OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ricardo Pereira

Ricardo Alexandre Martins Soares Pereira, més conegut com a Ricardo (nascut l'11 de febrer del 1976 a Montijo, Portugal) és un futbolista portuguès.
Ha jugat a Boavista FC, Sporting CP, Reial Betis, Leicester City FC i Vitória Setúbal.
A més ha estat internacional amb Portugal.

## Referències

* ↑ Ricardo's derby dream; UEFA.com, 21 març 2003
* ↑ «Comunicado (facto relevante)» (en portuguès). CMVM, 21-07-2003 [Consulta: 9 novembre 2010]. Arxivat 6 de març 2021 a Wayback Machine.
* ↑ «Resurgent Betis secure double coup». UEFA.com, 14-07-2007 [Consulta: 13 gener 2011].
* ↑ «Ricardo vuelve a ser el portero titular del Betis» (en castellà). Diari AS, 09-01-2009. [Consulta: 20 març 2017].
* ↑ «El Betis nunca alinéo tantos porteros en 70 años como ahora» (en castellà). El Correo, 02-10-2012. [Consulta: 20 març 2017].
* ↑ «Ricardo Alexandre Martins Soares Pereira – International Appearances». RSSSF. [Consulta: 15 març 2017].
Ricardo - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Portugal – Copa del Món de futbol 2002
1 Vítor Baía •
2 Jorge Costa •
3 Abel Xavier •
4 Caneira •
5 F. Couto •
6 P. Sousa •
7 Figo •
8 João Pinto •
9 Pauleta •
10 Rui Costa •
11 S. Conceição •
12 Hugo Viana •
13 Andrade •
14 Barbosa •
15 Nélson •
16 Ricardo •
17 Paulo Bento •
18 Frechaut •
19 Capucho •
20 Petit •
21 Nuno Gomes •
22 Beto •
23 Rui Jorge •
Entrenador: Oliveira
Selecció de futbol de Portugal – Eurocopa 2004
1 Ricardo •
2 P. Ferreira •
3 Rui Jorge •
4 Andrade •
5 Couto •
6 Costinha •
7 Figo •
8 Petit •
9 Pauleta •
10 Rui Costa •
11 Simão •
12 Quim •
13 Miguel •
14 Nuno Valente •
15 Beto •
16 R. Carvalho •
17 Cristiano Ronaldo •
18 Maniche •
19 Tiago •
20 Deco •
21 Nuno Gomes •
22 Moreira •
23 H. Postiga •
Entrenador: Scolari
Selecció de futbol de Portugal – Copa del Món de Futbol 2006
1 Ricardo •
2 P. Ferreira •
3 Caneira •
4 R. Costa •
5 F. Meira •
6 Costinha •
7 Figo •
8 Petit •
9 Pauleta •
10 Hugo Viana •
11 Simão •
12 Quim •
13 Miguel •
14 Nuno Valente •
15 Boa Morte •
16 R. Carvalho •
17 Cristiano Ronaldo •
18 Maniche •
19 Tiago •
20 Deco •
21 Nuno Gomes •
22 Santos •
23 H. Postiga •
Entrenador: Scolari
Selecció de futbol de Portugal – Eurocopa 2008
1 Ricardo •
2 P. Ferreira •
3 B. Alves •
4 Bosingwa •
5 F. Meira •
6 R. Meireles •
7 Ronaldo •
8 Petit •
9 H. Almeida •
10 Moutinho •
11 Simão •
12 Nuno •
13 Miguel •
14 J. Ribeiro •
15 Pepe •
16 R. Carvalho •
17 Quaresma •
18 Veloso •
19 Nani •
20 Deco •
21 Nuno Gomes •
22 Rui Patrício •
23 H. Postiga •
Entrenador: Scolari :
# Normunds Lasis

Normunds Lasis (25 de febrer de 1985) va ser un ciclista letó, professional des del 2005 fins al 2009. En el seu palmarès destaca el campionat nacional en ruta de 2008.

## Palmarès

* 2005
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Grècia
** Vencedor de 2 etapes a la Paths of King Nikola
* 2006
** 1r a la Mayor Cup
* 2007
** Vencedor d'una etapa del Triptyque des Monts et Châteaux
* 2008
** Campió de Letònia en ruta
** 1r al Gran Premi Riga
** Vencedor de 3 etapes de la Volta a Bulgària
* 2009
** 1r a la Belgrad-Banja Luka I

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Hyalinobatrachium guairarepanensis

Hyalinobatrachium guairarepanensis és una espècie de granota que viu a Veneçuela.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* La Marca, E. & Señaris, C. 2004. Hyalinobatrachium guairarepanensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# L'Horta (Avià)

L'Horta és una masia que hi ha a la zona del Molí del Castell del municipi d'Avià, al Baix Berguedà. Està inventariat al mapa de patrimoni de la Generalitat de Catalunya amb el número 2993 (1983) i al mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona està inventariat amb el número d'element 08011/94. No gaudeix de cap estatus de protecció i el seu estat de conservació és regular.

## Situació geogràfica

L'Horta és una masia que està situada a la carretera entre Graugés i el Molí del Castell, poc abans d'arribar a aquest últim indret. A banda de la masia homònima, té com a veïnes les masies de La Noguera, Casancamp Vell, la Roureda Vella, la Roureda Nova i Cal Castanyer.

## Descripció i característiques

L'Horta és una masia orientada a migdia que compta amb diverses dependències annexes. El cos principal està estructurat en planta baixa i pis. El parament és de pedres sense treballar unides amb argamassa; a la façana també hi destaquem la presència de còdols. Totes les obertures són allindanades i disposades de forma ordenada. Davant d'aquesta primera construcció trobem una petita era. A l'esquerra hi ha altres construccions secundàries, coberts dedicats al bestiar, fets amb maons deixats a la vista, coberta també amb teula àrab a dues aigües i embigat de fusta.
L'Horta és una masia senzilla que té dos pisos i la teulada de la qual és a dues vessants; aquesta té el carener perpendicular a la façana de migdia, a la que hi ha una petita era. Els seus murs són de pedra petita i té cantoneres de pedra i obra, destacant-hi els nombrosos còdols que s'han utilitzat per a fer la façana principal. Algunes de les parts de la casa també estan fetes de tàpia. Els rajols són el mateiral utilitzat per a la construcció de les finestres superiors i les de la planta baixa tenen els muntants de pedra. En l'actualitat, la planta baixa i el pis són utilitzats com a habitatge i hi ha bestiar als coberts que existeixen al voltant de la casa.

## Història

La casa de l'Horta havia estat una de les masoveries de Cal Castanyer. Fou construïda a la mateixa època que les altres masoveries d'aquesta masia, a mitjans del segle xix. El 1856 apareix documentada per primera vegada al Registro de las Casas de Campo. El seu propietari era José Canal i Gamisans de Berga, que també posseïa Cal Castanyer, la Noguera i el Pou.
Josep Barniol Molas n'era el propietari l'any 1930, juntament amb les cases de la Noguera, la Serra i una granja i un molí derruït.

## Referències

* 1 2 «L'Horta». pat.mapa.gencat. [Consulta: 2 setembre 2015].
* 1 2 3 4 Cortés Elía, María del Agua. «L'Horta». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona. [Consulta: 2 setembre 2015].

## Bibliografia i documents

* 1856: Registro de casas de campo. A l'Arxiu Comarcal del Berguedà.
* Amillaraments de 1879, 1886, 1896 i 1930. A l'Arxiu Municipal d'Avià.

## Vegeu també

* Llista de monuments d'Avià
# Vicenç Dalmau i Regí

Vicenç Dalmau i Regí, conegut amb el sobrenom de Marcelino (Calonge, Baix Empordà, 1873 - 1945), fou músic instrumentista català de violí, fiscorn, flabiol i trombó de vares.

## Biografia

Vicenç Dalmau va néixer el 5 d'octubre de 1873 a Calonge, a can Faust Domènec, masia del barri de les Fonts. Els seus pares eren Marcel·lí Dalmau, de Calonge, i Joaquima Regí, d'Amer.
L'historiador local Pere Caner i Estrany diu que Dalmau va tocar amb la cobla orquestra de Felip Dalmau en la dècada dels anys 80 del segle xix. A finals del segle xix apareix tocant amb la Principal de Calonge, juntament amb Josep Estrany i Valmaña, Rafael Colom i Ametller, Joan Prohias i Pallí i Jaume Clara, entre d'altres. I, per una altra foto, d'abans dels anys 20 del segle xx, formava part d'una altra formació calongina, on també hi havia Rafael Colom, ja mencionat, i Enric Vila i Buxaderas.
El 17 de setembre del 1895, a punt de fer 22 anys, es va casar amb Concepció Montaner i Rotllant. Del matrimoni van néixer dues noies, Joaquima i Rosa. El 25 de gener del 1909 va morir la seva esposa; tenia 32 anys. El 22 de maig del 1918 va morir, als 21 anys, la seva filla Joaquima. Diuen que també va morir seguidament la seva filla Rosa, que havia nascut el 1898, però no s'ha trobat en el registre civil de Calonge.
Arran de la mort de la dona i de les dues filles, Dalmau, que treballava de sabater, va quedar trastocat. A partir de llavors, es va dedicar a tocar el seu violí pels cafès i per les festes majors de Calonge i municipis de la rodalia. Dalmau tocava unes composicions seves que tenien uns títols extravagants:
* El alimento, el sustento no es ningún sentimiento:
* El llit, el pit i l'escorpit.
* L'oca, la tapioca i la carioca.
* La permanent i l'aliment de Sant Climent.
* En titella, la rosella i la mamella.
Vivia de les propines que obtenia de les seves actuacions, i mai volia monedes grans. Els darrers anys de la seva vida vivia al carrer del Pedró, i solia anar a la plaça de dalt del carrer per fer les seves composicions i assajos.
Va morir el 31 d'agost del 1945. El motiu va ser quedar tip després de ser convidat a menjar per l'Orquestra Caravana, com feien moltes agrupacions musicals que ja el coneixien. Va ser enterrat a la fossa comuna del cementiri de Calonge. Diuen que el seu enterrament va ser presidit pel músic Joaquim Sardó i Vilar com a únic representant masculí.

## Referències

* ↑ Albert Vilar Massó, "Calonge, terra de músics". Girona. 2009. pp 50
* ↑ Caner i Estrany, Pere. "La Vall de Calonge". Girona. 1983. pp140
* ↑ Llibre de naixements de l'arxiu parroquial de Sant Martí de Calonge
* ↑ Registre parroquial de Sant Martí de Calonge i Registre Civil de l'Ajuntament de Calonge
* ↑ Caner i Estrany, Pere. "Articles. 1948-1949". pp 60 i 61. Inèdit

## Més informació

* Viñals i Irla, Pere. "Detalls calongins". Calonge. 2011. pp 60-62.
# Nasir Jang

Humayun Jah Nizam al-Dawla Nawab Mir Ahmad Ali Khan Bahadur Nasir Jang (26 de febrer de 1712-Dupleix-Fathabad potser Sarasangupettai, prop de Jinji 16 de desembre de 1750) fou nawab subadar de Dècan i nizam d'Hyderabad.
Era fill d'Asaf Jah I i la seva segona esposa. En absència del pare a Delhi (1738-1741) va ser nomenat lloctinent, i va intentar assolir el poder, però fou derrotat per les forces del seu pare al Idhag Maidan prop d'Aurangabad, el 23 de juliol de 1741. Perdonat, fou nomenat governador d'Aurangabad (1745-1746).
A la mort del seu pare (28 de maig o 1 de juny de 1748) es va apoderar del tresor i va obtenir el suport de l'exèrcit; va assegurar haver aconseguit la renúncia del seu germà gran Amir ul-Umara Nizam al-Mulk Asaf al-Dawla, Nawab Mir Ghazi al-Din Khan Bahadur Firuz Jang; l'altra pretendent principal fou Muzaffar Jang, fill de la dona preferida del nizam difunt, els drets del qual derivaven del testament patern; cadascun va tenir el suport d'un dels estats europeus, britànics i francesos. Un firman imperial el va confirmar el 4 de febrer de 1749. Amb la retirada temporal dels francesos Muzaffar va caure presoner de Nasir Jang (1750).
Es va casar diverses vegades. Va morir assassinat a Dupleix-Fathabad (potser Sarasangupettai), prop de Jinji, pel cap militar paixtu Nawab Himmat Bahadur Khan de Kurpa, el 5 o 16 de desembre de 1750. Va deixar només una filla. Fou proclamat nizam Muzaffar Jang però sota control del comandant francès Joseph François Dupleix.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Genealogia
# Ramon Marcer Butí

Ramon Marcer Butí (Sant Pere de Ribes (Garraf) 6 d'abril de 1934 - Reus 12 de desembre de 2001) va ser un advocat català.
Era fill de Josep Marcer Almirall i de Teresa Butí Grau, tots dos de Sant Pere de Ribes. Va estudiar Dret a la Universitat de Barcelona entre els anys 1955 i 1960. L'any 1961 va anar a viure a Reus, on va obrir un bufet d'advocat el 1964. L'any 1963 es va casar amb la pedagoga Maria Àngels Ollé Romeu. Va ser degà en funcions del Col·legi d'Advocats de Reus de gener a desembre de 1987, i diputat de la seva junta. Era membre de l'Associació d'Advocats Demòcrates, i durant la dictadura franquista va assistir a detinguts i presos polítics de les comarques tarragonines. Va formar part dels organismes unitaris de l'oposició, com ara la Comissió Democràtica del Baix Camp, lligada al Consell de Forces Polítiques de Catalunya, i també de l'Assemblea de Catalunya. L'any 1977 va ser un dels redactors i membre de la comissió que en va fer entrega a l'Ajuntament del manifest «Volem ajuntaments democràtics», l'any 1977, demanant la dimissió de l'ajuntament franquista.
Va estar vinculat a diverses entitats: era membre de la junta directiva i de la comissió de garanties del Centre de Lectura de Reus, president de la Jove Cambra de Reus, i membre de la junta directiva del Reus Deportiu. Durant la transició va ser el representant al Baix Camp en el projecte de Televisió de Catalunya. Va morir el 12 de desembre de l'any 2001, quan era Síndic de Greuges de l'Ajuntament de Reus.

## Referències

* 1 2 3 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 414-415.
* ↑ «Orígens. Una mica d'història». advocatsreus.cat. Il·lustre Col·legi de l'Advocacia de Reus. [Consulta: 11 octubre 2023].
* ↑ Europa Press. «Mor el Síndic Municipal de Greuges de Reus, Ramon Marcer». vilaweb.cat. Vilaweb. [Consulta: 11 octubre 2023].
# Kuvxinovka

Kuvxinovka (en rus: Кувшиновка) és un poble de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 471 habitants. Pertany al districte d'Uliànovsk.

## Referències

* ↑ «Численность населения Алнашского района в разрезе населённых пунктов на 1 января 2008 года». Алнашский районный Совет депутатов. Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 20 febrer 2010].
* ↑ «Селения Симбирского уезда. III. Ключищенская волость.». web.archive.org, 10-10-2010. Arxivat de l'original el 2010-10-10. [Consulta: 30 octubre 2019].
* ↑ Край Ильича: Памят.места [Ульяновска и обл.]/Редкол.: Н. А. Кузминский, М. Х. Валкин, Г.Н, Фёдоров. — 2-е изд.-Саратов: Приволж. кн. изд-во (Ульян. отд-ние), 1985. — с. 303.
# Tirma

* Aquest article tracta sobre la localitat russa. Si cerqueu la pel·lícula italiana coneguda com "Tirma", vegeu «La principessa delle Canarie».
Tirma (en rus: Тырма) és un poble (un possiólok) del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 tenia 1.863 habitants. Pertany al districte rural de Verkhnebureïnski.

## Referències

* ↑ Закон Хабаровского края от 28 ноября 2012 г. N 239 «О преобразовании городского населенного пункта рабочий поселок Тырма, находящегося на территории Верхнебуреинского района Хабаровского края, путём изменения его статуса в сельский населенный пункт — поселок Тырма и о внесении изменений в отдельные законы Хабаровского края»
# Berliner Zeitung

Berliner Zeitung és un diari alemany editat a Berlín per l'editorial Berliner Verlag. Fou fundat el 1945 i va ser un dels diaris de la República Democràtica Alemanya. Després de la re-unificació el diari va ser comprat per Gruner + Jahr i l'editor britànic Robert Maxwell.

## Editors

(incomplete)
* Maig – juliol 1945: Alexander Kirsanow
* Juliol 1945 – 1949: Rudolf Herrnstadt
* 1962–1965: Joachim Herrmann
* 1972–1989: Dieter Kerschek
* 1989–1996: Hans Eggert
* 1996–1998: Michael Maier
* 1999–2001: Martin E. Süskind
* 2002–2006: Uwe Vorkötter
* des de maig 2006: Josef Depenbrock

## Enllaços externs

* Berliner Zeitung en línia
# L'Horta (Castellterçol)

L'Horta és una masia de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada en el sector oriental del terme, a prop i al sud-est de la vila de Castellterçol, a prop del límit amb Castellcir. És a ponent de Brugueroles, a l'esquerra de la riera de Sant Quirze i a prop i a llevant de la carretera C-59.

## Descripció

La masia L'Horta està situada poc després del Km. 29 de la carretera de Mollet o Caldes a Moià. La coberta és a dues vessants i la façana mira a ponent; les obertures són rectangulars amb llinda. Consta de planta, pis i golfes. Més avall, a uns 50 metres, hi ha altre edificació destinada a quadra i graner, de semblant estructura però de dimensions més reduïdes.

## Referències

* ↑ L'Horta en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «L'Horta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Vicenç Fajardo Gallego-Casilda

Vicenç Fajardo Gallego-Casilda (Girona, 1978) és un cuiner català. Després de passar la seva infància a Austràlia, va tornar a Catalunya per estudiar hostaleria. Ha fet estades a diferents restaurants gironins, alguns amb estrella Michelin, i actualment regenta l'hotel-restaurant La Plaça de Madremanya (2005). Forma part dels col·lectius La Cuina de l'Empordanet i Joves Cuiners. L'any 2015 va ser nominat millor cuiner de l'any.

## Referències

* ↑ «El restaurant La Plaça, de Madremanya, al "Cuines"». TV3, 04-02-2014.
* ↑ «Pinzellades de món». El Punt Avui, 06-03-2016.
* ↑ «Còpia arxivada». Gourmet Traveller. Arxivat de l'original el 2015-12-30 [Consulta: 22 desembre 2021]. Arxivat 2015-12-30 a Wayback Machine.
* ↑ Gastronosfera.
* ↑ «La Cuina de l'Empordanet». Grup Costa Brava Centre. Arxivat de l'original el 2016-04-09 [Consulta: 28 març 2016]. Arxivat 2016-04-09 a Wayback Machine.
* ↑ «Còpia arxivada». Catalunya. Arxivat de l'original el 2020-12-02 [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ «Participa amb el teu vot per escollir el millor Cuiner de l'Any 2015». La Vanguardia, 24-10-2015.

## Enllaços externs

* Vicenç Fajardo Gallego-Casilda - Lloc web oficial
# Mariona Carmona i Martínez

Mariona Carmona i Martínez (Barcelona, 6 de desembre de 1972) és una jugadora d'hoquei sobre patins i roller derby catalana.
Formada com a davantera al CH Sant Feliu de Codines, la temporada 1992-93 va jugar a la lliga alemanya al Bison Calenberg Eldagsen. La temporada següent va tornar a jugar a la lliga catalana amb el CHP Bigues i Riells. Amb aquest club va aconseguir un Campionat de Catalunya i un d'Espanya el 2001. El 2007 va jugar amb el SKG Herringen alemany, disputant la fase final de la primera Copa d'Europa femenina. Va retirar-se de la competició al final de la temporada 2007-08, però puntualment va disputar algun partit a l'OK Lliga amb el CHP Bigues i Riells. Internacional amb la selecció espanyola d'hoquei patins, va formar part de la primera selecció estatal de la història. Entre 1991 i 2000, hi va aconseguir tres medalles d'or i una de bronze als Campionats del Món i una medalla d'or, tres d'argent i dues de bronze als Campionats d'Europa. També va formar part de la primera selecció catalana d'hoquei sobre patins que va disputar un partit internacional el 2003 contra Portugal. Després de la seva retirada, va exercir com a entrenadora del club biguetà durant la temporada 2013-14.
El setembre de 2018 va retornar a la competició en la modalitat de roller derby, aconseguint amb el CHP Bigues i Riells la primera Copa d'Espanya, celebrada a Mollet del Vallès. També participà amb la selecció espanyola al World Roller Games de Barcelona 2019, aconseguint la medalla de bronze.
Entre d'altres reconeixements, va rebre la insígnia d'or de la Federació Espanyola de Patinatge el 2008.

## Palmarès
### Hoquei sobre patins
#### Clubs

* 1 Lliga catalana d'hoquei patins femenina: 2000-01
* 1 Campionat d'Espanya d'hoquei patins femení: 2000-01

#### Selecció espanyola

* 3 medalles d'or al Campionat del Món d'hoquei patins femení: 1994, 1996, 2000
* 1 medalla de bronze al Campionat del Món d'hoquei patins femení: 2002
* 1 medalla d'or al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 1995
* 3 medalles d'argent al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 1993, 1999, 2001
* 2 medalles de bronze al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 1991, 1997

### Roller derby
#### Clubs

* 1 Copa d'Espanya de roller derby: 2019

#### Selecció espanyola

* 1 medalla de bronze als Jocs Mundials de Patinatge: 2019

## Referències

* ↑ «Mariona Carmona i Martínez». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «About Mariona Carmona as a Staff». CHP Bigues i Riells. [Consulta: 2 octubre 2020].
* ↑ «El CHP Bigues i Riells, format per ex jugadores d'hoquei patins, guanya la I Copa d'Espanya a Mollet». Federació Catalana de Patinatge, 26-05-2019. [Consulta: 8 octubre 2019].
* ↑ N.G. «Plata i bronze en el Mundial per a les seleccions masculina i femenina de 'roller derby'». Ara, 13-07-2019. [Consulta: 8 octubre 2019].
* ↑ «Mariona Carmona y Noemí Dulsat reciben la insignia de oro de la RFEP». RFEP, 16-07-2009. [Consulta: 7 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Mariona Carmona Martínez - RinkHockey.net (anglès)
# Thomasomys kalinowskii

Thomasomys kalinowskii és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic dels Andes del centre del Perú. Es tracta d'un animal terrestre. El seu hàbitat natural són els boscos montans. Està amenaçat per la desforestació, la fragmentació del seu medi i l'agricultura.
L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg polonès Jan Kalinowski.

## Referències

* ↑ Pacheco, V.; Tirira, D.; Vargas, J. Thomasomys kalinowskii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 9 maig 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 218. ISBN 978-0801893049.
# Karel Černý

Karel Černý (1 de febrer de 1910 - ?) fou un futbolista txec de la dècada de 1930.
Fou convocat amb la selecció de Txecoslovàquia per al Mundial de 1938, però no hi arribà a debutar. Pel que fa a clubs, destacà al SK Slavia Praga, amb qui guanyà tres lligues les temporades 1939-40, 1940-41 i 1941-42.

## Referències

* 1 2 Ceský a ceskoslovenský fotbal - lexikon osobností a klubu; by Luboš Jeřábek; Grada Publishing; Praga; 2007; ISBN 978-80-247-1656-5; via Google Books
* ↑ 1938 FIFA World Cup France Arxivat 2011-10-13 a Wayback Machine.
# Riu Vrbas

* Per a altres significats, vegeu «Vrbas».
El riu Vrbas és un riu principal de l'oest de Bòsnia i Hercegovina.
És un afluent directe del riu Sava. La ciutat de Banja Luka està situada a la riba d'aquest riu.
Va donar nom a una de les províncies (banovina) del Regne de Iugoslàvia, la Vrbas Banovina.
# Bartholomew Lloyd

Bartholomew Lloyd (1772 – 1837) va ser un matemàtic irlandès que va ser Provost del Trinity College (Dublín).

## Vida i obra

El seu pare va morir quan era nen i el seu oncle, qui es va fer càrrec d'ell, va morir poc després. El 1787 va ingressar al Trinity College (Dublín) com alumne pensionat, el que volia dir que s'havia de fer càrrec del seu manteniment. El 1792 es va graduar i el 1796 va obtenir el seu Master of Arts, a més de ser nomenat junior fellowship.
El 1812 va ser nomenat professor de matemàtiques de la institució, càrrec que va mantenir fins al 1822 en què va passar a ser professor de filosofia natural. Finalment, el 1831, va ser nomenat provost (director) del college.
Tot i que només va publicar un llibre, An Elementary Treatise of Mechanical Philosophy (1835), va ser un professor brillant i inspirador d'altres professors. Lloyd, reconeixent les grans transformacions de les matemàtiques que s'estaven duent a terme a França, va reformar total ment el curriculum acadèmic d'aquesta disciplina, incorporant els texts dels matemàtics francesos i arraconant definitivament el càlcul de fluxions de Newton.
També va ser un impulsor de la fundació i desenvolupament de l'Observatori de Dunsink, dirigit pel seu col·lega John Brinkley, qui també va col·laborar en la reforma pedagògica duta a terme en el Trinity College (Dublín) a començaments del segle xix.
El seu fill, Humphrey Lloyd, el va succeir en la càtedra de filosofia natural.

## Referències

* ↑ Cantor, pàgina 149.
* 1 2 Spearman, A new dawn, the reforms of Bartholomew Lloyd.
* ↑ McConnell, pàgina 77.
* ↑ McConnell, pàgina 76.

## Bibliografia

* Cantor, Geoffrey. Optics after Newton (en (anglès)). Manchester University Press, 1983. ISBN 0-7190-0938-3.
* McConnell, A. J. «The Dublin Mathematical School in the First Half of the Nineteenth Century» (en (anglès)). Proceedings of the Royal Irish Academy. Section A, Vol. 50, 1944/45, pàg. 75-88. ISSN: 0035-8975.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Bartholomew Lloyd» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Spearman, T.D. «Mathematics at Trinity College Dublin, 1592-1992». Facultat de Matemàtiques, Universitat de Dublín. [Consulta: 19 març 2016].