OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jorge Ignacio Lafita Castillo

Jorge Ignacio Lafita Castillo (Saragossa, Aragó, 23 d'abril de 1988), més conegut com a Nacho Lafita, és un futbolista espanyol que juga com mitjapunta o extrem a l'Utebo Futbol Club de la Tercera Divisió d'Espanya. És germà de l'exfutbolista Ángel Lafita.

## Trajectòria

Fill de Juan Ángel Lafita Garrido, i nebot de Javier Villarroya i germà d'Ángel Lafita, tots ells prestigiosos jugadors saragossistes, es forma en les categories inferiors del mateix Reial Saragossa, a més de passar un any a la Unión Deportiva Amistad en el seu últim any de juvenil. Ja en categoria sènior és la SD Osca que es trobava a Segona B qui el feu debutar el 2007.
Després d'aquest any tornaria al Reial Saragossa, aquesta vegada per jugar dues temporades en el filial. Posteriorment passaria per diferents clubs de la Tercera Divisió d'Espanya, com la Societat Esportiva Ejea, el Club Deportivo Cuarte Industrial o la Sociedad Deportiva Leioa, per finalment fitxar per l'Arenas Club el 2013. Des del club basc passa a l'estiu de 2014 novament pel Reial Saragossa B en la seva tornada a la categoria de bronze, roman només una temporada al filial saragossista, i després del descens d'aquest és fitxat pel Club Deportivo Ebro recentment ascendit a la categoria. El 2016 rescindeix el contracte amb el CD Ebro, després de jugar-hi, en la darrera temporada, 10 partits de lliga, amb tres gols marcats.

## Referències

* ↑ «Fitxa de Nacho Lafita». resultados-futbol.com. [Consulta: 26 gener 2021].
* ↑ «El CD Ebro y Nacho Lafita acuerdan una rescisión de contrato». BeSoccer, 12-01-2016 [Consulta: 26 gener 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jorge Ignacio Lafita Castillo a BDFutbol
* Fitxa de Jorge Ignacio Lafita Castillo a Transfermarkt
# San Pietro in Casale

San Pietro in Casale (en dialecte bolonyès: San Pîr in Casèl) és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Bolonya (antiga província de Bologna), a la regió italiana d'Emilia-Romagna.
Està situat 24 km al nord de Bologna i 24 km al sud-oest de Ferrara. San Pietro es troba a línia de ferrocarril principal que uneix Bologna amb Pàdua i Venècia.
L'1 de gener de 2018 tenia 12.418 habitants.
El nom de San Pietro in Casale va aparèixer per primera vegada l'any 1223.

## Ciutats agermanades

* Benešov, República Txeca

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 11 febrer 2019].
# Johann-Friedrich Wessels

Johann-Friedrich Wessels (28 de maig de 1904 – 9 de febrer de 1988) va ser un cap enginyer alemany a un U-boat durant la Segona Guerra Mundial condecorat amb la Creu de Cavaller de la Creu de Ferro.
Wessels va ser cap enginyer a bord del submarí U-47 durant 4 patrulles de guerra, incloent la infiltració de Günther Prien a Scapa Flow i l'enfonsament del HMS Royal Oak. A continuació va ser traslladat al U-47 capitanejat per Werner Hartmann, amb qui va anar a una patrulla que s'estengué durant 199 dies. El seu darrer destí va ser a bord del U-870 de Ernst Hechler.

## Condecoracions

    Creu dels 12 anys de Servei – 2 d'octubre de 1936
    Creu de Ferro 1939 de 2a Classe - 25 de setembre de 1939
    Creu de Ferro 1939 de 1a Classe - 17 d'octubre de 1939
    Creu de Cavaller de la Creu de Ferro – 9 de març de 1944 com a Kapitänleutnant (Ing.) i cap enginyer del U-198
    Insígnia de Guerra dels Submarins – 19 de desembre de 1939
    Passador de Combat de Submarins de bronze – 4 d'octubre de 1944

## Referències

* 1 2 3 4 Busch and Röll 2003, p. 427.
* ↑ Scherzer 2007, p. 781.
* ↑ Busch and Röll 2003, p. 428.

## Bibliografia

* Busch, Rainer; Röll, Hans-Joachim. Der U-Boot-Krieg 1939–1945 — Die Ritterkreuzträger der U-Boot-Waffe von September 1939 bis Mai 1945 (en alemany). Hamburg, Berlin, Bonn Germany: Verlag E.S. Mittler & Sohn, 2003. ISBN 978-3-8132-0515-2.
* Fellgiebel, Walther-Peer. Die Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939–1945 – Die Inhaber der höchsten Auszeichnung des Zweiten Weltkrieges aller Wehrmachtsteile (en alemany). Friedberg, Germany: Podzun-Pallas, 2000. ISBN 978-3-7909-0284-6.
* Kurowski, Franz. Knight's Cross Holders of the U-Boat Service. Atglen, PA: Schiffer Publishing, 1995. ISBN 978-0-88740-748-2.
* Range, Clemens. Die Ritterkreuzträger der Kriegsmarine. Stuttgart, Germany: Motorbuch Verlag, 1974. ISBN 978-3-87943-355-1.
* Scherzer, Veit. Die Ritterkreuzträger 1939–1945 Die Inhaber des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939 von Heer, Luftwaffe, Kriegsmarine, Waffen-SS, Volkssturm sowie mit Deutschland verbündeter Streitkräfte nach den Unterlagen des Bundesarchives (en alemany). Jena, Germany: Scherzers Miltaer-Verlag, 2007. ISBN 978-3-938845-17-2.

## Enllaços externs

* «Johann-Friedrich Wessels». uboat.net. [Consulta: 24 desembre 2012].
* «Johann-Friedrich Wessels» (en alemany). Lexikon der Wehrmacht. Arxivat de l'original el 18 de febrer 2012. [Consulta: 24 desembre 2012].
* «Johann-Friedrich Wessels» (en alemany). Deutsche Marinesoldaten. [Consulta: 24 desembre 2012].
# Paràsit cuaample

El paràsit cuaample (Stercorarius pomarinus) és una espècie d'ocell de la família dels estercoràrids (Stercorariidae) que en estiu habita la tundra i terrenys costaners de l'Oceà Glacial Àrtic, a l'oest de Groenlàndia, nord de Rússia, cap a l'est fins a la península de Txukotka i Nova Terra, Alaska, nord del Canadà continental i illes àrtiques. En hivern es torna pelàgic i habita tots els oceans a zones tropicals i temperades. Als Països Catalans es presenta en petit nombre com a migrant.

## Referències

* ↑ Paràsit cuaample a CERCATERM Rev. 28/03/2012
# Laugerie-Basse

Laugerie-Basse és un jaciment arqueològic d'època paleolítica situat al municipi d'Les Eyzies-de-Tayac-Sireuil al departament de la Dordonya, al sud-oest de França.
Va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la Unesco l'any 1979, formant part del lloc «Llocs prehistòrics i grutes decorades de la vall del Vézère» amb el codi 85-006.

## Descripció

Es tracta d'un abric rocós, més que una cova, sobre la ribera dreta del riu Vézère. Té al voltant de quinze metres de profunditat i al voltant de cinquanta de llarg. El lloc no s'ha excavat íntegrament. Consta en realitat de dos abrics: l'abric clàssic i l'abric del Marseilles (abri des Marseilles).
Les excavacions dutes a terme durant els anys 1860 per Édouard Lartet no van registrar amb precisió l'estratigrafia del lloc. L'estratigrafia no es va establir fins a aproximadament la Primera Guerra Mundial: es distingeixen quatre fases magdalenianes, d'III a VI, durant el Würm IV. Entre els aproximadament 600 objectes trobats a Laugerie-Basse, destaquen diverses obres magdalenienques conegudes, entre altres una estatueta de dona de cap trencat anomenat «Venus impúdica» (Vénus impudique) descoberta pel marquès de Vibraye cap a 1864 així com una placa anomenada «Dona i ren» (Femme au renne).

## Bibliografia

* H. Delporte, L'image de la femme dans l'art préhistorique, Picard, París, 1993

## Enllaços externs

* Abri du Laugerie Basse
* Presentació de l'Abri de Laugerie Basse
# Matteo Jorgenson

Matteo Jorgenson (Walnut Creek, 1 de juliol de 1999) és un ciclista estatunidenc, professional des del 2018, quan fitxà pel Jelly Belly-Maxxis. El 2020 fitxà per l'equip Movistar Team, de categoria UCI WorldTeam. Actualment corre amb el Team Visma-Lease a Bike
En el seu palmarès destaca el Tour d'Oman de 2023.

## Palmarès

* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Irlanda júnior
* 2016
** 1r a La Crosse Omnium
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Irlanda júnior
** Vencedor d'una etapa a la Green Mountain Stage Race júnior
* 2017
** Vencedor d'una etapa a la San Dimas Stage Race júnior
* 2023
** 1r al Tour d'Oman i vencedor d'una etapa
** Vencedor del premi de la combativitat a l'etapa 9 del Tour de França
* 2024
** 1r a la París-Niça
** 1r a l'A través de Flandes

### Resultats al Tour de França

* 2022. 21è de la classificació general
* 2023. No surt (16a etapa)
* 2024. 8è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2021. 98è de la classificació general

## Referències

* ↑ Antoine Pouillard. «Matteo Jorgenson : « La Movistar, une nouvelle aventure »», 05-10-2019.
* ↑ Fred Dreier. «Matteo Jorgenson’s unorthodox pathway to the WorldTour» (en anglès), 31-10-2019.
* ↑ Pat Malach. «Meet Matteo Jorgenson, Movistar's 20-year-old American» (en anglès), 15-02-2020.
* ↑ «Dos nuevos fichajes de Movistar: llegan los jóvenes Hollmann y Jorgenson» (en castellà), 04-10-2019. [Consulta: 16 febrer 2023].
* ↑ «Ciclismo | Matteo Jorgenson, campeón del Tour de Omán» (en castellà), 15-02-2023. [Consulta: 16 febrer 2023].
# Partit Innovador Constitucional

El Partit Innovador Constitucional (立憲革新党, Rikken-Kakushin-tō) fou un partit polític del Japó. El partit representava un punt mitjà i ambigu entre les formacions polítiques de la Coalició Democràtica (民党, mintō) i la Coalició Oficialista (吏党, ritō).
El PIC fou fundat el maig de 1894 com a resultat de la unió del Club Aliança (CA) i el Club dels Camarades (CC), els quals havien tret per separat 42 representants a les eleccions de març de 1894, restant només 40 representant al moment de la fusió dels dos partits. Cinc membres del partit s'escindiren poc després per a crear el Partit Progressista de Chūgoku (PPC).
A les eleccions de setembre de 1894, el PIC va aconseguir 39 representants. El febrer de 1896, el partit es fussionà amb el Partit Reformista Constitucional (PRC), el PPC, el Grup Imperial d'Innovació Financera (GIIF) i alguns polítics independents per a formar el Partit Progressista (PP).

## Referències

* 1 2 3 Haruhiro Fukui (1985) Political parties of Asia and the Pacific, Greenwood Press, p475
* ↑ Fukui, p458
# Vacuna (mitologia)

* No s'ha de confondre amb Vacuna.
Vacuna va ser una deessa romana d'origen sabí, segons diu la mitologia. Tenia uns boscos sagrats a Reate (avui Rieti), la ciutat més important del poble dels sabins, prop del llac de Cutília, i un temple a Roma.
No se sap exactament quina era la seva funció. Pomponi Porfirió, quan comenta un passatge d'Horaci que la menciona, diu que era «incerta specie» (de representació incerta). Segons el mateix Pomponi i d'altres comentaristes d'Horaci, tenia punts de semblança amb Bel·lona, Ceres, Diana, Minerva i Victòria.
Horaci invoca la divinitat en una epístola dirigida a un amic, on es lamenta de la privació de veure'l. Georges Dumézil interpreta que a Vacuna se la invocava per propiciar la divinitat cap a les persones absents, familiars o amics.
Els samnites també adoraven la deessa als seus santuaris, perquè consideraven que descendien d'un Ver sacrum, un ritual de primavera que obligava a diversos joves nascuts sota el signe de Mart a abandonar la llar natal per a fundar noves ciutats.

## Referències

* ↑ Horaci. Epístoles, I, 1
* ↑ Courbaud, Edmond. Horace: sa vie et sa pensée à l'époque des Épîtres. París: Hachette et cie, 1914, p. 27, nota 7.
* ↑ Dumézil, Georges. La religion romaine archaique : avec un appendice sur la religion des etrusques. París: Payot, 1974, p. 369. ISBN 9782228026215.
* ↑ Colonna, G.« Alla ricerca della "metropoli" dei Sanniti ». A: Identità e civiltà dei Sabini (colloque Rieti-Magliano Sabina, 1993). Florència: Olschki, 1996, p. 122-125
Viccionari
# Jorge Icaza Coronel

Jorge Icaza Coronel (Quito, Equador, 10 de juny de 1906 - 26 de maig de 1978) fou un escriptor equatorià, el més destacat representant del realisme social a l'Equador.

## Biografia

Va quedar orfe de pare molt petit, l'any 1909, i a l'any següet la seva mare el va llevar al latifundi d'un oncle matern. L'any 1911 la seva mara es va casar una altra vegada.
El 1924, després d'haver fet estudis tant en l'escola dels jesuites com en l'Institut Nacional Mejía (col·legi laic de l'Estat) ingressà a la Universitat de Quito, comença estudis de medicina. A l'any següent morí el seu padrastre, i el 1926 perdre a la seva mare.
L'any 1927 va començar estudis d'art dramàtic al Conservatori Nacional de Quito, estant treballant papers galants com a actor, fins i tot en obres escrites per ell mateix, com El intruso.
Aquesta feina en el món teatral li resulta insuficient econòmicament, i ha de barretjar la seva tasca creadora amb treballs d'oficina, fins que, el 1932, abandonà definitivament el teactre.
Els darrers anys de la seva vida treballà com a ambaixador de l'Equador a la Unió Soviètica.

## Importància

És un dels més importants escriptors equatorians, representant destacat de la narrativa indigenista andina. Els seus primers passos literaris coincideixen amb una època turbulenta de la història equatoriana: durant els anys 1920 es comencen a organitzar les forces obreres i el 1926 es funda el partit socialista equatorià; paral·lelament el liberalisme dominant al govern comença a esquerdar-se, fet que culminarà en el cop d'estat de 1925 (vegeu Història de l'Equador).

## Les seves obres

Les obres d'Icaza són realistes i amb un fort contingut social, perfectament evident en la seva primera i més famosa novel·la, Huasipungo (1934; el 1940 el Teatro del Pueblo a Buenos Aires estrenà l'obra Flagelo, colofó de la novel·la). En ella l'indi no és un indi quasi mític i ideal, com a les novel·les naturalistes del segle anterior (p. ex. Cumandá de Juan León Mera) sinó un indi oprimit per un sistema que el margina. De l'indigenisme inicial Icaza passa a descriure situacions de personatges marginats i desarrelats que s'esforcen per ascendir en una societat que els rebutja, com a El chulla Romero y Flores (1958), considerada per alguns la seva millor novel·la, història d'un típic mestís dels barris pobres de la ciutat.
Altres novel·les seves són Cholos (1937), Huairapamushcas (1948) i Atrapados (1972).

## Vegeu també

* Literatura llatinoamericana

## Bibliografia

* descalzi, Ricardo; Richard, Renaud. Jorge Icaza. El chulla Romero y Flores. Espanya: ALLCA XX, 1988. ISBN 84-00-06883-1.

## Enllaços externs

* «INDICE DE ESCRITORES ECUATORIANOS». Ministerio de Relaciones Exteriores, Comercio e Integración (República del Ecuador). Arxivat de l'original el 19 de març 2009. [Consulta: 13 febrer 2009].
# San Pietro Clarenza

San Pietro Clarenza (sicilià San Petru Clarenza) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Catània. L'any 2008 tenia 6.706 habitants. Limita amb els municipis de Belpasso, Camporotondo Etneo, Catania, Mascalucia i Misterbianco.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Vincenzo Santonocito | MpA-UDCC |
# Ďurková

Ďurková és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1427.
# Paràsit de Xile

El paràsit de Xile (Stercorarius chilensis) és un ocell marí de la família dels estercoràrids (Stercorariidae) que habita les costes d'Amèrica del Sud i illes properes, pel Pacífic a Perú i Xile fins a Cap d'Hornos i per l'Atlàntic en Argentina.
# Laughlin

Laughlin és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 7.076 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Laughlin tenia 7.076 habitants, 3.177 habitatges, i 1.994 famílies La densitat de població era de 31,0 habitants per km².
Dels 3.177 habitatges en un 19,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,7% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 37,2% no eren unitats familiars. En el 26,0% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,61.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,3% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 33,5% de 45 a 64 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46,5 anys. Per cada 100 dones hi havia 97,71 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,04 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.885 $ i la renda mediana per família de 40.104 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.854 $ mentre que les dones 20.973 $. La renda per capita de la població era de 21.097 $. Aproximadament el 7,5% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Laughlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Laughlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Jorge José de Amorim Campos

Jorge José de Amorim Campos, conegut com a Jorginho, (Rio de Janeiro, Brasil, 17 d'agost de 1964) és un exfutbolista brasiler. Va disputar 64 partits amb la selecció del Brasil.

## Referències

* ↑ National Football Teams
* ↑ «Todos os brasileiros - 1990» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Todos os brasileiros - 1994» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
Jorge José de Amorim Campos amb el Brasil - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 1990
1 Taffarel •
2 Jorginho •
3 Ricardo Gomes •
4 Dunga •
5 Alemão •
6 Branco •
7 Bismarck •
8 Valdo •
9 Careca •
10 Silas •
11 Romário •
12 Acácio •
13 Mozer •
14 Aldair •
15 Müller •
16 Bebeto •
17 Renato •
18 Mazinho •
19 Ricardo Rocha •
20 Tita •
21 Mauro Galvão •
22 Zé Carlos •
Seleccionador: Lazaroni
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol 1994
1 Taffarel •
2 Jorginho •
3 Ricardo Rocha •
4 Ronaldão •
5 Mauro Silva •
6 Branco •
7 Bebeto •
8 Dunga •
9 Zinho •
10 Raí •
11 Romário •
12 Zetti •
13 Aldair •
14 Cafu •
15 Márcio Santos •
16 Leonardo •
17 Mazinho •
18 Paulo Sérgio •
19 Müller •
20 Ronaldo •
21 Viola •
22 Gilmar •
Seleccionador: Parreira :
# Sant Joaquim

Sant Joaquim, segons la tradició catòlica i ortodoxa, va ser el pare de la Mare de Déu i marit de santa Anna.
Els evangelis canònics del Nou Testament no parlen en cap moment dels pares de Maria. La seva història apareix en el Protoevangeli de Jaume, un text apòcrif; allí, Joaquim és descrit com un home ric i piadós que donava béns regularment als pobres del Temple de Jerusalem. Com que la seva esposa era estèril, les autoritats religioses ordenen el sacrifici de Joaquim al considerar que l'esterilitat és un signe de descontentament de Jahvè. Joaquim llavors decidix retirar-se al desert, on practica penitència durant quaranta dies. Després d'aquell temps, uns àngels s'apareixen davant de Joaquim i Anna -qui es trobava a Jerusalem- i els prometen el naixement d'un fill. Llavors Joaquim torna amb la seva esposa.
La història de Joaquim i Anna es troba dins de la Llegenda Àuria de l'edat mitjana, i ha estat molt representada en l'art cristià, fins i tot quan el Concili de Trent va limitar la representació dels evangelis apòcrifs.
Sant Joaquim és el sant patró de nombrosos pobles a Llatinoamèrica, Espanya i les Filipines i la seva celebració és el 26 de juliol.
* Giotto, Sacrifici de Joaquim.
* Penitència de Joaquim.
* Giotto, L'encontre de Santa Anna i sant Joaquim a la Porta Daurada.
* Basílica de Santa Anna, sobre la casa de Joaquim i Anna a Jerusalem.

## Referències

* ↑ «Saints Anne and Joachim | parents of Mary» (en anglès). [Consulta: 5 maig 2019].

## Vegeu també

* Dia dels avis
* Maria, mare de Jesús
# Joan Serra i Llobet

Joan Serra i Llobet (Sabadell, 8 d'octubre de 1927 - Sabadell, 24 de gener de 2015) fou un waterpolista català. Va ser el primer olímpic del Club Natació Sabadell l'any 1948 i el primer porter de la selecció espanyola que no pertanyia al Club Natació Barcelona.

## Biografia

De petit, entrava d'amagat al Club Natació Sabadell, fins que el 10 de maig de 1941 el seu pare acceptà de pagar-li la quota de soci, com ho feia per al seu germà Vicenç. Va ser porter de la selecció espanyola de waterpolo en vint-i-tres ocasions. Va participar en els Jocs Olímpics de Londres, el 1948, i els de Hèlsinki, el 1952. En ambdues cites, l'equip espanyol va aconseguir la vuitena posició, però les actuacions de Joan Serra no van passar desapercebudes, i a Londres se'l va considerar el millor porter del torneig. El millor èxit internacional per a Serra va arribar el 1951, quan la selecció es va endur la medalla d'or dels primers Jocs del Mediterrani, celebrats a Alexandria. En l'àmbit estatal, va arribar al subcampionat d'Espanya amb l'equip del Club Natació Sabadell. Joan Serra va ser Millor Esportista de Sabadell l'any 1950, en la primera edició del certamen. Als 27 anys es va retirar de l'esport d'elit, tot deixant enrere una carrera esportiva que encara avui és un referent per als esportistes locals.
El 24 de juliol de 2003 es van inaugurar unes piscines que duen el seu nom, les Piscines Municipals Joan Serra, a Sabadell, quan ell encara era en vida.
Morí el 24 de gener de 2015 a Sabadell, a l'edat de vuitanta-set anys i, l'endemà, restà al tanatori Torra del mateix municipi. El funeral se celebrà el matí del 26 de gener a l'Església de Sant Fèlix de Sabadell.

## Referències

* 1 2 «Joan Serra Llobet. Millor esportista de Sabadell de l'any 1950». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 25 gener 2015].
* ↑ «Mor l'exwaterpolista Joan Serra, olímpic a Londres 1948 i Hèlsinki 1952». AlDia.cat, 24-01-2015. [Consulta: 29 gener 2015].
* ↑ «Mor l'olímpic sabadellenc Joan Serra als 87 anys». L'Esportiu. [Consulta: 25 gener 2015].
* 1 2 Arroyo, Adrián. «Sabadell s'acomiada de Joan Serra destacant la seva figura com una referència de l'esport local». Ràdio Sabadell. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 26 gener 2015].
* ↑ «Mor als 87 anys el primer olímpic del Club Natació Sabadell Joan Serra». Ràdio Sabadell. Arxivat de l'original el 28 de gener 2015. [Consulta: 24 gener 2015].
* ↑ Costajussà i Oliver, Josep. 196-1991. 75 anys del Club Natació Sabadell, 1991, p. 334. ISBN 84-604-0756-X.
* ↑ «Piscines Municipals Joan Serra». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 25 gener 2015].
* 1 2 «Fallece Joan Serra, olímpico en Londres 1948» (en castellà). EuropaPress.es, 24-01-2015. [Consulta: 29 gener 2015].
* 1 2 «Fallece Joan Serra, olímpico en Londres 1948» (en castellà). RFEN.es, 24-01-2015. Arxivat de l'original el 2016-08-04. [Consulta: 29 gener 2015].
# Laugardalshöll

Laugardalshöll és un pavelló esportiu situat a Reykjavík, Islàndia. Té capacitat per 5.500 persones.
És seu de diversos esdeveniments esportius, principalment d'handbol. A més a més d'esdeveniments esportius, també és la més gran seu de concerts a Islàndia, amb una capacitat per 11.000 persones.
Segurament l'esdeveniment més prominent que s'hi ha celebrat és el Campionat del món d'escacs de 1972, anomenat sovint "Matx del Segle", en el qual l'aspirant estatunidenc Bobby Fischer va vèncer el campió del món rus Borís Spasski.
Un altre esdeveniment important fou l'"Assemblea Nacional", primer pas del procés de reforma constitucional. Va convocar 1000 ciutadans, triats aleatòriament del registre nacional. Celebrada el 6 de novembre de 2010, durant només un dia, va produir un document que llistava els principis importants de la nació islandesa.
Entre 2007 i 2011, va ser la seu de la EVE Online 'Fanfest' anual de la CCP.

## Referències

* ↑ Fischer vs Spassky Documental Arxivat 2011-05-20 a Wayback Machine. BBC

## Enllaços externs

* Laugardalshöll - Lloc web oficial
# Mertensophryne melanopleura

Mertensophryne melanopleura és una espècie d'amfibi que viu a Angola, la República Democràtica del Congo i Zàmbia.

## Referències

* Channing, A., Tandy, M. & Poynton, J.C. 2004. Bufo melanopleura. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 d'abril del 2008.
* Frost, Darrel et. al. «The Amphibian Tree of Life». Bulletin of the American Museum of Natural History, vol. 297, 2006, pàg. 365.