OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cornelis Bloemaert

Cornelis Bloemaert o Cornelis Bloemaert II (Utrecht, 1603 - Roma, 1692), va ser un pintor i gravador neerlandès, fill d'Abraham Bloemaert.
Cornelis es va formar com a pintor en el taller del seu pare al costat dels seus germans Hendrick, Frederik i Adriaan. Encara que la seva formació inicial va ser la de pintor, es va dedicar amb preferència al gravat, tècnica que havia après amb Crispijn van de Passe. Es va traslladar a París el 1630, on amb molts altres gravadors va proporcionar algunes de les estampes del llibre Tableaux du temple des muses tirez du cabinet de feu Mr Favereau, et gravez en tailles-douces par les meilleurs maistres de son temps pour représenter les vertus et les vices, sur les plus illustres fables de l'antiquité, de l'abat Michel de Marolles.
El 1633 va marxar a Roma, segons Arnold Houbraken amb intenció de realitzar gravats de les més cèlebres pintures italianes, amb tant èxit que va demorar el seu retorn als Països Baixos fins que va ser trucat pel seu pare, que desitjava tornar a veure'l abans de morir. Alguns dels seus més coneguts gravats pertanyen a aquesta sèrie de reproduccions d'obres italianes, com la Sagrada Família d'Annibale Carracci o L'adoració dels pastors de Pietro da Cortona. A Roma es va incorporar a la germandat o banda dels Bentvueghels, formada pels artistes nòrdics establerts a la ciutat.

## Referències

* ↑ Biografía de Kornelis Bloemaart en Arnold Houbraken, De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen (1718-1721), Digital library for Dutch literature.

## Enllaços externs

* Obras digitalitzades de Cornelis Bloemaert a la Biblioteca Digital Hispánica de la Biblioteca Nacional de España (castellà)
# Mai Jia

Jiang Benhu (Fuyang, 1964) - 蒋本浒 en xinès simplificat; 蔣本滸, en xinès tradicional; Jiǎng Běnhǔ en pinyin - conegut com a Mai Jia - Maì Jiā en pinyin - és un escriptor i periodista xinès contemporani. La seva família segons els paràmetres de la doctrina maoista era una enemiga de classe (el pare era un contrarevolucionari, l'avi matern terratinent i l'avi patern era de religió cristiana) però va poder ingressar a l'exèrcit, on va estudiar telecomunicacions a l'Acadèmia d'Enginyers i va treballar en els serveis d'intel·ligència. A l'Acadèmia de Belles Arts de l'Exèrcit Popular d'Alliberament va fer evident el seu talent literari per la qual cosa es va dedicar a tasques de propaganda. La publicació d'El Do, la seva primera novel·la, el 2002, va significar un èxit notable i li va permetre aconseguir els premis literaris més importants de la Xina, entre ells el Premi Mao Dun de l'any 2008, per la novel·la 暗算 (àn suàn), traduïda al anglès com "In the Dark". En l'actualitat és un dels escriptors amb més cèlebres d'aquest país. Ha obtingut els càrrecs de president de l'Associació d'Escriptors de Zhejiang i sotspresident de l'Associació d'Art i Literatura de Zhejiang.

## Bibliografia en català

* El do (解密) és un thriller on narra la vida de Rong Jinzhen, un noi diferent dels altres que, en els any 20 del segle passat, va educar-se a l'estranger. Duu una existència solitària i marginal i esdevé un geni de les matemàtiques. Obra traduïda per Núria Pallarès i Ernest Riera i publicada el 2014 per Edicions 62.

## Enllaços externs

* http://www.elperiodico.cat/ca/noticias/oci-i-cultura/codi-mai-jia-3401131
# Semidviria

Semidviria (en (ucraïnès): Семидвір'я) és un poble (un possiólok) de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 102 habitants. Pertany al districte rural d'Aluixta.

## Referències

* ↑ «О внесении изменения в Решение Верховной Рады Автономной Республики Крым от 25 декабря 2003 года N 774-3/03 "Об установлении границ поселков Виноградный и Лазурное, сел Запрудное, Кипарисное, Лавровое, Нижнее Запрудное, Пушкино Маломаякского сельского совета (г. Алушта) Автономной Республики Крым"». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 9 febrer 2016].
# Servili Cepió

Servili Cepió (en llatí Servilius Caepio) va ser un col·laborador de Juli Cèsar durant el seu consolat (59 aC) i enemic de Bíbul. Formava part de la gens Servília, i era de la família dels Cepió.
Va ser promès de la filla de Cèsar, Júlia, però el van obligar a renunciar en favor de Gneu Pompeu. Va rebre en compensació la promesa de la mà de la filla de Pompeu, Pompeia, que havia estat promesa a Faust Sul·la. Una teoria suposa que aquest personatge era Marc Juni Brut tiranicida (un dels assassins de Cèsar) que va ser adoptat per un oncle de nom Quint Servili Cepió, i hauria estat conegut llavors com a Quint Cepió Brut o Quintus Servilius Caepio Brutus durant un cert període.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# László Fábián

László Fábián (Budapest, 10 de juliol de 1936 - Budapest, 10 d'agost de 2018) fou un piragüista en aigües tranquil·les hongarès que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on guanyà la medalla d'or en la prova del K-2, 10.000 metres del programa de piragüisme. Formà parella amb János Urányi.
En el seu palmarès també destaquen cinc medalles, quatre d'or i una de plata, al Campionat del Món de piragüisme en aigües tranquil·les, entre les edicions de 1958 i 1966. Al Campionat d'Europa guanyà onze medalles, cinc d'or, tres de plata i tres de bronze, entre les edicions de 1957 i 1969.
Una vegada retirat, el 1969, passà a exercir d'entrenador. Es casà amb la també piragüista Katalin Sági-Rozsnyói.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – László Fábián». [Consulta: 8 juny 2023].
* 1 2 Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 8 juny 2023].
# Aligot comú

L'aligot comú (Buteo buteo) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Es troba a la major part d'Europa i amplia la seva àrea de reproducció per gran part del Paleàrtic fins al nord-oest de la Xina (Tian Shan), l'extrem occidental de Sibèria i el nord-oest de Mongòlia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
L'aligot comú mesura de 51 a 56 cm de llargària. Els adults generalment són de color marró fosc i tacats de blanc per sota. De vegades es veuen en petits grups. En ple vol, les ales són amples, i quan s'han desplegat, fan més d'un metre d'envergadura. Tal com fan els seus parents el falcó, el xoriguer, el milà negre, el milà reial i l'esparver vulgar, també aprofita els corrents d'aire per volar sense perdre altura. El seu nom científic prové del llatí buteo, que significa "aligot". També es coneix com a aligany o falcó reial a les Balears i miseroca o bisaroca al gironès.
És present en gairebé tot Europa, si bé al nord i nord-est només hi és present a l'estiu. Els joves de les poblacions centreeuropees hivernen al sud d'Europa, mentre que els adults passen tot l'any als territoris de cria; les poblacions d'Escandinàvia i Rússia, per contra, emigren senceres. A Catalunya el trobem en gran part del territori, on és relativament comú en hàbitats força variats (des de zones alpines a les planes de Lleida), sempre que tinguin bosc per a fer el niu i zones obertes per a caçar.
Pel que fa a la dieta és molt adaptable, però les seves potes dèbils i urpes curtes el capaciten sobretot per caçar animals petits, com esquirols i, sobretot, rates i ratolins, que solen ser la seva principal presa, fins al punt que en castellà es coneix l'aligot com a ratonero. Quan convé, però, també captures llangardaixos, serps, ocells joves i insectes, i no dubta a menjar despulles si troba algun animal mort.

## Referències

* ↑ «Aligot comú». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 286. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Eurasian Buzzard. Buteo buteo» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Ortega i Gonzàlez, Enric. Diccionari etimològic dels noms científics dels ocells dels Països Catalans. Barcelona: Institut d'Estudis - Secció de Ciències Biològiques, 2017. ISBN 9788499653624.
* ↑ RODRÍGUEZ, F. Cuadernos de campo: rapaces del bosque. Barcelona, 1978. Ed. Marín
* 1 2 SAUER, F. Aves terrestres Barcelona, 1984. Ed. Blume (Original alemany Landvögel Múnic, 1982)
* ↑ Atles dels ocells nidificants de Catalunya 1999-2002 - Aligot comú Arxivat 2007-11-11 a Wayback Machine. SCOC, - Mapes de distribució a Catalunya (català)
* 1 2 Segarra, D. (1985) Rapinyaires de Catalunya. Publicacions de l'Abadia de Montserrat (català)
# Scaled Composites

Scaled Composites (sovint anomenat simplement Scaled) és una empresa aeroespacial creada per Burt Rutan i que actualment pertany a Northrop Grumman ubicada al Mojave Air and Space Port, Mojave (Califòrnia), EUA. Va ser fundada per desenvolupar aeronaus experimentals, l'empresa se centra ara en el disseny i el desenvolupament de naus i processos de fabricació de prototips per a aeronaus i altres vehicles. És conegut per dissenys poc convencionals, pel seu ús de compòsits no metàl·lics, i per guanyar el Premi Ansari X amb la seva nau espacial experimental SpaceShipOne.
El programa Tier 1b estava destinat a ser un desenvolupament evolutiu de programa antecessor Tier One, que va venir després de guanyar el Premi Ansari X en 2004 sobre el concurs de demostració del vol espacial celebrat per la X-Prize Foundation.
Els components de maquinari primaris de Tier 1b són l'aeronau transportadora White Knight Two i l'avió espacial suborbital SpaceShipTwo, l'últim dels quals va ser, a l'abril de 2013, s'espera que comencés a fer vols pels turistes espacials a altituds suborbitals en 2014. Es van realitzar una sèrie de projeccions anteriors per als vols a alçada espacial en la dècada de 2000 i principis de la de 2010.

## Referències

* ↑ «Space Ship Completes 24th Test Flight in Mojave». HispanicBusiness.com, 04-04-2013. Arxivat de l'original el 30 de desembre 2013. [Consulta: 5 abril 2013].
* ↑ "Virgin Galactic space tourism could begin in 2013". BBC. 26 October 2011. Retrieved 1 June 2012.
* ↑ «Virgin Galactic to Launch Passengers on Private Spaceship in 2013». Space.com, 08-06-2012. [Consulta: 11 juny 2012].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Virgin Galactic
* Lloc web oficial de Scaled Composites
# Shasta (llengua)

El shasta és una llengua ameríndia del grup de les llengües shasta que s'havia parlat al nord de Califòrnia i al sud-oest d'Oregon. Era dividida en un cert nombre de dialectes, i potser n'era un d'ells l'Okwanuchu. El 1980 només eren vius dos parlants fluents de la llengua. Actualment tots els shasta parlen anglès.

## Sons
### Consonants

| | | Bilabial | Dental | Palatal | Velar | Glotal |
| Nasal | Nasal | m | n | | | |
| Oclusiva | plain | p | t | | k | ʔ |
| Oclusiva | ejectiva | pʼ | tʼ | | kʼ | |
| Africada | plain | | ts | tʃ | | |
| Africada | ejectiva | | tsʼ | tʃʼ | | |
| Fricativa | Fricativa | | s | | x | h |
| Ròtica | Ròtica | | r | | | |
| Aproximant | Aproximant | | | j | w | |
La longitud és distintiu per a les consonants en shasta. Les africades són generalment escrites <c> i <č>, i les ejectives indicades per un apòstrof escrit sobre el caràcter. El fonema /j/ és representat per <y>.

### Vocals

El shasta té quatre vocals, /i e a u/, amb longitud contrastiva, i dos tons: alt, marcat amb un accent agut, i baix, que no és marcat.

## Referències

* Mithun, Marianne. The Languages of Native North America. Cambridge University Press, 1999.

## Enllaços externs

* Shasta a Survey of California and Other Indian Languages
* Lèxic bàsic shasta al Global Lexicostatistical Database
* OLAC resources in and about the Shasta language
# Ambiévillers

Ambiévillers és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 86 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Ambiévillers era de 86 persones. Hi havia 40 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 78 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 29 eren segones residències i 8 estaven desocupats. Tots els 78 habitatges eren cases. Dels 41 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 8 en tenien quatre i 30 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 23 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ambiévillers el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 8 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 12 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 50 persones, 31 eren actives i 19 eren inactives. De les 31 persones actives 29 estaven ocupades (16 homes i 13 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 19 persones inactives 6 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta i 1 lampisteria.
L'any 2000 a Ambiévillers hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Ambiévillers a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Ambiévillers a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Ambitarinis

Ambitarinis (en llatí Ambitarinus vicus) era un llogarret del país dels trèvers a Germània, prop de l'actual Coblenza, on va néixer Drusil·la, la gemrna de Calígula i, segons algunes fonts, el mateix emperador.

## Referències

* ↑ Cornell, TJ. «The Fragments of the Roman Historians». Oxford. [Consulta: 30 juliol 2014].
* ↑ Smith, William (ed.). «Ambiatinus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 octubre 2022].
# Amfiaraies

Les Amfiaraies o Amfiarees (en grec antic: Ἀμφιαράϊα, Ἀμφιαραῖα) eren uns jocs de l'antiga Grècia que se celebraven a Oropos en honor de l'heroi Amfiarau. Es feien en un temple a la vora de la ciutat, on hi havia un famós oracle.
Pausànies descriu els ritus celebrats al temple durant les Amfiaraies, i diu que els habitants d'Oropos van ser els primers que van considerar que Amfiarau era un déu. Vora la ciutat tenia un santuari propi i una estàtua de marbre blanc. A prop del temple hi havia una font que anomenaven d'Amfiarau, on no feien cap sacrifici ni usaven les aigües per fer purificacions: només, quan algú es guaria d'una malaltia greu, tirava a la font or i plata encunyats com a agraïment, perquè, segons diuen, Amfiarau va arribar en aquesta font convertit en déu. El temple tenia un oracle, i encara que hi ha autors que diuen que Amfiarau donava profecies en vers, el cert és que aquest déu profetitzava a través de l'oniromància: endevinació a través dels somnis. Era costum que qui anava a consultar l'oracle s'havia de purificar primer fent diversos sacrificis al seu altar. Després sacrificaven un boc o una cabra, en treien la pell i dormien al damunt, esperant la revelació a través d'un somni.

## Referències

* ↑ «Amphiaraia». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Smith, William (ed.). «Amphiaraia». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 28-XI-2020].
* ↑ Pausànies, Descripció de Grècia, 34.3-5.
# Serradet de Cal Manel

El Serradet de Cal Manel és una serra situada al municipi de Navès (Solsonès), amb una elevació màxima de 617,9 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Serradet de Cal Manel». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# James Whyte Black

Sir James Whyte Black OM FRS FRSE FRCP (Uddingston, Escòcia, 14 de juny de 1924 - Londres, 21 de març de 2010) fou un farmacòleg i professor universitari escocès, guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1988.

## Biografia

Va néixer el 14 de juny de 1924 a la ciutat escocesa d'Uddingston. Va estudiar medicina a la Universitat de St. Andrews, en la qual es va llicenciar l'any 1946. Va ser coordinador del departament de fisiologia d'aquesta Universitat abans d'ocupar una plaça de lector a la Universitat de Malaya, la més antiga de Malàisia. Va retornar a Escòcia el 1950, moment en el qual va iniciar les seves activitats l'Escola de Veterinària de la Universitat de Glasgow, en la qual establí un departament de Fisiologia. Va alternar la seva carrera acadèmica amb diversos treballs en la indústria farmacèutica i va ser nomenat professor de farmacologia del University College i el King's College de Londres. Entre 1992 i el 2006 fou rector de la Universitat de Dundee.
Membre de la Royal Society de Londres, l'any 1981 va ser nomenat Cavaller per part de la reina Elisabet II del Regne Unit, sent nomenat l'any 2000 membre de l'Orde del Mèrit, la condecoració més alta concedida al Regne Unit.

## Recerca científica

Interessat en el coneixement científic i clínic de la cardiologia, la seva invenció a finals de la dècada del 1950 del propanolol, a partir de la síntesi de la cimetidina, va revolucionar el tractament contra l'angina de pit i és considerada com una de les més importants contribucions a la medicina i la farmacologia clíniques del segle xx.
L'any 1988 fou guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia, juntament amb Gertrude Elion i George H. Hitchings, pel descobriment d'importants principis en el tractament amb fàrmacs.

## Referències

* ↑ «Sir James W. Black - Facts» (en anglès). NobelPrize.org. [Consulta: 24 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Medicina o Fisiologia 1988 (anglès)
# Taxi para tres

Taxi para tres és una pel·lícula xilena dirigida per Orlando Lübbert i estrenada el 2 d'agost de 2001. Va tenir una destacada participació al Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata, on va guanyar com a millor pel·lícula, al Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana, on va guanyar en tres categories i als Premis Apes, on va guanyar en millor pel·lícula, director i actor. També fou seleccionada per representar Xile a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Premis Oscar de 2001, però finalment no fou seleccionada.

## Sinopsi/Resum

Ulisses (Alejandro Trejo) és un taxista que és assaltat per Chavelo (Daniel Muñoz) i Coto (Fernando Gómez-Rovira), els qui ho obliguen a triar entre anar al volant del taxi mentre ells cometen els seus assalts o a anar en la maleta, usant la frase Volant o maleta. D'aquesta manera Ulisses es torna un membre de la banda d'aquests assaltants. Passant ja diversos assalts fallits i alguns reeixits, li comença a arribar part del botí, i el que abans li semblava immoral i incorrecte li comença a semblar normal. Els assaltants passen a quedar-se fins i tot en la llar del taxista i a regalar-li béns a la seva família, la qual cosa fa que aquesta també encobreixi a aquests personatges.
Ulisses aviat haurà de decidir entre els beneficis i els contratemps que aquest nou estil de vida li ha portat.

## Repartiment

* Daniel Muñoz com Chavelo
* Alejandro Trejo com Ulises
* Fernando Gómez-Rovira com Coto
* Ivonne Becerra com Almacenera
* Elsa Poblete com Nelly
* Daniel Alcaíno com Periodista TV
* Felipe Ortega com Amaro
* Edgardo Carvajal com Ronny
* Denitze Lecaros com Javiera
* Víctor Rojas com Hugo Soto
* Gerardo Orchard com Julián Castro
* Lorena Prada com Secretaria Oficina Lada
* Cristián Quezada com Inspector Padilla
* René Castro com Inspector Romero
* Marío Escobar com "Bala Fría"
* Iban Ayala com Evangélico
* Juan Rodríguez com Muchacho del Triciclo

## Premis i nominacions
### Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià de 2001

    Conquilla d'Or

### Premis Goya (2001)

    nominada al Goya a la millor pel·lícula estrangera de parla hispana

## Referències

* ↑ «51 Countries In Race For Oscar». Academy of Motion Picture Arts and Sciences, 19-11-2001. Arxivat de l'original el 4 juliol 2008. [Consulta: 12 agost 2008].
* ↑ «74th Academy Awards - Nominees and Winners». Academy of Motion Picture Arts and Sciences. Arxivat de l'original el 2008-06-22. [Consulta: 7 agost 2008].
* ↑ Taxi para tres a Fotogramas
* ↑ La chilena 'Taxi para tres', Concha de Oro del Festival de San Sebastián, EL País, 29 de setembre de 2001
* ↑ Taxi para tres al web dels premis Goya

## Enllaços externs

* Taxi para tres a Youtube
# Platja d'en Ros

La platja d'en Ros és una platja natural del municipi de Cadaqués (Alt Empordà), situada en una petita badia dins la badia de Cadaqués, on també hi ha la platja de ses Oliveres, separades per uns grenys de roca, en una zona urbanitzada. Orientada a l'oest, té una longitud de 80 m i una amplada de 8 m, formada per sorra i còdols, amb un pendent d'entrada a l'aigua suau.
El nom d'en ros prové d'un capital d'un bergantí del segle XVI que feia la ruta Cadaqués-Barcelona i que també era el propietari de la vinya del darrere de la platja.
Entre aquesta platja i la platja d'en Pere Fet, hi ha el Xalet Pérez del Pulgar, casa construïda el 1957 per Francesc Joan Barba i Corsini.

## Referències

* ↑ «Catàleg de classificació de trams de platges de Catalunya» p. 5. Direcció General d'Ordenació del Territori i Urbanisme. Generalitat de Catalunya, 01-10-2016.
* ↑ «Sa platja del Ros». Costa Brava Pirineu de Girona.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 38-39. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ «Vistas al abrigo de los vientos». La Vanguardia, 12-05-2002.