final de la pau amb Alemanya. Aquest territori va ser cedit formalment a Polònia el 1970 d'acord amb les condicions de l'acord assolit.

## Pomerània polonesa

En l'actualitat, la regió polonesa anomenada Pomerània té una superfície de 18.298 km² i una població aproximada de 2.200.000 habitants.

## Vegeu també

* Pomerània Occidental
* Geografia d'Alemanya
* Pomor

## Referències

* ↑ Ramirez-Faria, Carlos. Concise Encyclopeida Of World History (en anglès). Atlantic, 2007, p. 573. ISBN 9788126907755.
# Portada/article juny 5
## Aritmètica modular

En teoria de nombres algebraics, l'aritmètica modular és un conjunt de mètodes que permeten la resolució de problemes sobre els nombres enters. Aquests mètodes sorgeixen de l'estudi del residu obtingut per una divisió. La idea de base de l'aritmètica modular és de treballar no sobre els nombres mateixos, sinó sobre els residus de la seva divisió per alguna cosa. Quan es fa, per exemple, la prova del nou, s'efectua una operació d'aritmètica modular sense saber-ho: el divisor és el valor 9.
Tot i que els seus orígens es remunten a l'edat antiga, generalment, els historiadors associen el seu naixement a l'any 1801, data de la publicació del llibre Disquisitiones arithmeticae de Carl Friedrich Gauss. El segle XX modifica l'estatut de l'aritmètica modular. D'una banda, es necessiten altres mètodes per progressar en la teoria dels nombres; d'altra banda, el desenvolupament de nombroses aplicacions industrials imposa la posada a punt d'algorismes procedents de les tècniques modulars.
# Illfurth

Illfurth (en alsacià Íllfert) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 2.235 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.590 | 1.671 | 1.721 | 1.692 | 1.828 | 1.959 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Helmuth Bihl | |
# Illgau

Illgau és un municipi del cantó de Schwyz, situat al districte de Schwyz.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Pla de la Rajoleria

Can Serra o Pla de la Rajoleria és un jaciment al municipi de Camós a la comarca catalana del Pla de l'Estany. Situat en uns camps dins el paratge anomenat Pla de la Rajoleria a l'aire lliure, es tracta d'un jaciment probablement paleolític. El jaciment de Can Serra és Les seves coordenades UTM són X: 481500.59 Y: 4659750.87, està situat a una alçada de 150 msnm. El Sr. Joan Abad, membre de l'Associació Arqueològica de Girona va localitzar dues peces de suposada cronologia paleolítica. s'hi han trobat dues peces de quars. No s'ha pogut estudiar les restes trobades, es desconeix doncs si són d'origen antròpic o no.

## Enllaços externs

* Pàgina web de la Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni. (Accés 20/04/15)
# Portuguès d'Olivença

El portuguès oliventí (també conegut com a portuguès d'Olivença, en portuguès: português oliventino/português de Olivença) és la varietat dialectal de la llengua portuguesa pròpia de les poblacions d'Olivença, Táliga i dels llogarets propers. Actualment el portuguès a Olivença i a Táliga no té cap reconeixement per part de l'Estat Espanyol que administra aquestes viles després de la Guerra de les Taronges. Portugal no reconeix la sobirania espanyola en la regió i afirma que aquests territoris li pertanyen. Ja no es parla a Táliga.
Fruit dels dos segles d'administració espanyola i aïllament de la resta de Portugal el portuguès oliventí és ara una parla moribunda; els joves ja no el parlen, i només ho fan alguns vells. El portuguès va deixar de ser la llengua de la vila a partir de la dècada de 1940, procés accelerat per la política de castellanització duta a terme per l'Espanya franquista.

## Referències

* 1 2 Hoy. «Portugués oliventino en conserva». www.hoy.es. [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ El mirandés: situación sociolingüística de una lengua minoritaria en la zona fronteriza portugués-española (en castellà). Academia Llingua Asturiana, 2009. ISBN 9788481684612.
* ↑ Trofa, O Notícias da. «Olivença é Portugal. É bom não esquecer!». www.onoticiasdatrofa.pt. [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ «Olivenza (Badajoz), zona de conflicto internacional. Noticias de Mundo». El Confidencial.
* ↑ «Olivença, português, cultura». Port.Pravda.Ru.
* 1 2 Hoy. ««En la época de Franco, los libros sobre Olivenza estaban prohibidos». hoy.es». www.hoy.es. [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ Hoy. ««Con el franquismo, la Olivenza portuguesa se difuminó bastante». hoy.es». www.hoy.es. [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ SOL, Jornal «Olivença. Além Guadiana, fala-se cada vez mais português». Semanario SOL.
# Can Castellar (Sant Iscle de Vallalta)

Can Castellar és un edifici del municipi de Sant Iscle de Vallalta (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A passat a ser una masia abandonada des de fa trenta o quaranta anys, que es trobava mig enrunada, amb algun sostre ensorrat i voltada de vegetació. Una masia d'estructura clàssica, del tipus II, amb coberta de teula amb vessant cap als laterals i façana principal amb forma de frontó. A l'esquerra amb un segon cos adossat, de construcció més recent, amb coberta d'un sol vessant cap al mur lateral. La façana té un portal amb arc de mig punt rebaixat, dues finestres, al primer pis rectangulars, amb llinda recta i tota rodejada de motllura -pròpies del de finals del segle xvi i primers XVII-, i una altra finestra, a la planta baixa, amb reixa. Els murs de tàpia i pedra amorterada i arrebossats. Al primer pis, entre les dues finestres, hi ha un senzill rellotge de sol pintat. Davant la casa encara es conserven rajoles de l'era, i a un extrem, un cos aïllat de quatre parets enrunades, que correspon a la pallissa.

## Restauració

Actualment a passat a ser una masia totalment reformada i restaurada fa uns deu anys. Al seu interior hi ha set habitacions, cinc banys, dues cuines, dues sales d'estar, un menjador i un rebost. La masia disposa d'un gran bosc al seu voltant. Equipada amb comoditats necessàries per a l'estada de persones, ja que és una casa privada. Algunes parts de l'edifici encara conserven l'estil i el caliu de l'antiguitat.

## Referències

* ↑ «Can Castellar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2015].
* ↑ «Can Castellar, Notícies». Arxivat de l'original el 2016-04-01. [Consulta: 22 març 2016].
# Pravoberejni (Stàvropol)

* Per a altres significats, vegeu «Pravoberejni».
Pravoberejni (en rus: Правобережный) és un poble (un possiólok) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 107 habitants. Pertany al districte rural de Kurskaia.

## Referències

* ↑ «База микроданных Всероссийских переписей населения 2002 и 2010 годов». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 28 març 2020].
# Can Torrents (Sant Feliu de Codines)

Can Torrents és una obra eclèctica de Sant Feliu de Codines (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat de tipologia ciutat-jardí, compost de planta baixa i dos pisos amb coberta plana limitada per una balustrada que inclou un frontó en la façana principal. Les façanes són planes i de composició clàssica. Els elements formals i decoratius són representatius del neoclassicisme. És una important fita visual i arquitectònica dins de la població.

## Història

Zona de l'eixample del nucli antic amb caràcter de ciutat jardí, el carrer-carretera en què està enclavada la casa és l'eix principal de la població i en ell hi trobem els edificis més representatius de l'arquitectura de finals del segle xix i primer terç del segle xx.

## Referències

* 1 2 «Can Torrents». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 juliol 2018].
# Camp del Voló

El Camp del Voló fou un camp de refugiats situat a la comuna del Voló, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Estava situat a prop al nord del nucli vell del Voló, en una zona actualment urbanitzada.
Va ser un camp de refugiats organitzat per l'estat francès l'any 1939 a les acaballes de la guerra civil espanyola. La seva finalitat era acollir els exiliats espanyols -majoritàriament catalans- que arribaren a la Catalunya del Nord procedents de la zona republicana fugint de l'avanç de les tropes franquistes. A diferència dels camps per a la població militar, com els d'Argelers, Sant Cebrià de Rosselló i el Barcarès, aquest era un camp provisional de classificació dedicat especialment a dones, criatures i vells en trànsit per ser embarcats a l'estació de tren cap a municipis que s'oferien a acollir-los.
Entre la població civil que hi fou reclosa hi hagué un dels fundadors d'Esquerra Republicana de Catalunya, Nicolau Battestini i Galup.

## Referències

* ↑ Lloc on hi hagué el Camp del Voló en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Camp de Voló». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 4 gener 2016].
# Cantó de Montpeller-8

El cantó de Montpellier-8 és un cantó francès del departament de l'Erau, a la regió del Llenguadoc-Rosselló. Forma part del districte de Montpeller, té 2 municipis i una part del cap cantonal que és Montpeller.

## Municipis

* La Veruna
* Sant Joan de Vedats
* Montpeller
# Isleton

Isleton és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 828 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Isleton tenia 828 habitants, 343 habitatges, i 209 famílies. La densitat de població era de 799,2 habitants/km².
Dels 343 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,9% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 38,8% no eren unitats familiars. En el 32,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.958 $ i la renda mediana per família de 40.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.306 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 19.767 $. Entorn del 12,4% de les famílies i el 15% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Isleton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Isleton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Ilok

Ilok és una ciutat de Croàcia al comtat de Vukovar-Srijem. Es troba a una altitud de 110 msnm i a 329 km de la capital nacional, Zagreb.

## Demografia

Al cens de 2011 el total de població de la ciutat va ser de 6.767 habitants, distribuïts a les següents localitats:
* Bapska - 928
* Ilok - 5 072
* Mohovo - 239
* Šarengrad - 528
* Gràfica de la població de Ilok 1857-2011
# Polypedates gongshanensis

Polypedates gongshanensis és una espècie d'amfibi que viu a la Xina, Índia i, possiblement també, a Myanmar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Datong, Y. & Shunqing, L. 2004. Polypedates gongshanensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.
# Polypedates fastigo

Polypedates fastigo és una espècie d'amfibi que viu a Sri Lanka.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Manamendra-Arachchi, K. & de Silva, A. 2004. Polypedates fastigo. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.
# Polypedates leucomystax

Polypedates leucomystax és una espècie d'amfibi que viu a Bangladesh, Brunei, Cambodja, Xina, l'Índia, Indonèsia, Japó, Laos, Malàisia, Myanmar, el Nepal, les Filipines, Singapur, Tailàndia, Vietnam i, possiblement també, a Bhutan.

## Referències

* Diesmos, A. et al. 2004. Polypedates leucomystax. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.