OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dieumerci Mbokani

Dieumerci Mbokani Bezua (nascut el 22 de novembre del 1985 a Kinshasa) és un futbolista professional congolès que juga de davanter central pel Kuwait SC a la segona lliga nacional
Ell anteriorment ha jugat pel Standard Liège, R.S.C. Andrlecht i el TP Mazembe.

## Carrera

Ell va començar la seva carrera en el Kinshasa al Bel'Or i marcà 21 gols en 27 partits abans d'atraure l'atenció del club Lubumbashi de TP Mazembe. En el transcurs de dues temporades va marcar 67 gols en 72 partits i va portar TP Mazembe al Campionat Linafoot del 2006.
La temporada 2006-07 va fer nou partits amb el RSC Anderlecht i va marcar 4 gols, incloent un hat-trick contra el K.S.V. Roeselare el 7 de maig del 2007.
El nom Dieumerci significa "Gràcies Déu". Després de només 9 partits i 4 gols amb el RSC Anderlecht ell es va unir al Standard de Liège i va marcar 35 gols en 81 partits de lliga.
El 30 de juliol del 2010, Mbokani va signar amb l'equip francès de l'AS Monaco. El dijous 27 de gener del 2011 es confirmaria la seva cessió al Wolfsburg per així ocupar el buit que deixat per Edin Džeko.
El 28 d'abril del 2011, Mbokani va ser vinculat amb un traspàs d'estiu pel Sunderland AFC.

## Referències

* ↑ «Mbokani moves to Monaco». BBC Sport, 7 agost. [Consulta: 11 gener 2011].
* ↑ «El cap del Sunderland, Bruce, llest per fer nova oferta pel davanter Mbokan», 2011.

## Enllaços externs

* Historial de carrera al National Football Teams
# Fates Warning

Fates Warning és un grup de heavy metal, originari de Connecticut, Estats Units. A pesar que els seus primers esforços estaven molt influenciats per Iron Maiden, quan graven el seu disc Night on Bröcken (1984), ja s'havien convertit en una de les bandes pioneres del progressive metal, juntament amb Dream Theater i Queensrÿche.
Els seus primers 3 àlbums compten amb l'inusual treball vocal de John Arch, i les lletres versaven sobre temes fantàstics. No obstant això, Arch va abandonar la banda després del tercer àlbum, i Ray Alder va assumir la vocalització, donant-li un gir introspectiu a les lletres de les cançons.

## Discografia

Els seus últims treballs (Perfect Symmetry i els quals li segueixen) prenen un camí cap a música més progressiva.
* Night on Bröcken (1984)
* The Spectre Within (1985)
* Awaken the Guardian (1986)
* No Exit (1988)
* Perfect Symmetry (1989)
* Parallels (1991)
* Inside Out (1994)
* Chasing Time (recopilatori) (1995)
* A Pleasant Shade of Gray (1997)
* Disconnected (2000)
* FWX (2004)
* Darkness in a Different Light (2013)
* Theories of Flight (2016)

### Directe

* Still Life (2CD) (1998)
* The View from Here (DVD) (2003)
* Live In Athens (2005)
* 2017: Awaken the Guardian Live (DVD, 2 CD) (2017)
* Live Over Europe (2018)

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (anglès)
# Copella eigenmanni

Copella eigenmanni és una espècie de peix d'aigua dolça de clima tropical de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes. Va ser descrit com a Copeina eigenmanni, acceptat com sinònim taxonòmic, el 1912 per Charles Tate Regan.
Poden assolir 3,6 cm fins a 3,6 cm de longitud total. Es troba a Sud-amèrica entre Pará al Brasil i la desembocadura de l'Orinoco.

## Referències

* 1 2 Torres, Armi G.; Casal, Christine Marie V. «Copella eigenmanni (Regan, 1912)» (en anglès), s.d.
* 1 2 Regan, Charles Tate. «A revision of the South American characid fishes of the genera Chalceus, Pyrrhulina, Copeina, and Pogonocharax.». A: The Annals and magazine of natural history; zoology, botany, and geology (en anglès). 10. Londres: Taylor and Francis, Ltd., 1912, p. 393.
* ↑ Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* ↑ Vari, Richard P. «The neotropical fish family Ctenoluciidae (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes) : supra and intrafamilial phylogenetic relationships, with a revisionary study» (en anglès). Smithsonian Contributions to Zoology, 564, 1995, pàg. 1–97. DOI: 10.5479/si.00810282.564.
# Tossal de Velart

El Tossal de Velart (anomenat Tossal de Belart o Belard en alguns mapes), és una muntanya del terme municipal de Tremp, dins de l'antic terme de Fígols de Tremp.
És a llevant del poble d'Eroles, prop del lloc per on passava el límit amb l'antic terme municipal de Gurp de la Conca, actualment tots dos agrupats al de Tremp. És també al sud-est del poble de Tendrui.
# Museu Arqueològic de Mitilene

El Museu Arqueològic de Mitilene és un museu de Grècia. Està situat a l'illa de Lesbos.

## Història del museu

El 1935 l'Escola Nord-americana d'Estudis Clàssics va finançar la construcció d'un primer museu de Mitilene. Al 1963, però, l'edifici va quedar danyat per qüestions geològiques i els objectes del museu s'hagueren de traslladar a ubicacions provisionals fins que al 1965 s'emmagatzemaren en un edifici residencial construït al 1912 i comprat pel Ministeri de l'Interior de Grècia. Aquest va passar a dependre del Ministeri de Cultura el 1990. D'altra banda, des de 1984 s'havia iniciat la construcció d'un nou edifici per albergar el nombre creixent de troballes arqueològiques procedents de les excavacions de l'illa. Aquest nou edifici s'acabà de completar el 1995. Per això, el museu és compon des de llavors dels dos edificis, que estan separats per pocs metres de distància.

## Col·leccions
### Edifici antic

L'edifici més antic consta de dues plantes. S'hi exposa la història de Lesbos des del període neolític tardà fins a l'època romana. Al primer pis s'exhibeixen objectes del neolític —procedents de la cova de San Bartolomé— i de l'edat del bronze —del jaciment arqueològic de Thermí. En el segon, hi ha els objectes pertanyents a períodes compresos entre el s. X ae i IV de, procedents principalment d'Antissa i Mitilene, entre els quals destaquen els singulars capitells eolis. Al pati es troben elements arquitectònics dels períodes hel·lenístic i romà, així com algunes escultures de gran volum.

### Edifici nou

L'edifici nou, a diferència de l'antic, es dissenyà per tenir específicament una funció de museu. A més dels espais d'exposició permanent, hi ha sales per a exposicions temporals, oficines, magatzems, un laboratori, sala de conferències i altres serveis.
L'exposició permanent d'aquest nou edifici presenta com eren les pràctiques religioses, la vida quotidiana, l'economia i altres aspectes de Lesbos del s. III ae al IV de. Entre els objectes exposats destaquen mosaics i objectes relacionats amb simposis d'època romana, a més d'una àmplia mostra de tot tipus d'escultura de l'illa de Lesbos.
* Alguns dels objectes exposats a l'edifici antic
* Pati de l'antic museu
* Mosaic romà

## Referències

* ↑ Museo Arqueológico de Mitilene en la página del Ministerio de Cultura de Grecia: Historia (en griego)
* 1 2 Museo Arqueológico de Mitilene en la página del Ministerio de Cultura de Grecia: Descripción (en griego)
# Kirsch

El kirsch (de l'alemany Kirsche que significa «cirera») és un aiguardent obtingut per la destil·lació del suc fermentat de les cireres.A diferència dels licors de cirera i els brandis de cirera, Kirschwasser no és dolç. De vegades es destil·la a partir de suc de cirera fermentat. Els alcohols blancs obtinguts per destil·lació de fruites són molt populars a les regions franceses d'Alsàcia, Franc Comtat i Lorena, i a Alemanya, Àustria i Suïssa.
La denominació de «kirsch suís» és protegida per la llei. El kirsch s'utilitza per a la preparació de la fondue.

## Referències

* 1 2 Lichine, Alexis. Alexis Lichine's New Encyclopedia of Wines & Spirits (New York: Alfred A. Knopf, 1987), p. 292.
* ↑ «Kirsch - distilled liquor». Encyclopedia Britannica. [Consulta: March 10, 2019].
* ↑ Zuger Kirsch AOP et Rigi Kirsch AOP (kirsch de Zoug et du Rigi), aop-igp.ch.
# Captius del desig

Captius del desig (original: Of Human Bondage) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Cromwell, estrenada el 1934 i doblada al català.

## Argument

Philip Carey, un jove discapacitat, amb un peu deformat, marxa de París on ha intentat vanament fer-se pintor, i abandona tota ambició artística. S'instal·la a Londres on s'apunta a la facultat de medicina. Per intermediació d'un camarada coneix Mildred Rogers, una cambrera. Se n'enamora. Aquesta, tanmateix, no té cap sentiment particular envers ell i espera aprofitar-se'n. Philip n'és conscient, però no es pot separar d'ella, i continua fent-li la cort. Obsessionat per aquesta dona, no es pot concentrar en res més i suspèn els exàmens. El dia en què vol demanar-li la mà, ella li anuncia el seu futur matrimoni amb un altre home. Per oblidar-ho Philip manté una relació amb Norah. Mildred acaba per tornar, abandonada i embarassada, demanant-li ajuda. L'acull i acaba tot contacte amb Norah. Un vespre, per distreure-la, convida un company de classe per a una sortida. Poc temps després, Mildred li anuncia que marxa a viure amb aquest amic de qui s'ha enamorat.

## Repartiment

* Leslie Howard: Philip Carey
* Bette Davis: Mildred Rogers
* Frances Dee: Sally Athelny
* Kay Johnson: Norah
* Reginald Denny: Harry Griffiths
* Alan Hale: Emil Miller
* Reginald Sheffield: Cyril Dunsford
* Reginald Owen: Thorpe Athelny
* Desmond Roberts: Dr. Jacobs

## Nominacions

* 1935. Oscar a la millor actriu per Bette Davis

## Remake

* 1946: Of Human Bondage d'Edmund Goulding amb Paul Henreid i Eleanor Parker
* 1964: Servitud humana de Bryan Forbes i Ken Hughes amb Kim Novak i Laurence Harvey

## Referències

* ↑ Captius del desig
* ↑ «Of human bondage». The New York Times.
# Fatej

Fatej (en rus: Фатеж) és una ciutat de l'óblast de Kursk, a Rússia, que el 2017 tenia 5.999 habitants. És la seu administrativa del districte homònim.

## Referències

* ↑ «Прогноз погоды в д. Бригадирово (Курская область)». Arxivat de l'original el 2013-09-25. [Consulta: 1r desembre 2019].
# Road Spain

Road Spain és una pel·lícula espanyola road movie del 2008 dirigida per Jordi Vidal Amorós. Fou rodada a Zarza de Granadilla, Monegres, la costa basca, Las Hurdes, Alcázar de San Juan, la Costa Brava, Barcelona i el Cap de Gata, a Almeria, i protagonitzada per Marc Martínez i Íngrid Rubio. Fou rodada en català.

## Sinopsi

El dia de la presentació d'un important projecte d'arquitectura Marc s'ha quedat adormit. Aquest mateix matí comença a sospitar que la seva xicota li és infidel. En qüestió de minuts ho ha perdut tot. Decideix llavors comprar una autocaravana vella i es llança a la carretera per a fer una singular ruta per les carreteres d'Espanya. En aquest viatge l'acompanyaran personatges bastant peculiars.

## Repartiment

* Marc Rodríguez... Marc
* Íngrid Rubio
* Carlos Álvarez-Nóvoa
* Saturnino García... Aurelio
* Maria Ribera
* Mariana Cordero

## Nominacions

Fou nominada al Gaudí a la millor pel·lícula en llengua catalana.

## Referències

* ↑ Jordi Vidal debuta con 'Road Spain', una road-movie española, hoy.es, 10 de maig de 2006
* ↑ Road Spain a esadir.cat
* ↑ Road Spain a catalanfilms.cat
* ↑ El director Jordi Vidal inicia el rodaje de 'Road Spain' protagonizada por Marc Rodríguez e Ingrid Rubio, Europa Press, 21 d'abril de 2008
* ↑ Road Spain a l'Acadèmia del Cinema Català
# Moacir Barbosa Nascimento

Moacir Barbosa Nascimento, de vegades escrit Moacyr Barbosa, (Campinas, 27 de març de 1921 - Santos, 7 d'abril de 2000) fou un futbolista brasiler de la dècada dels 50 que jugava de porter.
De tots els clubs als que defensà destacà per damunt de tots el Club de Regatas Vasco da Gama, on jugà més de deu temporades. Guanyà 6 cops el campionat de Rio de Janeiro, a més del Campionat sud-americà del 1948. Amb la selecció brasilera guanyà la Copa Amèrica de l'any 1949.
Malgrat ser un dels millors porters del moment, fou considerat el culpable de la desfeta de la selecció del Brasil a la Copa del Món de Futbol de 1950, que perdé la final davant l'Uruguai en l'anomenat Maracanaço.

## Palmarès

Clubs
* Campionat Sud-americà de clubs de futbol: 1948.
* Campionat carioca: 1945, 1947, 1949, 1950, 1952, 1958
* Torneig Rio-São Paulo: 1958.
* Torneig Quadrangular do Rio : 1953
* Torneig de Santiago de Xile : 1953
Selecció
* Finalista de la Copa del Món de Futbol de 1950
* Copa Amèrica de futbol: 1949
* Copa Rio Branco: 1947, 1950.
* Copa Roca el 1945

## Referències

* ↑ «Brazil - Moacir Barbosa Nascimento - Profile with news, career statistics and history». [Consulta: 3 agost 2011].
* ↑ Top 10 World Cup Goalkeeping Blunders
* ↑ Bellos, Alex «Moacir Barbosa». The Guardian [Londres], 13-04-2000.
* ↑ Maracanã, the largest stadium of the world – Sambafoot.com
* ↑ «Todos os brasileiros - 1950» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a Sambafoot Arxivat 2008-10-15 a Wayback Machine.
* Fitxa del jugador a FIFA Arxivat 2009-05-21 a Wayback Machine.
# Museu Arqueològic de Narbona

El Museu Arqueològic de Narbona es troba dins el conjunt del palau dels Arquebisbes, a la ciutat de Narbona.
A l'entrada hi ha una reproducció de la lloba romana. Al primer pis hi ha referències de la civilització romana i tres sales dedicades als documents i les restes descoberts a les excavacions, especialment al pòrtic del Clos de la Llombarda (barri nord de la vila vella). Unes seccions són destinades a les tècniques d'excavació i restauració, i una altra sala a l'arquitectura civil romana, amb decoracions, pintures i mosaics, tots ells restaurats a Narbona pel grup de Recerques Arqueològiques del Narbonès. S'accedeix pel museu a la capella de la Magdalena. Després se segueix cap a unes sales destinades a làpides –entre les quals, un senyal de la via Domiciana, que és la inscripció en llatí més antiga de França–, inscripcions relatives al culte imperial, l'estàtua d'un silè ebri, el sarcòfag dels amors venjatius, esteles funeràries, sarcòfags paleocristians, restes de la catedral primitiva (del segle v) aixecada pel bisbe Rústic, i molts altres objectes (joies, utensilis, vidres, ossos, ceràmiques, monedes i una àncora romana amb cadena de plom en molt bon estat que es va trobar al port nàutic el 1990). També hi ha una mostra de troballes de la prehistòria, neolític i edats del bronze i del ferro, procedents de les coves de la rodalia, especialment de Bisa i la Clapa.

## Enllaços externs

* Informació al lloc web de l'ajuntament de Narbona Arxivat 2010-07-08 a Wayback Machine. (francès).
# Road Movie (vídeo)

Road Movie és un vídeo estil documental de la banda estatunidenca R.E.M.. Es va publicar en formats VHS i DVD el 25 d'agost de 1996. Amb una durada de noranta minuts i dirigit per Peter Care, presenta material de dinou cançons de la banda mentre realitzava els tres darrers concerts de la gira de suport a l'àlbum Monster, els dies 18, 19 i 21 de novembre de 1995 a The Omni, Atlanta, Estats Units.
La pel·lícula es va estrenar en el 50è Edinburgh International Film Festival, l'agost de 1996. A banda dels members de R.E.M., en els vídeos també hi apareixen els músics convidats Nathan December, Scott McCaughey, i Amanda Brown.
En el rellançament de l'àlbum Monster per commemorar el seu 25è aniversari, es va incloure Road Movie en format Blu-ray en l'edició deluxe.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Bill Berry, Peter Buck, Mike Mills i Michael Stipe.
* Les interpretacions de «Undertow», «The Wake-Up Bomb» i «Binky the Doormat» es van incloure com a cara-B dels senzills «Bittersweet Me» i «Electrolite».

## Crèdits
### R.E.M.

* Bill Berry – bateria, percussió, baix, veus addicionals
* Peter Buck – guitarra, baix
* Mike Mills – baix, teclats, guitarra, veus addicionals
* Michael Stipe – cantant

### Músics addicionals

* Amanda Brown – violí
* Nathan December – guitarra
* Scott McCaughey – guitarra, teclats
# Carrizo Hill

Carrizo Hill és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 548 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Carrizo Hill tenia 548 habitants, 154 habitatges, i 135 famílies. La densitat de població era de 440,8 habitants per km².
Dels 154 habitatges en un 57,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,4% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 11,7% no eren unitats familiars. En el 9,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,4% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 5,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.167 $ i la renda mediana per família de 17.273 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 14.861 $. La renda per capita de la població era de 22.860 $. Aproximadament el 50,8% de les famílies i el 42,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Carrizo Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Carrizo Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Salvador Riera i Fàbregas

Salvador Riera i Fàbregas (Breda, Selva, 11 de gener de 1927 - Barcelona, 10 de maig de 1994), fou un galerista i col·leccionista d'art contemporani català.
De jove, durant la seva època a Breda, va publicar el llibre de poemes d'humor Breda, pinzellades a tort i dret (1948). Després de fer el servei militar va emigrar per Amèrica del Sud. El 1959, mentre era a São Paulo va conèixer el President Josep Tarradellas mentre aquest es trobava a l'exili, i també Fanny, que acabaria sent la primera dona de Riera. Fou en aquesta ciutat on nasqué també la seva passió per col·leccionar art, que va continuar a partir de 1973 des de Barcelona. Un any abans de la seva mort, el 1993 la Generalitat de Catalunya va adquirir part de la seva col·lecció.

## Vegeu també

* Dau al Set

## Referències

* ↑ «Salvador Riera i Fàbregas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vidal Maynou, Cecília. Xavier Nogués a les col·leccions del Museu : Biblioteca Museu Víctor Balaguer : exposició celebrada al Museu Víctor Balaguer, Vilanova i la Geltrú, del 17 de novembre de 2011 al 4 de març de 2012. Vilanova i la Geltrú: Biblioteca Museu Víctor Balaguer ; [Barcelona], DL 2011. ISBN 9788493653965.
* 1 2 Salvador Riera (1927-1994), col·leccionista i mecenes de l'art, per Carme Mayugo, a Quaderns de la Selva, 1994
* ↑ La Generalitat catalana adquiere una colección de arte por 2.000 millones a El País, per Juan José Navarro Arisa, 24/12/1993 (castellà)
* ↑ Barral i Altet, Xavier «L'art de col·leccionar». Revista Bonart, 163, Febrer Març 2014, pàg. 18-19 [Consulta: 12 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Salvador Riera, entrevista a Identitats (TV3, 8 de juny del 1986)
# Fath Union Sport de Rabat

El Fath Union Sport de Rabat (àrab: اتحاد الفتح الرياضي الرباطي, Ittiḥād al-Fatḥ ar-Riyāḍī ar-Rabāṭī), sovint conegut com a FUS de Rabat, és un club de futbol marroquí de la ciutat de Rabat.
El club va ser fundat el 10 d'abril de 1946. A més de futbol, té seccions en molts altres esports.

## Palmarès

* Lliga marroquina de futbol:
** 2015-16
* Copa marroquina de futbol:
** 1967, 1973, 1976, 1995
* Segona divisió marroquina de futbol:
** 1962, 1998, 2007

## Referències

* ↑ «Morocco - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Morocco - List of Cup Finals». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-11-11 a Wayback Machine.
# Resolució 1406 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1406 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 30 d'abril de 2002 després de reafirmar totes les resolucions anteriors del Sàhara Occidental, en particular la Resolució 1394, el consell va ampliar el mandat de la Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) fins al 31 de juliol de 2002.
El mandat de la MINURSO es va ampliar per permetre que el Consell considerés més temps les «quatre opcions» del secretari general Kofi Annan sobre el futur del Sàhara Occidental, descrit en el seu informe. Les quatre opcions eren:
* La represa de la implementació del Pla de Regularització sense requerir acords ni del Marroc ni del Front Polisario. En aquesta opció es reforçarai la Comissió d'Identificació de la MINURSO per als votants i augmentaria la grandària de l'operació de la MINURSO;
* El secretari general Enviat Personal James A. Baker III revisaria l'acord marc que es presentarà a les parts sobre una base no negociable. Això implicaria una transferència d'autoritat a la població del Sàhara Occidental amb un referèndum que decidiria l'autodeterminació i es reduiria la mida de la MINURSO;
* El Enviat Personal del Secretari General James A. Baker III determinaria si les parts discutirien una divisió del territori del Sàhara Occidental. Baker presentaria la seva proposta per a una divisió del territori i la MINURSO es mantindria en la seva mida actual;
* La terminació de l'operació de la MINURSO que seria un reconeixement que les Nacions Unides no han estat capaces de resoldre la disputa llevat que una o ambdues parts requereixin fer una cosa en la que no estarien d'acord voluntàriament.
El govern marroquí va rebutjar totes les propostes, excepte la segona, mentre que el Front Polisario va argumentar que el pla de Regularització era l'única solució acceptable.

## Vegeu també

* Pla Baker
* Zona Lliure
* República Àrab Sahrauí Democràtica
* Mur marroquí
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1401 a la 1500 (2002 – 2003)

## Referències

* 1 2 «Security Council extends Western Sahara mission until 31 July». United Nations, 30-04-2002.
* ↑ Annan, Kofi. «Report of the Secretary-General on the situation concerning Western Sahara». United Nations News Centre. [Consulta: 19 febrer 2002].
* ↑ Boukhari, Ahmed. «The international dimension of the conflict over the Western Sahara and its repercussions for a Moroccan alternative». Real Instituto Elcano. Arxivat de l'original el 25 febrer 2012.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org