OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gazprombank

Gazprombank (en rus: Газпромбанк) o GPB és el tercer banc més gran de la Federació Russa. Les principals àrees de negoci del banc són la banca corporativa, banca minorista, banca d'inversió i serveis a dipositaris. Les seves activitats bancàries també inclouen la negociació d'accions, operacions de canvi estrangeres, operacions amb metalls preciosos, operacions de compensació i liquidació.
El banc té una xarxa de distribució de 43 sucursals i més de 260 punts de venda bancaris localitzats al llarg de tota la Federació Russa. GPB també té interessos en tres bancs russos més. A més Gazprombank està representat als mercats de Belarús, Armènia i Suïssa a través de la participació i interessos en tres bancs estrangers: Belgazprombank (Belarús), Areximbank-Gazprombank Group (Armènia) i Gazprombank (Suïssa) Ltd. Gazprombank també té oficines representatives a Mongòlia, la Xina i l'Índia.
L'agost de 2005, va adquirir Gazprom Media, el major holding de mitjans de comunicació rus, que inclou el canal de televisió NTV i el diari Izvestia, de la companyia matriu del banc Gazprom.

## Canvis (morts) en l'equip de direcció (2022)

El 29 de gener de 2022, Leonid Shulman, el cap del servei de transport de Gazprom-invest, va ser trobat mort.
El 25 de febrer de 2022, Alexander Tyulyakov, director general adjunt del Centre d'Assentaments Unificats de Gazprom, va ser trobat mort escanyat.
El 2 de març de 2022, Igor Volobuev, vicepresident de Gazprombank, va fugir de Rússia per traslladar-se a la seva Ucraïna natal, ja que havia nascut a Okhtyrka, Óblast de Sumi. Des que va arribar a Kíev va declarar que la seva vida estava en perill i que la mort de Vladislav Avayev no va ser un suïcidi, sinó un assassinat. També s'ha unit a les Forces de Defensa territorial d'Ucraïna en un esforç per "netejar" el seu passat rus.
El 18 d'abril de 2022, l'exvicepresident de Gazprombank, Vladislav Avayev, va ser trobat mort per ferides de bala al seu apartament de Moscou, juntament amb la seva dona i la seva filla, en un aparent suïcidi. Volobuev considera la mort de Vladislav Avayev un assassinat.

## Referències

* ↑ Топ-менеджера «Газпром инвеста» нашли мертвым в коттедже в Ленобласти
* ↑ Нехороший поселок
* ↑ Michael Elgort. «Another Vice President of Gazprombank Igor Volobuev». LiveUAmap, 26-04-2022.
* 1 2 Вице-президент Газпромбанка Игорь Волобуев уехал в Киев
* ↑ Sophia Ankel. «Ukrainian-born Gazprombank exec says he fled Russia to fight for his country and 'wash off' his Russian past». Yahoo News, 27-04-2022.
* ↑ Miriah Davis. «Ex-Kremlin official Vladislav Avayev, 51, found dead alongside wife, daughter inside their multi-million dollar apartment». SkyNews, 20-04-2022.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Marguerite de Valois

Marguerite de Valois coneguda com "Mademoiselle de Belleville" (1407 – després de 1448, fou la filla il·legítima del rei de França Carles VI i de la seva amant Odette de Champdivers.

## Biografia

El 1418, el rei va oferir una anualitat a Odette de Champdivers i Marguerite de Valois, la seva filla. D'abril a octubre de 1422, el govern moribund de Carles VI de França va destinar a Marguerite de Valois la suma de cinc-centes lliures anuals, per a la seva vida, a més de les obtingudes del peatge de Saint-Jean-de-Losne.
Després de la mort del rei l'octubre de 1422, Odette i la seva filla van perdre la pensió i aquell dret. Llavors busquen refugi amb el duc de Borgonya. Aleshores, les dues dones són acusades i jutjades per conspirar i espiar per a França. Després de 1424, Marguerite i la seva mare es refugiaren al Delfinat.
Carles VII de França la legitimà per cartes de gener de 1428, a Montrichard.
L'any 1428, Marguerite es va casar amb Joan III Harpedanne, senyor de Belleville-en-Poitou i Montaigu, senescal de Saintonge, camarlenc de Carles VII de França, fill de Joan II Harpedanne, senyor de Belleville, i de Jeanne de Mussidan. Pel seu contracte matrimonial li prometen vint mil monedes d'or.

## Referències

* 1 2 3 4 5 http://fmg.ac/Projects/MedLands/CAPET.htm/[archive] sur Medieval Lands.
* ↑ Nouvelle biographie générale depuis les temps les plus reculés jusqu'à nos ..., par Hoefer (Jean Chrétien Ferdinand), Firmin-Didot, p.475.
* ↑ Mémoires historiques, critiques, et anecdotes des reines et régentes de France, par Dreux du Radier (Jean-François), p.169.
# Manganarsita

La manganarsita és un mineral de la classe dels òxids. El nom reflecteix la seva composició química: manganès i arsènic.

## Característiques

La manganarsita és un arsenit de fórmula química Mn₃(As₂O₄)(OH)₄. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la manganarsita pertany a «04.JB: Arsenits, antimonits, bismutits; amb anions addicionals, sense H₂O» juntament amb els següents minerals: fetiasita, magnussonita, armangita, nanlingita, asbecasita, stenhuggarita, trigonita, finnemanita, gebhardita, derbylita, tomichita, graeserita, hemloïta, freedita, georgiadesita i ekatita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Långban, situada a la localitat homònima del municipi de Filipstad (Comtat de Värmland, Suècia). També ha estat descrita al districte miner de Làurion, a Grècia, i a la mina Valgraveglia, a Itàlia. Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Manganarsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 desembre 2021].
# Manganell

Un manganell (similar al fonèvol i a l'almanjanec) era una màquina de guerra usada en els setges de ciutats emmurallades i castells durant l'edat mitjana. Malgrat que no eren especialment precisos, eren capaços de llançar projectils fins a 400 metres de distància. El manganell no tenia la mateixa exactitud i abast que el trabuquet (inventat posteriorment, poc abans del descobriment i ús extensiu de la pólvora).
Té la mateixa etimologia del mot almanjanec, –aquest va passar per l'àrab– i ambdós provenen via el llatí manganum de la paraula grega magganon, que vol dir «enginy de guerra».
Fou usada per primer cop durant els setges medievals. Malgrat això, el tipus exacte de màquina descrita amb el nom de manganell és encara motiu de discòrdia. El manganell és descrit com una versió medieval de la catapulta anomenada onagre de l'època romana. Aquesta era una catapulta amb un únic braç de torsió que tensava la corda on anava subjectat el projectil. La força de l'onagre prové de la tensió de les cordes torçades, similar al funcionament de la balista encara que aquesta té dos braços i l'onagre tan sols en tenia un.

## Referències

* ↑ «Manganell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ DCVB: Manganell.
* ↑ Colon, Germà. De Ramon Llull al Diccionari de Fabra: acostament lingüístic als monuments de les lletres catalanes. Barcelona: L'Abadia de Montserrat, 2003, p. 81. ISBN 978-84-8415-541-6.
* ↑ Pérez i Garcia, Víctor Lluís. Anàlisi comparativa dels feudalismes japonès i europeu: aspectes militars i fortificacions. Vision Libros, 2010, p. 82. ISBN 978-84-9983-635-5.
# Dietrich

Dietrich és una població dels Estats Units a l'estat d'Idaho. Segons el cens del 2000 tenia 150 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dietrich tenia 150 habitants, 58 habitatges, i 41 famílies. La densitat de població era de 275,8 habitants per km².
Dels 58 habitatges en un 34,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,2% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 29,3% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,7% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 20% entre 25 i 44, un 26,7% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.625 $ i la renda mediana per família de 45.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.125 $ mentre que les dones 21.667 $. La renda per capita de la població era de 12.888 $. Aproximadament el 17,4% de les famílies i el 20,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dietrich». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dietrich». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Demonax

Demonax és el nom dels següents personatges:
* Demonax de Mantinea, legislador grec
* Demonax, filòsof cínic grec
# Marina Vela Barcelona

Marina Vela Barcelona és un port ubicat a Barcelona al costat de l'Hotel Vela. És un port modern amb una marina seca robotitzada, única a Europa. Va obrir les portes a principis de 2017 tot i que encara no havien acabat les obres. És un port enfocat cap a les embarcacions petites, esportives i de lleure, de fins a un màxim de 90 metres d'eslora. També ofereix una amplia gamma de serveis. Cada any s'hi organitza una competició d'embarcacions a vela.
# Diferenciació sexual en humans

La diferenciació sexual en humans és el procés de desenvolupament de les diferències de sexe en humans. El sexe en humans es determina a partir de tres elements, els cromosomes, les gònades i els nivells hormonals.
Com en la gran majoria de mamífers, els humans tenen un sistema de determinació del sexe genètic del tipus XY. Així doncs, els cromosomes sexuals es determinen en la fecundació. Habitualment, els òvuls tenen un sol cromosoma X, mentre que els espermatozous tenen un sol cromosoma Y o X. Per tant, l'espermatozou és el que determina el sexe del zigot. Si la combinació resultant és XX, el desenvolupament fetal portarà a un cos femení, mentre que si el resultat és XY, el desenvolupament serà masculí.
Les gònades es desenvolupen sis mesos després de la fecundació com a resposta als senyals genètics. Es formen ovaris en cossos femenins i testicles en cossos masculins. Una vegada desenvolupades les gònades aquestes secreten hormones, els estrògens i andrògens. Els nivells de cada hormona són diferents segons el sexe. Les femelles produeixen més estrògens i els mascles més andrògens. A mesura que el fetus es desenvolupa, les hormones sexuals impulsen la creació de les estructures internes i externes dels aparells sexuals.
Tot i que la diferenciació sexual dels cossos és en la majoria de casos tal com s'ha descrit, existeixen nombroses variacions que presenten característiques d'ambdós sexes, les anomenades intersexualitats. Es tracta d'una fracció significativa de la població, ja que representa el 1,7 % dels naixements. Tanmateix, el percentatge de persones intersexuals passa a ser un 0,018 % si es tenen en compte només les condicions en les quals el cromosoma sexual no es correspon amb el fenotip, o quan el fenotip no es pot classificar com a mascle o femella.

## Referències

* ↑ Piferrer, Francesc «La determinació del sexe». L’Atzavara, 28, 2018, pàg. 39-60.
* 1 2 3 Lehmiller, Justin J. «Gender and Gender Identity». A: The Psychology of Human Sexuality (en anglès). Segona. Wiley Blackwell, 2018. ISBN 9781119164708.
* ↑ Jay Phelan. What Is Life?: A Guide to Biology W/Prep-U. Macmillan, 30 abril 2009, p. 237–. ISBN 978-1-4292-2318-8 [Consulta: 8 octubre 2010].
* ↑ Sax, Leonard «How common is lntersex? A response to Anne Fausto‐Sterling.». Journal of Sex Research, 39, 3, 2002, pàg. 174–178. DOI: 10.1080/00224490209552139.

## Vegeu també

* Determinació del sexe
# Divisió d'Encke

La Divisió d'Encke és un buit dins de l'Anell A del planeta Saturn.
La divisió s'estén des d'una distància de 133.580 quilòmetres del centre de Saturn i té una amplària de 325 quilòmetres. Dins d'aquest buit, circula la lluna de Saturn Pan que manté el buit.
Les imatges de la sonda Cassini ha mostrat que hi ha un anell prim, dins del buit. Encara que la lluna no es veu, sí que s'observen les ones que causa en l'anell.

## Vegeu també

* Anells de Saturn
* Anells de planetes
# Desperdicis Clínics

Desperdicis Clínics va ser un grup musical nascut a mitjans de 1982 a Martorell. Influenciats pel punk angloamericà, van irrompre en el panorama musical català de la dècada del 1980 essent la primera banda de rock a utilitzar majoritàriament el català en les seves lletres. Les seves lletres, agressives i provocatives giraven al voltant del Barça (no debades, en una cançó convidaven a boicotejar l'espònsor de la samarreta del Reial Madrid d'eixa època, la marca de rentadores Zanussi), l'opressió nacional de Catalunya o sobre l'alcohol i altres drogues.
El març de 1987, van enregistrar el seu primer LP, Collons!, editat per Justine Records. Aquell mateix any col·laboraren en el disc recopilatori Barcelona Ciudad Abierta amb el tema «Parmalat» intitulat «Blanco de leche» per problemes de censura. Durant els següents mesos van presentar el disc per tot el país i van compartir escenari amb bandes com Desechables, Eskorbuto, Zer Bizio? o La Polla Records. El grup es va dissoldre el 1987.
El 2009, Desperdicis Clínics va tornar als escenaris i va publicar un nou CD amb els temes del primer vinil i sis temes nous, entre ells «L'avi Florenci», una versió rock de l'havanera «El meu avi» inspirada en el cas Pujol.

## Discografia

* Desperdicis Clínics (maqueta, 1985)
* Collons! (1987)
* Desperdicis Clínics (2009)

## Referències

* 1 2 «botiboti.org :: desperdicis clínics». [Consulta: 20 setembre 2023].
* ↑ «Mor el cantant de Desperdicis Clínics». Enderrock.cat, 03-08-2016. [Consulta: 20 setembre 2023].
* ↑ Fragment d'un reportatge emés per TVE, a Sants.tv [Consultat: 27 d'abril de 2010]
* ↑ «Desperdicis Clínics» (en castellà). Nueva Ola 80. [Consulta: 24 abril 2012].
* ↑ Ferrer, Marc. «Toni Largo: «Desperdicis Clínics érem i som irreverents i impresentables»». Enderrock.cat, 09-05-2019. [Consulta: 20 setembre 2023].
# Mari Segon

Mari Segon (en llatí Marius Secundus) va ser un governador romà.
L'emperador Macrí li va donar el govern de Fenícia i també va participar en l'administració d'Egipte. Quan es va conèixer la victòria d'Elagàbal va esclatar un tumult en el qual va resultar mort, l'any 218.

## Referències

* ↑ Cassi Dió. Ῥωμαικὴ ἱστορία LXXVIII, 35
# Districte de Dholpur

El districte de Dholpur és una divisió administrativa del Rajasthan amb capital a Dholpur (ciutat). Té una superfície de 3084 km² i una població de 982.815 habitants (2001). El riu Chambal forma el seu límit sud amb l'estat de Madhya Pradesh.
El 1949 el principat va quedar integrat al districte de Bharatpur. Va formar un districte separat el 1982 amb quatre dels tehsils de Bharatpur (Dholpur, Rajakhera, Bari i Baseri o Basedi).
Administrativament està format per quatre subdivisions:
* Dholpur
* Badi
* Rajakhera
* Basedi
I cinc tehsils:
* Dholpur
* Badi
* Rajakhera
* Basedi
* Saipau

## Enllaços externs

* Portal del districte Arxivat 2005-08-29 a Wayback Machine.
# Marsyas de Celesíria

Marsyas de Celesíria (Μαρσύμς) fou el nom d'un riu de Celesíria esmentat per Plini que diu que separava Apamea de la tetrarquia dels nazerins. Era tributari de l'Orontes i el seu nom modern és Yarmuk.
# Manuel Camacho Fernández

Manuel Camacho Fernández (Sahagún, Castella i Lleó, 11 de maig de 1834 - ?) fou un polític castellà.

## Trajectòria

Funcionari, abans de la revolució de 1868 va treballar al govern civil de Lleó, Oviedo i La Corunya, així com a la Direcció General de Beneficència i Sanitat del Ministeri de Governació. Fins i tot el 1856 fou governador civil interí de la província de Valladolid. Un cop duta a terme la restauració borbònica, el 1875 fou nomenat administrador de la duana de l'Havana (Cuba) fins que fou destituït l'octubre de 1876. Quan tornà a la península fou el promotor amb Mariano Carreras del ferrocarril d'Igualada a Sant Sadurní d'Anoia. Això li facilità ser elegit diputat pel districte d'Igualada del Partit Conservador a les eleccions generals espanyoles de 1879. Es presentà a les eleccions de 1881 pel mateix districte, però fou derrotat pel liberal Bartomeu Godó i Pié.

## Enllaços externs

* Joan Palomas i Moncholi, El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans 1875-1885 Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine., p. 565-566
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Manuel Camacho

Manuel Camacho Meléndez (6 d'abril de 1929 - 24 de setembre de 2008) fou un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* ↑ 1958 FIFA World Cup Sweden Arxivat 13-10-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Manuel Camacho Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Districte de Pebane

El districte de Pebane és un districte de Moçambic, situat a la província de Zambézia. Té una superfície de 10.182 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 185.333 habitants. Limita al nord amb el districte de Gilé, a l'oest amb els districtes d'Ile i Maganja da Costa, al sud amb l'oceà Índic i a l'est amb el districte de Moma de la província de Nampula.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en tres postos administrativos (Mulela Mualama, Naburi i Pebane), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Mulela Mualama:
** Alto Maganha
** Malema
** Mulela
** Mucocoro
** Namanla
* Posto Administrativo de Naburi:
** Mihecue
** Naburi
** Namahipe
** Tomeia
** Txalalane
* Posto Administrativo de Pebane:
** Pebane
** Impaca
** Magiga
** Nicadine

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Detvianska Huta

Detvianska Huta és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1670.
# Marina otomana

La marina otomana (turc otomà: دوننماى همايون; turc: Osmanlı Donanması) fou fundada a principis del segle xix després que l'Imperi Otomà arribés a la mar el 1323 amb la presa de Prenet, ubicació de les primeres drassanes otomanes i nucli de la futura marina. Durant la seva llarga existència, participà en nombrosos conflictes i signà diversos tractats marítims. En el seu punt àlgid arribà fins a l'oceà Índic i el 1565 fins i tot envià una expedició a Indonèsia.
Durant gran part de la seva història, fou dirigida pel kapudan paixà (o gran almirall, literalment 'capità paixà'), càrrec que fou abolit el 1867, quan fou substituït pel ministre de la Marina (turc: Bahriye Nazırı) i diversos comandants de la flota (turc: Donanma Komutanları). Després del final de l'Imperi Otomà i la declaració de la República de Turquia el 1923, la tradició de la marina es mantingué viva com a part de la marina turca.

## Referències

* ↑ The Cambridge History of Southeast Asia, de Nicholas Tarling, pàg. 39
# Dolmen 2 del Mas Lluçanes

El Dolmen 2 del Mas Lluçanes és un dolmen de la comuna de Tarerac (de vegades esmentada en el territori de la comuna veïna d'Arboçols), una població de la Catalunya del Nord, a la comarca del Conflent.
Està situat a la zona central-occidental del terme, a prop al nord-oest del Mas Lluçanes, dalt de la carena propera al termenal entre les dues comunes esmentades. És a prop del Dolmen de la Barraca, també anomenat Dolmen 1 del Mas Lluçanes.
És un dolmen bastant desfet, però se'n reconeix la planta, gràcies a les lloses laturals conservades in situ.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics dels Pirineus Orientals

## Referències

* ↑ El Dolmen 2 del Mas Lluçanès en els ortofotomapes de l'IGN
# Dolmen 1 de la Font de l'Aram

El Dolmen 1 de la Font de l'Aram, o Dolmen 2 del Roc de l'Home Mort, és un monument megalític del terme comunal de Rià i Cirac, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És al nord-oest del Pla de Vall en So, també al nord-oest de l'antic terme de Rià, a prop del termenal amb Conat, entre la Font de l'Aram i el Roc de l'Home Mort.
És un dolmen amb peristàlit (conjunt de pedres ajagudes que marcaven el perímetre del túmul). L'entrada del dolmen apunt al nord-oest. En donà notícia Jean Abelanet el 1970. Propers a aquest dolmen hi havia els anomenats 2 de la Font de l'Aram i 3 de la Font de l'Aram (o 3 del Roc de l'Home Mort), però actualment són desapareguts: el segon, del tot, i del primer, en queden algunes restes, tot i que són molt dubtoses.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics dels Pirineus Orientals

## Referències

* ↑ Lloc on és el Dolmen de la Font de l'Aram en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «132 - Rià i Cirac». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Carreras Vigorós, Enric; Tarrús Galter, Josep. 181 anys de recerca megalítica a la Catalunya Nord (1832-2012). Girona: Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, n. 54, 2013.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Rià i Cirac». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# María de Huerva

María de Huerva és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de Saragossa. El 2023 tenia 6.430 habitants.

## Referències

* ↑ «Aragón (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 27 gener 2024].
# Martin Hačecký

Martin Hačecký (24 de juliol de 1988) és un ciclista txec, professional del 2007 al 2014.
El seu germà Vojtěch, també és un ciclista professional.

## Palmarès en ruta

* 2006
** Campió de Txèquia júnior en contrarellotge
** 1r a la Cursa de la Pau júnior
* 2012
** 1r al Gran Premi Kralovehradeckeho kraje

## Palmarès en ruta

* 2008
** Campió de Txèquia en Scratch

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Don (França)

Don és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.319 habitants. Limita al nord amb Wavrin, a l'oest amb Sainghin-en-Weppes, a l'est amb Allennes-les-Marais i al sud amb Annœullin.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 977 | 1.007 | 1.072 | 1.182 | 1.201 | 1.141 | 1.319 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2007 | Régis Petit | |
| 2007- | Eric Parsy | |

## Referències

Viccionari