OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mont Fairweather

El Mont Fairweather (als Estats Units Mount Fairweather; al Canadà Fairweather Mountain), és una de les muntanyes costaneres més altes del món amb els seus 4.671 metres i la novena del país. El cim es troba a la serralada del mateix nom, que forma part de les Muntanyes Saint Elias i es troba a tan sols 20 quilòmetres a l'est de l'oceà Pacífic, a la frontera entre Alaska, Estats Units i la Colúmbia Britànica, Canadà. La major part de la muntanya es troba dins el Parc i Reserva Nacionals de la Badia de les Glaceres a la Ciutat i Borough de Yakutat, Alaska (Estats Units), però el cim es troba dins el Parc Provincial de Tatshenshini-Alsek, a la Colúmbia Britànica (Canadà), sent el cim principal d'aquesta província. També és anomenat Boundary Peak 164 o US/Canada Boundary Point #164.
El 3 de maig de 1788 el capità James Cook, va posar-li el nom (Fairweather vol dir bon temps), sembla ser, pel l'inusual bon temps que hi trobà. El nom ha estat traduït a diversos idiomes. Fou anomenat "Mt. Beautemps" per La Perouse (1786, atlas), "Mte. Buen-tiempo" per Galiano (1802, mapa 3), "Gor[a]-Khoroshy-pogody" pel Departament Rus d'Hidrografia, mapa 1378, el 1847, i "G[ora] Fayerveder" pel Capità Tebenkov (1852, mapa 7), de la Marina Imperial Russa. Fou anomenat "Schönwetterberg" per Constantin Grewingk el 1850 i "Schönwetter Berg" per Justus Perthes el 1882.
El mont Fairweather va ser escalat per primera vegada el 8 de juny de 1931 per Allen Carpé i Terris Moore.

## Alpinisme

* 8 de juliol de 1931. 1a ascensió. Allen Carpe i Terris Moore fan el cim per la cara sud-est.
* 26 de juny de 1958. 2a ascensió. Paddy Sherman i 7 canadencs més arriben al cim per la cara sud-est.
* 12 de juny de 1968. 1a ascensió per la cara oest per Loren Adkins, Walter Gove, Paul Myhre, John Neal i Kent Stokes.
* 10 de juliol de 1973. 1a ascensió per la cara sud-oest per Peter Metcalf, Henry Florschutz, Toby O'Brien i Lincoln Stoller.

## Bibliografia

* Sherman, Paddy. Cloud Walkers. MacMillan, 1966. ISBN 0-916890-79-1.
* Metcalf, Peter «The Southwest Ridge of Fairweather». American Alpine Journal. American Alpine Club [New York, NY, USA], 19, 48, 1974, pàg. 19–22.

## Referències

* ↑ «Fairweather Mountain». [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ «Mount Fairweather, British Columbia/Alaska». [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ «Mount Fairweather-Northeast Peak, British Columbia». [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ Terris Moore, "Mount Fairweather, Correction", American Alpine Journal 1982, p. 139. Ell cita Cook and King Voyage to the Pacific Ocean, Volum II, Admiralty, Londres, 1784, p. 345.
* 1 2 3 «Mount Fairweather». Geographic Names Information System. U.S. Geological Survey. [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ Metcalf, Peter «The Southwest Ridge of Fairweather». American Alpine Journal. American Alpine Club [New York, NY, USA], 19, 48, 1974, pàg. 19.
* ↑ Gove, Walter; Adkins, Loren «The West Ridge of Mount Fairweather». American Alpine Journal. American Alpine Club [Philadelphia, PA, USA], 16, 43, 1969, pàg. 390.
* ↑ Metcalf, Peter «The Southwest Ridge of Fairweather». American Alpine Journal. American Alpine Club [New York, NY, USA], 19, 48, 1974, pàg. 19–22.
# Phyllomys medius

Phyllomys medius és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates espinoses. És endèmica del sud-est del Brasil, on la seva distribució s'estén des de Minas Gerais i Rio de Janeiro fins a Rio Grande do Sul. Els seus hàbitats naturals són els boscos perennifolis de frondoses i els boscos d'araucàries. Està amenaçada per la fragmentació del seu entorn natural.

## Referències

* ↑ Leite, Y.; Patterson, B. Phyllomys medius. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 21 març 2015.
# Vitigudino

Vitigudino és un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb els de Yecla de Yeltes, Bermellar, Saldeana i Lumbrales.
# Juan Silveira dos Santos

Juan Silveira dos Santos (nascut a Rio de Janeiro, Brasil, l'1 de febrer del 1979), més conegut simplement com a Juan, és un exfutbolista brasiler que jugava de defensa central.
La seva carrera professional va repartir-la en quatre clubs: Flamengo, Internacional de Porto Alegre, Bayer Leverkusen i AS Roma. Va ser internacional amb la selecció del Brasil des del 2002. L'estiu del 2005 va guanyar la Copa Confederacions amb el seu país així com la del 2009 disputada a Sud-àfrica.

## Enllaços externs

* Perfil de Juan a ASRoma.it (italià)
* Perfil a footballdatabase.com (anglès)
* Leverkusen who's who (anglès)

## Referències

* ↑ «Juan». O Gol. [Consulta: 5 setembre 2021].
Juan amb el Brasil - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 2006
1 Dida •
2 Cafu •
3 Lúcio •
4 Juan •
5 Emerson •
6 Roberto Carlos •
7 Adriano •
8 Kaká •
9 Ronaldo •
10 Ronaldinho •
11 Zé Roberto •
12 Rogério Ceni •
13 Cicinho •
14 Luisão •
15 Cris •
16 Gilberto •
17 Gilberto Silva •
18 Mineiro •
19 Juninho •
20 Ricardinho •
21 Fred •
22 Júlio César •
23 Robinho •
Seleccionador: Parreira
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 2010
1 Júlio César •
2 Maicon •
3 Lúcio (c) •
4 Juan •
5 Felipe Melo •
6 Michel Bastos •
7 Elano •
8 Gilberto Silva •
9 Luís Fabiano •
10 Kaká •
11 Robinho •
12 Gomes •
13 Daniel Alves •
14 Luisão •
15 Thiago Silva •
16 Gilberto •
17 Josué •
18 Ramires •
19 Júlio Baptista •
20 Kléberson •
21 Nilmar •
22 Doni •
23 Grafite •
Seleccionador: Dunga :
# Alpeïta

L'alpeïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de l'ardennita.

## Característiques

L'alpeïta és un sorosilicat de fórmula química Ca₄Mn₂$^{3+}$Al₂(Mn$^{3+}$Mg)(SiO₄)₂(Si₃O$_{10}$)(V$^{5+}$O₄)(OH)₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es tracta de l'anàleg amb Ca(Mn3+ 2Al₂)-Mn$^{3+}$ de l'ardennita-(V). L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Califòrnia (Estats Units), amb el número de catàleg 66288.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Monte Alpe, situada a les localitats de Castiglione Chiavarese i Maissana, a les províncies de Gènova i La Spezia, a Ligúria (Itàlia). També a la província de Gènova ha estat descrita a la mina Cassagna, a Ne, a la vall de Graveglia. Es tracta dels únics indrets on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Alpeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 juny 2017].
# Josefina Tanganelli Plana

Josefina Tanganelli i Plana (Barcelona, 1904 - 19 d'abril de 1968) fou una il·lustradora, dibuixant i pintora catalana.
Formada a l'Escola de la Llotja i al Cercle Artístic de Sant Lluc, fou una dibuixant de traç tendre i suau, i humor innocent. Els seus treballs més coneguts van ser publicats sota el pseudònim Abel a la revista En Patufet, així com al suplement d'historietes d'aquesta mateixa publicació, el Virolet. Com a ninotaire, el seu estil estaria influenciat pels treballs d'Artur Moreno i Joan Junceda. Il·lustrà diverses narracions de Josep Maria Folch i Torres, com Les aventures del pobre Friquet de la Col·lecció Patufet (1930).
Des del 1931 es dedicà al cartellisme i a la pintura, i exposà a Barcelona, els EUA, el Canadà, Alemanya i Santo Domingo, on residí uns quants anys.
Va estar casada amb Josep Buigas Sans.

## Referències

* 1 2 «Primer aniversari de Josepa Tanganelli de Buigas» (en castellà). Necrologicas. La Vanguardia, 18-04-1969. [Consulta: 20 març 2010]. PDF
* ↑ «Josefina Tanganelli Plana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Castillo, Montserrat. Grans il·lustradors catalans del llibre per a infants, 1905-1939, Biblioteca de Catalunya, 1997, p.261, ISBN 8448903439, 9788448903435
* ↑ «Josefina Tanganelli Buigas, en "Selecciones Jaimes"» (en castellà). La Vanguardia, 12-06-1959. [Consulta: 20 març 2010]. PDF
# Pei Xiu

    En aquest nom xinès, el cognom és Pei.
Pei Xiu :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 裴秀 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 裴秀 |
Pei Xiu (224–271), nom estilitzat Jiyan (季彥), va ser un ministre, geògraf, i cartògraf de l'estat de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa, com també de la posterior Dinastia Jin. Pei Xiu va guanyar-se la confiança de Sima Zhao, i participà en el sufocament del cop d'estat de Zhuge Dan. Després de la presa del tron per part de Sima Yan establint la nova Dinastia Jin, ell i Jia Chong van desposseir a Cao Huang de la seva posició per tal de complir amb la voluntat del cel. En l'any 267, Pei va ser nomenat com el Ministre d'Obres de la Dinastia Jin.
Pei Xiu esbossà i analitzà els avenços de la cartografia, la topografia i les matemàtiques fins al seu temps. Ell en va criticar els mapes de la dinastia Han Occidental per la seva falta de precisió i qualitat representant escales i amb distàncies mesurades, tot i que les excavacions i troballes arqueològiques del segle xx dels mapes evidencien de forma contrària l'anterioritat d'aquests al segle tercer abans de l'Era Comuna. També hi ha l'evidència que Zhang Heng (78–139 EC) va ser el primer a establir el sistema de coordenades de referència en la cartografia xinesa.

## Referències

* ↑ Needham, Volum 3, 538.
# Salvatnet

El llac de Salvatn (o Salvatnet en noruec) és un llac noruec situat entre els municipis de Fosnes i Nærøy al comtat de Nord-Trøndelag. Amb una profunditat màxima de 464 metres, és el segon llac més profund de Noruega i d'Europa, després de l'Hornindalsvatnet. Algunes fonts alternatives li donen una profunditat de 482 metres, però en qualsevol de les dues és el segon més profund. El llac es troba a tocar del mar, a 9 metres sobre el nivell del mar a la superfície i arriba fins a una profunditat de 455 metres sota el nivell del mar. És un llac molt gran amb una superfície de 44,77 quilòmetres quadrats, un volum de 6,87 quilòmetres cúbics, i una línia de costa que és 105,61 quilòmetres aproximadament.
Salsvatnet és un llac Meromíctic, el que significa que l'aigua està permanentment estratificada, sovint sense oxigen en les profunditats més baixes (aigües avall) a causa del gradient de densitat i la manca de volum. Un llac d'aquesta classe sovint conserva registres del seu passat geològic.

## Referències

* ↑ «Fakta om stedsnavn» (en noruec). Statens kartverk. [Consulta: 26 maig 2019].
* ↑ Store norske leksikon. «Salsvatnet» (en noruec). [Consulta: 22 setembre 2011].
# Mont Frakes

El mont Frakes és un volcà escut de 3.654 msnm, màxima elevació de les muntanyes Crary, a la terra de Marie Byrd de l'Antàrtida. Fou cartografiat pel Servei Geològic dels Estats Units a partir de reconeixements i fotografies aèries fetes per la Marina dels Estats Units entre 1959 i 1966. Fou nomenat per l'Advisory Committee on Antarctic Names en record del geòleg Lawrence A. Frakes, que treballà tres estius a les illes Malvines i l'Antàrtida, de 1964 a 1968. La darrera erupció volcànica va tenir lloc durant el Plistocè.

## Referències

* ↑ "Antarctica Ultra-Prominences" Peaklist.org. Consultat 2012-09-06.
* ↑ 5216 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Mont Frakes (en anglès)
* ↑ «Global Volcanism Program | Crary Group» (en anglès). [Consulta: 7 desembre 2020].
# Placa índica

La placa índica, o placa de l'Índia és una placa tectònica de la litosfera terrestre. La seva superfície és de 0,306 37 estereoradiants. Els geòlegs consideraven que la placa índica i la placa australiana eren una sola placa i l'anomenaven placa indo-australiana. Des del descobriment d'una zona de falles i de deformacions a l'oceà Índic entre Sumatra i les illes Chagos, les dues plaques es consideren com a entitats diferenciades.
La placa índica cobreix les planures de l'Indus, del Ganges, del Brahmaputra (plana indo-gangètica), de l'Irauadi, el Dekkan i de Sri Lanka, l'est del mar d'Aràbia, el nord de l'oceà Índic i el golf de Bengala, incloent-hi les illes Maldives, i el nord de les illes Chagos.està en contacte amb les plaques eurasiàtica, aràbiga, somali, australiana i birmana. Els seus límits amb les altres plaques estan formats per la fossa de l'arc de la Sonda sobre la costa oest de les illes Andaman i de la dorsal central de l'oceà Índic.
El subcontinent indi abans formava Gondwana, un supercontinent format durant el neoproterozoic tardà i el paleozoic inicial, que va començar a trencar-se durant el Mesozoic. La placa índica va separar-se de l'Antàrtida fa 130-120 milions d'anys i de Madagascar fa uns 90 milions d'anys, va derivant posteriorment cap al nord-est, xocant amb la placa euroasiàtica fa gairebé 55 milions d'anys, cap al final del Paleocè. La zona on es troben la placa eurasiàtica i la placa índica roman activa geològicament, propensa a terratrèmols importants. El desplaçament de la placa índica és en direcció nord, a una velocitat de 6,00 cm a l'any, a una velocitat de rotació d'1,1034° cada milió d'anys segons un pol eulerià situat a 60° 49' de latitud Nord i 30° 40' de longitud Oest.

## Referències

* ↑ Gaina, Carmen; Müller, R. Dietmar; Brown, Belinda; Ishihara, Takemi; Ivanov, Sergey «Breakup and early seafloor spreading between India and Antarctica» (en anglès). Geophysical Journal International, 170, 1, 01-07-2007, pàg. 151–169. Bibcode: 2007GeoJI.170..151G. DOI: 10.1111/j.1365-246X.2007.03450.x.
* ↑ Torsvik, T.H.; Tucker, R.D.; Ashwal, L.D.; Carter, L.M.; Jamtveit, B.; Vidyadharan, K.T.; Venkataramana, P. «Late Cretaceous India-Madagascar fit and timing of break-up related magmatism» (en anglès). Terra Nova, 12, 5, 01-10-2000, pàg. 220–224. Bibcode: 2000TeNov..12..220T. DOI: 10.1046/j.1365-3121.2000.00300.x. ISSN: 0954-4879.
* ↑ Wynn Jones, Robert. Applications of Palaeontology: Techniques and Case Studies (en anglès). Cambridge University Press, 2011, p. 267–271. ISBN 978-1-139-49920-0.
* ↑ Alexander E. Gates; David Ritchie Encyclopedia of Earthquakes and Volcanoes (en anglès). Infobase, 2006, p. 116–118. ISBN 978-0-8160-7270-5.

## Vegeu també

* Tectònica de plaques
* Placa australiana
* Placa indo-australiana

## Enllaços externs

* "Velocitat de les plaques tectòniques", aThe Physics factbook (anglès)
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1985

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1985 es va celebrar a Bassano del Grappa (Itàlia) del 21 d'agost a l'1 de setembre de 1985.
Les competicions es van celebrar al Stadio Rino Mercante de Bassano del Grappa. En total es va competir en 14 disciplines, 12 de masculines i 2 de femenines.

## Resultats
### Masculí
#### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Koichi Nakano Japó | Yoshiyuki Matsueda Japó | Ottavio Dazzan Itàlia |
| Persecució individual | Hans-Henrik Ørsted Dinamarca | Anthony Doyle Regne Unit | Gregor Braun RFA |
| Cursa per punts | Urs Freuler Suïssa | Hans Ledermann Suïssa | Stefano Allocchio Itàlia |
| Keirin | Urs Freuler Suïssa | Ottavio Dazzan Itàlia | Masamitsu Takizawa Japó Dieter Giebken RFA |
| Darrere moto | Bruno Vicino Itàlia | Danny Clark Austràlia | Werner Betz RFA |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Lutz Hesslich RDA | Michael Hübner RDA | Ralf-Guido Kuschy RDA |
| Persecució individual | Viatxeslav Iekímov Unió Soviètica | Gintautas Umaras Unió Soviètica | Roland Günther RFA |
| Persecució per equips | Itàlia Roberto Amadio Massimo Brunelli Gianpaolo Grisandi Silvio Martinello | Polònia Ryszard Dawidowicz Marian Turowski Leszek Stępniewski Andrzej Sikorski | Unió Soviètica Alexander Krasnov Viatxeslav Iekímov Marat Ganéiev Vassili Schpundov |
| Quilòmetre contrarellotge | Jens Glücklich RDA | Philippe Boyer França | Martin Vinnicombe Austràlia |
| Cursa per punts | Martin Penc Txecoslovàquia | Philippe Grivel Suïssa | Dan Frost Dinamarca |
| Tàndem | Txecoslovàquia Vitezlav Voboril Roman Řehounek | Estats Units Nelson Vails Leslie Barczewski | RFA Sascha Wallscheid Franck Weber |
| Darrere moto | Roberto Dotti Itàlia | Roland Königshofer Àustria | Mario Gentili Itàlia |

### Femení

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Isabelle Nicoloso França | Connie Paraskevin Estats Units | Nathalia Krushelnitskaia Unió Soviètica |
| Persecució individual | Rebecca Twigg Estats Units | Jeannie Longo França | Margaret Maass Estats Units |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 3 | 1 | 3 | 7 |
| 2 | Suïssa | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 3 | RDA | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 4 | Txecoslovàquia | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 5 | Estats Units | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 6 | França | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 7 | Unió Soviètica | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 8 | Japó | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 9 | Dinamarca | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 10 | Austràlia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 11 | Polònia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | Àustria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | Regne Unit | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14 | RFA | 0 | 0 | 5 | 5 |
| | TOTAL | 14 | 14 | 15 | 43 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Juan Simón

Juan Simón (2 de març de 1960) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1990.

## Referències

* ↑ Racing Strasbourg player profile
* ↑ Juan Simón a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ “Para ser un gran jugador tenés que tener suerte y estar en el lugar indicado”, Semanario Colón Doce, 2008
# Alpha

«Alpha» té aquests significats:
* Alpha (Illinois)
* Alpha (Minnesota)
* Alpha (Nova Jersey)
* Alpha (Magic: The Gathering)
* Alpha (motocicleta)
* Alpha, pel·lícula de 2018 dirigida per Albert Hughes.
# Josep Obiols

Josep Obiols és el nom dels següents personatges:
* Josep Obiols i Palau (1894 - 1967), pintor, dibuixant i gravador català
* Josep Obiols i Navarro (1908 - 1998), futbolista català
* Josep Obiols (cantant)
# Lega Basket Serie A 2009-10

La Lega Basket Serie A 2009-10 va ser la 88a edició de la Lega Basket Serie A, la màxima competició de bàsquet d'Itàlia. El campió va ser el Montepaschi Siena.

## Format

Primerament, els 16 equips participants jugaran una lliga regular a doble volta. Al final, els 8 primers participaran en un play-off per decidir el campió i els dos últims baixaran de categoria.

## Equips participants

| Equip | Regió | Colors | Temporada anterior |
| Air Avellino | Campània | blanc/verd | 11è Serie A |
| Angelico Biella | Piamontès | blanc/blau | 7è Serie A |
| Olimpia Milano | Llombardia | blanc/vermell | 6è Serie A |
| Bancatercas Teramo | Abruços | blanc/vermell | 3r Serie A |
| Benetton Treviso | Vèneto | blanc/verd | 4t Serie A |
| Carife Ferrara | Emília-Romanya | blanc/negre | 9è Serie A |
| Cimberio Varese | Llombardia | blanc/vermell | 1r LegAdue |
| Eldo Caserta | Campània | blanc/negre | 13è Serie A |
| La Fortezza Bologna | Emília-Romanya | blanc/negre | 5è Sèrie A |
| Lottomatica Roma | Lazio | vermell/groc/blau | 2n Serie A |
| Montepaschi Siena | Toscana | blanc/verd | 1r Serie A |
| NGC Cantù | Llombardia | blanc/blau | 10è Serie A |
| Sigma Coatings Montegranaro | Marche | blanc/negre | 12è Serie A |
| Scavolini Spar Pesaro | Marche | blanc/vermell | 8è Serie A |
| Martos Napoli | Campània | blanc/celeste | 14è Serie A |
| Vanoli Cremona | Llombardia | blau/negre | 3r LegAdue |

## Lliga Regular

| Posició | Equip | Punts | Guanyats |
| 1. | Montepaschi Siena | 52 | 26 |
| 2. | Eldo Caserta | 36 | 18 |
| 3. | Olimpia Milano | 34 | 17 |
| 4. | NGC Cantù | 34 | 17 |
| 5. | La Fortezza Bologna | 30 | 15 |
| 6. | Sigma Coatings Montegranaro | 30 | 15 |
| 7. | Lottomatica Roma | 30 | 15 |
| 8. | Benetton Treviso | 26 | 13 |
| 9. | Air Avellino | 26 | 13 |
| 10. | Scavolini Spar Pesaro | 22 | 11 |
| 11. | Bancatercas Teramo | 20 | 10 |
| 12. | Pallacanestro Varese | 20 | 11 |
| 13. | Vanoli Cremona | 20 | 10 |
| 14. | Angelico Biella | 20 | 10 |
| 15. | Carife Ferrara | 18 | 9 |
| exclòs | Martos Napoli | - | - |
Nota: els equips amb negreta estan classificats pel play-off i amb cursiva baixen a la LegAdue.
# Platja de Migjorn

La platja de Migjorn és la platja més meridional de les Illes Balears. Situada a l'illa de Formentera abasta gran part de la costa sud de l'illa, gairebé des del Cap de Barbaria fins a la Mola, concretament entre es Mal Pas i el Caló des Mort. Forma part de l'Àrea Natural d'Especial Interès de Platja de Migjorn - Costa de Tramuntana.
Es distingeix per la seva longitud, amb diversos sectors de caletes i arenals. La part interior és un sistema dunar amb vegetació de fixació (pins, savines i arbustos) i pendent suau. El vent és de mar a terra amb onades moderades. El fons està cobert de prats extensos de posidònia i l'aigua és cristal·lina i tranquil·la. A la part més occidental, la presència massiva d'algues arriben a formar consistents barres.
Només existeixen serveis en la part més oriental, prop de la Mola, on hi ha un complex turístic. A la resta hi ha dispersos alguns restaurants i quioscs. Són famosos per la seva relació amb el moviment hippie el Blue Bar i el Pirata Bus. En aquest entorn es practica nudisme.
La platja s'estén per tres véndes amb diversos sectors. De ponent a llevant són:
* Vénda des Pi des Català
** Es Mal Pas, amb presència d'algues.
* Vénda des Ca Marí – Migjorn
** Sa Platgeta
** Es Ca Marí, amb la presència d'algues. Disposa d'uns varadors al lloc anomenat ses Barques des Ca Marí, i d'una zona urbanitzada d'ús turístic.
** Platja des Pou d'en Rempuixa, entre els trams rocosos del racó d'en Bonet i el racó Fondo.
* Vénda de ses Clotades, terreny enclotat amb abundància de dunes:
** Es Còdol Foradat, amb platgetes separades per formacions rocoses.
** Es Valencians, amb alguns varadors de pesca tradicional.
** Ses Pedrises
** Es Arenals, o s'Arenal, és un tram amb abundància de sorra blanca i dunes.
** Es Copinar, és l'extrem de llevant al peu de la Mola amb una zona turística urbanitzada. Abans hi abundaven les escopinyes.

## Galeria

* Aparcament a la platja de Migjorn
* Dunes de Migjorn
* El Pirata Bus, al pujol de s'Arenal

## Referències

* ↑ «Platja de Migjorn». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vilà i Valentí, J. [et al.].. Atles Universal Català (Gran Enciclopèdia Catalana). Barcelona: Enciclopèdia Catalana, abril de 1986. ISBN 8485194411. p. 42
* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Sa Platgeta