OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nobuko Imai

Nobuko Imai (japonès: 今井信子) (Tòquio, 18 de març de 1943) és una violista clàssica japonesa amb una extensa carrera com a solista i música de cambra. Des de 1988 que interpreta amb un instrument Andrea Guarneri del 1690.
Imai va començar la seva formació musical als sis anys. Va començar a estudiar a l'"Escola de Música Toho Gakuen" de Tòquio i es va canviar a viola allí. Després va anar als Estats Units on va estudiar a la Juilliard School i la Universitat Yale. Va guanyar les Audicions Internacionals de "Young Concert Artists" en 1967 i va obtenir el premi més alt en el Concurs Internacional de Música de Ginebra i el Concurs Internacional de Música ARD de Múnic.
Ha treballat en projectes de música de cambra amb artistes com Martha Argerich, Kyung-Wha Chung, Heinz Holliger, Mischa Maisky, Midori, Murray Perahia, Gidon Kremer, Yo-Yo Ma, Itzhak Perlman, András Schiff, Isaac Stern i Pinchas Zukerman, va aparèixer amb l' Orquestra Filharmònica de Berlín, la Royal Concertgebouw Orchestra, la Vienna Symphony Orchestra, la Royal Philharmonic Orchestra d'Estocolm, London Symphony Orchestra, la Orquestra Simfònica de la BBC, orquestra simfònica de Boston, i la orquestra simfònica de Xicago. És ex membre del "Vermeer Quartet" i és el fundadora i membre del "Quartet Michaelangelo", on actua juntament amb Mihaela Martin, Daniel Austrich i Frans Helmerson. Per a joves músics del Japó i els Països Baixos, va fundar l'"East West Baroque Academy".
La seva discografia inclou més de 30 publicacions en etiquetes com BIS, Chandos, DG, EMI, Hyperion i Philips. Ha rebut nombrosos premis com el "Avon Arts Award" (1993), el Premi "Suntory Music" del Japó (1995) i el Premi Mainichi de les Arts (1996). Toru Takemitsu va compondre per a ella un "Viola Concerto A String" al voltant de Tardor de 1989.
Entre 1983 i 2003, Imai va ser professora de l'"Hochschule für Musik Detmold". Actualment és professora al Conservatori d'Amsterdam, al Conservatori Supérieur i Académie de Musique Tibor Varga a Sion, Suïssa, al Conservatori Supérieur de Musique de Genève de Ginebra i a l' Escola Reina Sofía de música a Madrid.
Ha escrit: Akogare: Viola Totomoni (憧 れ ヴ ィ オ ラ と と も に), Shunjusha (2007, 2013)
# Anna Santamaria i Tusell

Anna Santamaria i Tusell (Terrassa, 28 de febrer de 1920 - ?, 20 de juny de 2013) fou una promotora cultural i professora de català.

## Biografia

Va néixer a la casa pairal de Can Tusell, estudià al col·legi de Monges de Sant Pere i al Liceu Dalmau. Va passar la prova de català del Tribunal Permanent de Català i durant dos anys fou alumna de Pompeu Fabra i Poch, l'última alumna directa del mestre que li va sobreviure. Després de la guerra civil espanyola es va quedar sense feina i treballà encarregant-se de la correspondència comercial d'una empresa. Alhora, començà a donar classes clandestines de català a casa seva.
Es vinculà a Òmnium Cultural i a la seva campanya Català a l'escola a partir del 1970, coordinant i formant mestres de català. Durant la transició va fer classes de català per a mestres al CIC, cursos a la biblioteca Salvador Cardús organitzats per la Diputació de Barcelona. El 2009 fou nomenada terrassenc de l'Any. El Govern de Catalunya li concedí la Creu de Sant Jordi el 2013.

## Referències

* ↑ Anna Santamaria i Tusell Arxivat 2015-04-09 a Wayback Machine. a Terrassenc de l'Any 2009
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 25 personalitats i 15 entitats». Web oficial de la Generalitat de Catalunya, 30-04-2013. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 2 abril 2014].

## Enllaços externs

* Anna Santamaria, publicat per l'ajuntament de Terrassa
# Nikolo-Lvóvskoie

Nikolo-Lvóvskoie (en rus: Николо-Львовское) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 148 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
* ↑ Официальный сайт УГО
# Ablanque

Ablanque és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Trincomalee

Trincomalee (Tamil: திருகோணமலை tirukōṇamalai, singalès: තිරිකුණාමළය tirikūṇamaḷaya, apareix en mapes antics també com Trinkomali i Trincomale) és una ciutat a la costa nord-oriental de Sri Lanka de 126.902 habitants (estimació de 2011). La ciutat està construïda en una península, que divideix l'interior del port del exterior. És un dels centres més importants de la cultura de la llengua tàmil del país. En el passat la ciutat va ser anomenada Gokanna, i era un port que ha tingut un paper clau en la història del comerç marítim de Sri Lanka.
El port de la badia de Trincomalee és notable per la seva amplària i seguretat. A diferència d'altres ports de l'oceà Índic, és accessible als vaixells de qualsevol mida. Les platges s'utilitzen per al surf, la pesca i l'observació de balenes. La ciutat també compta amb la major fortalesa holandesa a Sri Lanka (vegeu Fort de Trincomalee). És la seu de la major base naval al país i d'una base aèria de la Força Aèria de Sri Lanka.

## Enllaços externs

* santuaris budistes al districte de Trincomalee
* Temples de Trincomalee Arxivat 2009-02-20 a Wayback Machine.
# Fàbrica Fàbregas i de Caralt

La Fàbrica Fàbregas i de Caralt era un edifici industrial de Mataró (Maresme), actualment desaparegut.

## Descripció

Edifici de planta baixa i dos pisos situat a l'illa de cases entre els carrer de Miquel Biada i de Pizarro. Presentava una estructura de pilars d'obra i sostres de perfils laminats i revoltons. La coberta, a dues aigües i amb el carener paral·lel a la façana principal, està sustentada per unes encavallades de fusta que actual no es poden veure degut a l'existència d'un fals sostre. La façana és d'obra estucada i estava ornamentada mitjançant la utilització del totxo vist per emmarcar les cantonades, les llindes de les finestres i portes i senzilles cornises a nivell de cada pis. El conjunt es completava amb la xemeneia i dos cossos de planta baixa amb la façana al carrer de Miquel Biada, que corresponen a l'antiga porteria.
La xemeneia era una obra de fàbrica de planta circular que disminuïa de secció amb l'alçada. A la part superior, configurant la boca de sortida de fums, presentava un petit relleu. S'entregava al terra mitjançant una base d'obra vista treballada. Estava lleugerament desplomada, per la qual cosa fou lligada amb uns cèrcols metàl·lics a tot el seu voltant.

## Història

Tot el conjunt s'ha desmuntat entre el 2009 i el 2011 per fer lloc a un nou centre comercial. El procés s'ha basat en esquarterar en grans porcions el recinte i traslladar-lo al solar municipal al veïnat de Valldeix, al nord del municipi. El 2011 s'han eliminat les estructures subterrànies descobertes en les excavacions arqueològiques prèvies al trasllat, i també s'ha desmuntat i traslladat la xemeneia de la fàbrica, que resta pendent d'instal·lar en un parc de la ciutat.

## Referències

* 1 2 3 «Fàbrica Fàbregas i de Caralt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Xemeneia Fàbregas i de Caralt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Adam Nemec

Adam Nemec (Banská Bystrica, 2 de setembre de 1985) és un futbolista eslovac que juga en la demarcació de davanter pel Willem II de l'Eredivisie.

## Internacional

Va debutar amb la selecció de futbol d'Eslovàquia el 10 de desembre de 2006 en un partit amistós contra els Unió dels Emirats Àrabs. Després de cinc anys sense tornar a jugar amb la selecció va tornar per disputar una altra trobada, amistós, contra Luxemburg. Posteriorment, en 2013, va disputar la fase de classificació per a la Copa Mundial de Futbol de 2014 i classificació per l'Eurocopa 2016.

### Gols internacionals

| # | Data | Estadi | Oponent | Gol | Resultat | Competició |
| 1 | 4 de setembre de 2014 | Štadión pod Dubňom, Žilina, Eslovàquia | Malta | 1–0 | 1–0 | Amistós |
| 2 | 15 de novembre de 2014 | Estadi Filip II de Macedònia, Skopje, Macedònia | Macedònia | 0-2 | 0–2 | Classificació per l'Eurocopa 2016 |
| 3 | 27 de març de 2015 | Štadión pod Dubňom, Žilina, Eslovàquia | Luxemburg | 1–0 | 3-0 | Classificació per l'Eurocopa 2016 |
| 4 | 12 d'octubre de 2015 | Estadi Josy Barthel, Luxemburg, Luxemburg | Luxemburg | 0-2 | 2-4 | Classificació per l'Eurocopa 2016 |

## Clubs

| Club | País | Any | Partits | Gols |
| MFK Dubnica | Eslovàquia | 2002 - 2004 | 19 | 8 |
| MSK Žilina | Eslovàquia | 2004 - 2007 | 74 | 25 |
| FC Erzgebirge Aue | Alemanya | 2007 - 2008 | 29 | 10 |
| KRC Genk | Bèlgica | 2008 - 2009 | 25 | 7 |
| 1. FC Kaiserslautern | Alemanya | 2009 - 2011 | 68 | 11 |
| FC Ingolstadt 04 | Alemanya | 2012 | 15 | 2 |
| 1. FC Union Berlin | Alemanya | 2012 - 2015 | 64 | 14 |
| New York City FC | Estats Units | 2015 | 9 | 0 |
| Willem II | Níger | 2015 - | 13 | 0 |

## Palmarès
### Campionats nacionals

| Títol | Club | País | Any |
| Superliga d'Eslovàquia | MSK Žilina | Eslovàquia | 2007 |
| Supercopa d'Eslovàquia | MSK Žilina | Eslovàquia | 2007 |
| Copa de Bèlgica | KRC Genk | Bèlgica | 2009 |
| 2. Bundesliga | 1. FC Kaiserslautern | Alemanya | 2010 |

## Referències

* ↑ «Unió dels Emirats Àrabs 1-2 Adam Nemec». Footballdatabase, 10-12-2006. [Consulta: 3 gener 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a footballdatabase
* Fitxa del jugador a national football teams (anglès)
# Torre Espioca

La Torre Espioca és una torre defensiva musulmana situada al municipi de Picassent (província de València). És bé d'interès cultural amb número 46.16.194-003 i anotació ministerial RI-51-0007339 de 19 de gener de 1993.

## Història

Es tracta d'una torre defensiva almohade edificada en el segle xi. Es trobava en el llogaret d'Espioca i lluntana a l'aldea de Ninyerola; ambdues es van despoblar després de l'expulsió dels moriscs en 1609. Espioca va ser reconquerida per Jaume I d'Aragó, qui la va lliurar a Roderic Sabata.

## Descripció

És una torre de planta rectangular i quatre altures. Al seu costat s'hi observen restes d'edificacions annexes. La seva base és de 4,95 per 5,9 metres. Té 16,77 metres d'altura, si bé inicialment eren 18,47. La tàpia al nivell de l'accés és d'1,32 metres de gruix, però va disminuint formant cartel·les a mesura que s'ascendeix. Hi ha quatre cartel·les que corresponen amb els quatre nivells de la torre. Es va construir amb pedra i argamassa.
La tàpia a nivell de l'accés és d'1,32 metres de gruix, però va disminuint formant lleixes a mesura que s'ascendeix. Hi ha quatre repeus que corresponen amb els quatre nivells de la torre. Hi ha sageteres en tots els llenços de façana.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/detalles_bics.asp?IdInmueble=157
* ↑ http://www.mapaculturaldevalencia.es/fichaarea.html?cnt_id=4025%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.picassent.es/pages/cont/index.php?id=37&id_menu=98 Arxivat 2014-10-17 a Wayback Machine.
* ↑ http://riunet.upv.és/bitstream/handle/10251/3542/tesisUPV2893.pdf.txt%5BEnllaç+no+actiu%5D
* 1 2 http://riunet.upv.es/bitstream/handle/10251/3542/tesisUPV2893.pdf.txt.
* ↑ http://castillosespanyoles.blogspot.com.es/2011/05/torre-espioca-picassent-valencia.html
* Aquest article pren com a referència el text del Bé d'Interés Cultural incoat per la Conselleria de Cultura de la Generalitat Valenciana.
# Gelasi I de Cesarea

Gelasi I de Cesarea (c. 335 - 395) (Gelasius) fou bisbe de Cesarea de Palestina. Fou autor d'un llibre anomenat, Κατὰ Ἀνομοίων, (Contra els anomeans). Foci I de Constantinoble esmenta que un nebot de Ciril de Jerusalem, també portava el mateix nom i fou igualment bisbe de Cesarea, però distingeix entre ambdós, però alguns autors pensen que eren el mateix.
# Gelasi de Cízic

Gelasi de Cízic és el nom atribuït erròniament a un religiós romà d'Orient anònim. Fou prevere de Cízic. Quan era encara a la casa paterna va trobar un llibre sobre el primer concili de Nicea el text del qual li va servir per comparar arguments amb els eutiquians durant el regnat de Basilisc (475-477) i després va buscar més informació, que va compilar en una obra que Foci esmenta amb el nom Πρακτικὸν τῆς Πρώτης Συνόδου ἐν τρισί τόμοις; (Actes del primer concili en tres parts) però com el mateix Foci diu el seu nom correcte hauria de ser Història de les Actes.
Baroni atribueix també a Gelasi un tractat contra els eutiquians i nestorians anomenat De Duabus Naturis, considerat generalment com una obra originalment en llatí i obre del papa Gelasi I. Un llibre titulat Història del concili de Nicea, que va fer servir Foci, apareix com anònim excepte un dels exemplars que apareix com obre de Gelasi bisbe de Cesarea; el mateix Foci diu que Gelasi de Cízic no fou bisbe de Cesarea, i que bisbes d'aquesta ciutat amb nom Gelasi n'hi va haver dos o potser tres.
La seva història es compon de tres llibres, que cobreixen respectivament el regnat de Constantí I el Gran. el Concili de Nicea i els fets posteriors al 335.

## Referències

* ↑ Günther Christian Hansen, Anonyme Kirchengeschichte (Gelasius Cyzicenus, CPG 6034), De Gruyter, Berlín-Nova York, 2002.
* ↑ Nicholson, 2018, «Gelasius of Cyzicus» (B. Croke).

## Bibliografia

* Nicholson, O. The Oxford Dictionary of Late Antiquity (en anglès). Volum 1. Oxford University Press, 2018. ISBN 978-0-19-881624-9.
# Gelasi II

* Per a altres significats, vegeu «Gelasi II de Cesarea».
Gelasi II —de nom Giovanni Coniulo— (Gaeta, ? -Cluny, 28 de gener de 1119) va ser papa de Roma del 1118 al 1119. Procedent d'una família noble, va iniciar la seva carrera a l'Església com a monjo a l'Abadia de Montecassino, on va romandre fins que Urbà II el va nomenar diaca de Santa Maria a Cosmedir, posició des de la qual va exercir com a canceller fins a la seva elecció el 24 de gener de 1118.
La seva elecció va provocar que Cencio Frangipani, representant de l'emperador Enric V, intentant tornar a la pràctica anterior d'influir en l'elecció dels pontificis, raptés Gelasi i el mantingués empresonat fins que un aixecament popular li va permetre ser alliberat.
Això va fer que Enric V es dirigís a Roma, cosa que va provocar la fugida del Papa, que va trobar refugi en la seva ciutat natal, mentre que l'emperador, negant-se a reconèixer-lo, va fer nomenar papa el portuguès Maurici, arquebisbe de Braga, que va prendre el nom de Gregori VIII.
En el seu refugi de Gaeta, el papa Gelasi va ser consagrat pontifici el 10 de març del 1118, prenent com a primera ordre l'excomunió d'Enric V i de l'antipapa Gregori VIII.
El juliol, amb ajuda normanda i aprofitant que l'emperador havia tornat a Alemanya, Gelasi va intentar tornar a Roma, on es va trobar de nou amb Fragipani, que el va exiliar a França, on va presidir un sínode a Viena. La seva pretensió de reunir un concili va ser avortada per la seva mort a Cluny el gener de 1119, on fou enterrat a l'abadia.
# Tunisair

Tunisair (àrab: الخطوط الجوية التونسية, al-Ḫuṭūṭ al-Jawiyya at-Tūnisiyya) és la companyia nacional tunisiana d'aviació civil. Es va formar el 1948 per un acord amb Air France i després del 1957 el govern tunisià va esdevenir majoritari. És membre de l'Organització de Transportistes Aeris Àrabs.
La companyia té 49 destinacions regulars i 80 amb vols xàrter. El seu centre d'operacions és l'Aeroport Internacional de Tunis.

## Flota

Flota de Tunisair :
| Avió | En servei | Comandes | Passatgers | Passatgers | Passatgers | Notes |
| Avió | En servei | Comandes | C | Y | Total | Notes |
| Airbus A319-100 | 4 | | 16 | 90 | 106 | |
| Airbus A319-100 | 4 | | — | 144 | 144 | |
| Airbus A320-200 | 16 | — | — | 162 | 162 | |
| Airbus A320neo | 1 | 4 | Pendent de confirmació | Pendent de confirmació | Pendent de confirmació | Lliuraments el 2021-2022 |
| Airbus A330-200 | 2 | 2 | 24 | 242 | 266 | |
| Boeing 737-600 | 7 | — | — | 126 | 126 | |
| Total | 30 | 6 | | | | |

## Referències

* ↑ «Tunisair CEO fired after dispute with union» (en anglès). Reuters, 22 febrer 2021. Arxivat de l'original el 23 febrer 2021.
* ↑ «Tunisair acquiert son premier Airbus A320Neo» (en francès). Webdo, 24 desembre 2021.
* 1 2 «Airbus Orders and Deliveries» (en anglès). Arxivat de l'original el 26 desembre 2017.
* ↑ «Tunisair s'offre cinq avions type A320neo» (en francès). Il Boursa, 5 setembre 2019.
# Acacio Valbuena Rodríguez

Acacio Valbuena Rodríguez (Horcadas, Riaño, província de Lleó, 8 de maig de 1922 - Madrid, 4 de maig de 2011) va ser un religiós catòlic espanyol, prefecte apostòlic del Sàhara Occidental.
Va ser ordenat sacerdot dels Missioners Oblats de Maria Immaculada el 17 de març de 1945, i el 10 de juliol de 1994, Joan Pau II el va instal·lar a la Prefectura Apostòlica de Sàhara Occidental. Va tenir una audiència amb el papa Benet XVI a Roma el 8 de juny de 2007. El P. Valbuena també va participar en l'Assemblea de la Conferència Episcopal Regional del Nord d'Àfrica. Tenia la residència a Al-Aaiun. El 25 de febrer de 2009 el papa Benet XVI acceptà la seva dimissió com a prefecte apostòlic del Sàhara Occidental per raons d'edat.

## Referències

* ↑ Father Acacio Valbuena Rodríguez, O.M.I. † Catholic-hierarchy.org
* ↑ African Mission Website (francès)
* ↑ Assemblée de la Conférence des Evêques de la Région Nord de l'Afrique(CERNA) Website Arxivat November 13, 2007, a Wayback Machine.
* ↑ «AFRICA/WESTERN SAHARA – Apostolic Prefect of Western Sahara resigns». Agenzia Fides, 26-02-2009 [Consulta: 3 juliol 2013].
# Gan Ying

Gan Ying (en xinès, 甘英) fou un ambaixador militar xinès enviat a Roma pel general Ban Chao l'any 97. Formava part d'una expedició del general Ban Chao formada per 70.000 homes, que aconseguí arribar a les fronteres occidentals de l'Imperi Part.
Malgrat que Gan Ying molt probablement no arribà mai a Roma, és –almenys en els registres documentals històrics– el xinès que arribà més a l'oest durant l'antiguitat.
Segons Hou Hanshu, les cròniques de la dinastia Han oriental (25-220 dC):
    «Durant el novè any (97 dC), Ban Chao envià el seu ajudant Gan Ying a la costa del Mar de l'Oest. Cap generació anterior no havia arribat a aquells indrets i el Shan Hai Jing no en parla. Ell feu una descripció dels costums i de la topografia de tots aquells països.»
En un altre passatge del Hou Hanshu s'hi afirma:
    «Durant el novè any de Yongyuan (97 dC), Ban Chao envià el seu ajudant Gan Ying a Da Qin (l'imperi romà), passant per Tiaozhi, i arribà a la riba del Gran Mar (Golf Pèrsic), a la frontera occidental d'Anxi (l'imperi part).»
Gan Ying elaborà una descripció de Roma, que podria haver-se redactat a partir d'altres textos. La situà a l'oest del mar:
    «El seu territori abasta diversos milers de li (aprox. mig quilòmetre) i té més de 400 ciutats amurallades. En són súbdits desenes de petits estats. Les muralles exteriors de les ciutats són fetes de pedra. Han establert posts de vigilància ... Hi ha pins i xiprers.»
També descrigué la monarquia adoptiva de Nerva, l'aparença física dels romans i els seus productes:
    «Quant al rei, no és una figura permanent sinó que és escollit l'home més respectable ... Les gents d'aquest país són altes i de faccions regulars. S'assemblen als xinesos, i és per això que el país s'anomena Da Qin (el Gran Qin) ... El sòl produeix or, plata i joies rares en abundància, incloent-hi la joia que brilla de nit ... Broden els mocadors amb fils d'or per confeccionar tapissos i damassos de molts colors, i fan robes guarnides d'or, i una roba rentada amb foc (asbests).»
Finalment, Gan Ying identificà correctament Roma com a destinació principal de la Ruta de la seda:
    «És des d'aquest país que arriben tots els productes estrangers meravellosos i rars.»

## Notes i referències

* 1 2 3 4 Traducció de la cita del Hou Hanshu a Leslie i Gardiner.
* ↑ Hou Hanshu, 88

## Bibliografia

* LESLIE i GARDINER: The Roman Empire in Chinese Sources. Bardi, Roma, 1996.
* WOOD, Frances: The Silk Road. University of California Press.
# Ganafa

Ganaveh (àrab Jannaba, antic Ganafa) és una ciutat de l'Iran, al Fars, antiga fortalesa de la regió, a la costa del golf Pèrsic (29° 35′ N, 50° 31′ E﻿ / ﻿29.583°N,50.517°E﻿ / 29.583; 50.517). A la vila al costat de la fortalesa es pescaven perles. Fou la vila natal del daï càrmata Abu-Saïd al-Jannabí. Era pròspera al segle x.
Modernament un oleoducte que enllaça el camp petrolier de Gac Saran (uns 70 km al nord-est) amb la terminal de l'illa de Kharg, passà prop d'aquest lloc. La seva població era de 2.250 habitants el 1951.
# Gana Energía

Gana Energía és el nom comercial de Gaolania Servicios SL. És una empresa tecnològica dedicada a la comercialització d'energia elèctrica 100% renovable. Dins el marc empresarial energètic també actua en la representació de productors d'energia renovable. Des 2018, també es dedica a la distribució de punts de recàrrega per a vehicles elèctrics. Amb seu social a la ciutat de València ofereix els seus serveis a tota la península des de 2015.

## Història

Gana Energía va ser fundada a València el 5 de setembre de 2015 amb la premissa de trencar l'esquema actual del sector elèctric a Espanya. Els fundadors van ser ser Ricardo Margalejo i Antonio Picazo, socis d'una antiga empresa que es dedicava a la telefonia mòbil.
Un any i mig després de la fundació de la companyia ja comptaven amb 5.300 clients. Actualment (tres anys després de la seva fundació) compten amb 14.000 clients. En el primer quadrimestre de l'any 2019, la seva facturació ha crescut un 270% respecte al mateix període de l'any anterior.
Al novembre de 2018 van tancar un acord de col·laboració amb l'empresa líder en disseny de punts de recàrrega per a vehicle elèctric, WallboxOk. Una fita molt important per a l'empresa va ser el gener de 2019 després d'haver estat escollida com a projecte recolzat per l'acceleradora d'empreses de Juan Roig, Lanzadera.
Al febrer de 2019, Gana Energía va aconseguir ser la primera comercialitzadora d'energia a Espanya en tancar un acord de col·laboració amb ATA (Associació de Treballadors Autònoms).

## Referències

* <<Gana Energía; la eléctrica de referencia en la Comunidad Valenciana>> (castellà)
* << Gana Energía y ATA firman un acuerdo con una tarifa especial para autónomos>> (castellà)
* << La Lanzadera de Juan Roig acoge 33 nuevos proyectos innovadores y suma ya 280 startups apoyadas>>(castellà)
* <<Gana Energía y Wallboxok firman un acuerdo para la distribución de puntos de recarga para vehículos eléctricos >> (castellà)
* <<Gana Energía incrementa su facturación un 270 % hasta los 2,2 millones>> (castellà)
# Agathodes

Agathodes és un gènere d'arnes de la família Crambidae. El gènere va ser descrit per primera vegada per Achille Guenée el 1854.

## Taxonomia

* Agathodes bibundalis Strand, 1913
* Agathodes caliginosalis Snellen, 1895
* Agathodes designalis Guenée, 1854
* Agathodes dufayi Rougeot, 1977
* Agathodes incoloralis (Hampson, 1918)
* Agathodes isabella Viette, 1989
* Agathodes minimalis Hampson, 1912
* Agathodes modicalis Guenée, 1854
* Agathodes musivalis Guenée, 1854
* Agathodes ostentalis (Geyer in Hübner, 1837)
* Agathodes paliscia Turner, 1908
* Agathodes rebeli Tams, 1935
* Agathodes thomensis Castel-Branco, 1973
* Agathodes transiens Munroe, 1960

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 16 febrer 2011].

## Enllaços externs

* De Prins, J; De Prins, W. «Agathodes Guenée, 1854» (en anglès). Afromoths, 2017. Arxivat de l'original el 2018-03-09. [Consulta: 16 febrer 2019].