OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alosa sphaerocephala

Alosa sphaerocephala és una espècie de peix de la família dels clupeids i de l'ordre dels clupeïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25 cm de llargària total.
* Dents ben desenvolupades en ambdues mandíbules.

## Reproducció

Fresa al nord i a l'est de la mar Càspia des de mitjan maig fins a final de juny, a temperatures entre 18-20 °C i a 3 m de fondària aproximadament. Els alevins es traslladen cap al sud a la tardor (més tard que els altres clupeids).

## Distribució geogràfica

Es troba a la mar Càspia.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P. 1985. FAO species catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Berg, L.S. 1913. A review of the clupeoid fishes of the Caspian Sea, with remarks on the herring-like fishes of the Russian empire. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8), 11(65):472-480.
* Berg, L.S. 1962. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. Vol. 1, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* Blanc, M., J.-L. Gaudet, P. Banarescu i J.-C. Hureau 1971. European inland water fish. A multilingual catalogue. Fishing News (Books) Ltd., Londres.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ostroumov, A.A. 1947. Feeding of Caspian marine shad (Caspialosa brashnikovi (Bor.) and Saposhnikovi shad (Caspialosa saposhnikovi (Grimm) in the northern Caspian Sea. Trudy Volgo-Kaspiiskoi Nauchnoi Rybokhozyaistvennoi Stantsii 9(1): 82-94.
* Reshetnikov, Y.S., N.G. Bogutskaya, E.D. Vasil'eva, E.A. Dorofeeva, A.M. Naseka, O.A. Popova, K.A. Savvaitova, V.G. Sideleva i L.I. Sokolov 1997. An annotated check-list of the freshwater fishes of Russia. J. Ichthyol. 37(9):687-736.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Scott Sunderland

* No confondre amb Scott Sunderland, ciclista en pista
Scott Sunderland (Inverell, Nova Gal·les del Sud, 28 de novembre de 1966) va ser un ciclista australià que fou professional entre 1990 i 2004. En el seu palmarès destaca la victòria a la Nokere Koerse de 1998 i alguna victòria d'etapa en curses d'una setmana. En retirar-se passà vinculat al ciclisme com a director esportiu de diferents equips professionals: de 2005 a 2008 del Team CSC i des del 2009 del Team Sky.

## Palmarès

* 1986
** Campió d'Austràlia en ruta amateur
* 1988
** 1r al Giro del Mendrisiotto
** 1r a la Volta al Bidasoa
* 1989
** 1r a la Volta al Bidasoa
* 1991
** 1r al Trofeu Pantalica
* 1992
** 1r al Mazda Alpine Tour
* 1994
** 1r a la Schynberg Rundfahrt
* 1996
** Vencedor d'una etapa del Tour a la regió valona
* 1998
** 1r a la Nokere Koerse
* 1999
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Castella i Lleó
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Galícia
* 2001
** 1r al Gran Premi Pino Cerami
** 1r al Gran Premi de Fourmies
** Vencedor d'una etapa del Herald Sun Tour
* 2002
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Àustria

### Resultats al Tour de França

* 1996. 101è de la classificació general
* 2004. 96è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1991. Abandona (10a etapa)
* 1992. 92è de la classificació general
* 1993. Fora de control (11a etapa)
* 2004. Abandona (5a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1990. Fora de control (9a etapa)
* 1991. Abandona (15a etapa)
* 2003. 23è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Scott Sunderland a sitiodeciclismo.net
# Semion Ignàtiev

Semion Denísovitx Ignàtiev (en rus Семён Денисович Игнатьев) (Karlivka, Ucraïna, 14 de setembre de 1904 – Moscou, 27 de novembre de 1983) va ser un polític soviètic.
Ignàtiev era fill d'una família camperola. Entre 1914 i 1919 va treballar al ferrocarril de Bukharà i des de 1919 és membre del Komsomol regional de l'Amudarià. Des de 1920 comença a treballar als òrgans de la Txekà. S'afilià al Partit Comunista el 1926. Durant la major part de la seva carrera va ser un discret apparàttxik que serví com a Secretari del Partit a les repúbliques autònomes de Buriàtia i Baixkíria, més endavant a Belarús i, finalment, a l'Uzbekistan. El 1950 va ser cridat a Moscou, car Stalin el volia per contrarestar la influència de Lavrenti Béria i de Víktor Abakúmov, els dos principals oficials de la policia secreta en aquells moments.
El 1951 va ser escollit per Stalin per substituir Abakúmov com a ministre de l'MGB, el departament encarregat de la seguretat de l'Estat. Durant la seva estada al capdavant de la policia secreta, Ignàtiev investigà el Complot dels Metges i ajudà a propagar l'antisemitisme a la Unió Soviètica, seguint les ordres directes de Stalin.
Entre 1952 i 1961 va ser membre del Comitè Central del PCUS. També va ser membre durant un breu període del Presídium del Comitè Central del PCUS (anteriorment anomenat Politburó), durant els darrers mesos de vida de Stalin.
Immediatament després de la mort de Stalin, Ignàtiev va perdre la major part del seu poder, i Béria va absorbir el MGB al seu MVD el 5 de març de 1953. Ignàtiev va ser enviat altre cop a Baixkíria i acabà la seva carrera política com a Secretari del Partit a la República Socialista Soviètica Autònoma de Tartària, abans de retirar-se el 1960.
A diferència de Béria i d'Abakúmov, que van ser executats el 1953, Ignàtiev va ser l'únic cap de la policia secreta de Stalin que va gaudir d'una mort pacífica. Va morir a Moscou el 1983 i va ser enterrat al cementiri de Novodévitxi, juntament amb altres membres de l'elit soviètica.
Va ser condecorat amb quatre ordes de Lenin.

## Bibliografia

* Gorlitzki, Yoram, i Khlevniuk, Oleg: Cold Peace: Stalin and the Soviet Ruling Circle, 1945-1953, Oxford, 2004.
* Marie, Jean-Jacques: Staline, París, 2001.
* Sebag Montefiore, Simon: Stalin: The Court of the Red Tsar, Londres, 2004.

## Enllaços externs

* Biografia de Semion Ignàtiev Arxivat 2007-08-18 a Wayback Machine. (rus)
* Perfil oficial de Semion Ignàtiev Arxivat 2007-02-22 a Wayback Machine. (rus)
# Llop de les praderies

El llop de les praderies (Canis lupus nubilus) és una subespècie del llop (Canis lupus).

## Descripció

* Pesa entre 27 i 49,5 kg.
* La femella és, si fa no fa, un 80% de la mida del mascle.
* El seu pelatge és, normalment, una barreja de gris, negre, marró, beix o vermell.

## Reproducció

L'aparellament (només entre la parella alfa) té lloc des de principis del gener fins a finals del febrer. Al cap de 63 dies de gestació, la mare pareix 4–6 cadells en un cau, els quals es desenvolupen per complet en 6–8 mesos i arriben a la maduresa sexual al voltant dels 22 mesos.

## Alimentació

Menja cèrvids, ants, llebres, aus petites i rosegadors, com ara castors.

## Distribució geogràfica

Antigament es trobava a l'oest dels Estats Units (incloent-hi el sud-est d'Alaska) i el nord-est i el centre del Canadà, però cap a mitjans de la dècada de 1960 només en quedavan uns quants al nord-est de Minnesota, al llarg de la frontera amb Ontario (el Canadà). Avui dia es troba a l'oest dels Grans Llacs (Minnesota, Wisconsin, Michigan i Ontario).

## Costums

Viatgen en llopades compostes per 5–6 exemplars de mitjana.

## Referències

* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* 1 2 3 4 5 Cosmosmith (anglès)
* ↑ www.territoriodelobos.com Arxivat 2010-03-31 a Wayback Machine. (castellà)

## Bibliografia

* Don E. Wilson & DeeAnn M. Reeder (editors). 2005. Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference. Tercera edició.

## Enllaços externs

* Knowledgerush Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. (anglès)
* Knowledgerush Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. (anglès)
# Senyoria de Conflans

Conflans fou una senyoria feudal francesa a la Xampanya. El primer senyor conegut fou Guiu (+ vers 1103) casat amb Hildegarda de Reynel fill de Tibald I comte de Reynel. El va succeir el seu fill Ebles, i després el seu germà Robert. Aquest va tenir dos fills, Ebles i Bartomeu.

## Referències

* ↑ «Genealogía de Guy de Conflans» (en castellà). [Consulta: 15 juliol 2019].
* Genealogia període inicial
# Aleksandr Prókhorov

Aleksandr Prókhorov és el nom dels següents personatges:
* Aleksandr Mikhàilovitx Prókhorov (1916-2002), físic soviètic
* Aleksandr Vladímirovitx Prókhorov (1946-2005), futbolista soviètic
# Aleksandr Polejàiev

Aleksandr Polejàiev (Ruzàievka, 30 d'agost de 1804 $^{(Julià)}$ - Moscou, 16 de gener de 1838 $^{(Julià)}$), nom complet amb patronímic, Aleksandr Ivànovitx Polejàiev, rus: Алекса́ндр Ива́нович Полежа́ев, fou un controvertit poeta rus, més conegut pel seu poema satíric Saixka, que en 1826 li va comportar que fos degradat a l'exèrcit del Caucas, per un decret especial del tsar Nicolau I que havia pres aquest desafiament audaç com una continuació de la revolta dels decabristes. Polejàiev va continuar escrivint sàtires (on descrivia el tsar rus com a "botxí" i "emperador corporal") i en la dècada de 1830 esdevingué proper als radicals. Un d'ells, Aleksandr Herzen, més tard ho recordava amb gran calidesa en el seu llibre de memòries El meu passat i pensaments. De caràcter volàtil i rebel, propens a beure en excés, Polejàiev es va involucrar en una sèrie d'incidents, l'últim dels quals va comportar que fos castigat amb una flagel·lació tan severa, que es van haver d'extreure quirúrgicament fragments de branques de la seva esquena. Després d'això, en el curs de diversos mesos, Aleksandr Polejàiev va emmalaltir de tuberculosi i va morir.
"El destí de Polejàiev fou d'un peculiar, jo diria que proto-tipus soviètic. L'exèrcit tsarista es va convertir en el seu gulag", va escriure Ievgueni Ievtuixenko.

## Traduccions al català

* Poesia russa. Antologia / Vidal, Helena (Ed., Trad., Pr.); Desclot, Miquel (Ed., Trad.) Barcelona : Edicions 62: 1983 (Les millors obres de la literatura universal; 28) ISBN 8429720774

## Referències

* ↑ «Aleksandr Polejàiev». polezhaev.ouc.ru. [Consulta: 13 gener 2014]. (rus)
* ↑ Ievgueni Ievtuixenko. «…И царь враждой своей почил». Novaia Gazeta, 2004. Arxivat de l'original el 2012-01-18. [Consulta: 13 gener 2014]. (rus)

## Enllaços externs

* Aleksandr Polejàiev @ la Biblioteca Moixkov (rus)
# Santa Coloma de Salses (església)

Santa Coloma de Salses era l'església parroquial del poble de Santa Coloma de Salses, del terme comunal de la vila de Salses, a la comarca del Rosselló (Catalunya Nord).
Estava situada a l'antic poble de Santa Coloma de Salses, a migdia del seu nucli vell. Es coneix l'emplaçament de l'església, del tot desapareguda, per la troballa d'un dels seus sarcòfags.
Santa Coloma de Salses fou una dependència del monestir de la Grassa.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Salses». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere. «Esglésies romàniques del Rosselló anteriors al 1300: Santa Coloma de Salses». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ Lloc on era l'església de Santa Coloma de Salses en els ortofotomapes de l'IGN
# Malc de Cartago

Malc (llatí: Malchus; grec antic: Μάλχος o Μάλιχος) fou un general cartaginès del qual explica l'historiador Justí que va ser dels primers que va estendre el poder de la ciutat de Cartago, primer en guerres contra les tribus númides i més tard amb la dominació sobre part de Sicília.
Després va anar a Sardenya on fou derrotat en una gran batalla, raó per la qual fou desterrat pel senat cartaginès. En revenja es va revoltar i amb el seu exèrcit va assetjar la ciutat de Cartago; el seu fill Cartal va intentar fer de mediador i Malc el va fer crucificar a la vista de les muralles.
Finalment es va apoderar de la ciutat on només va fer matar deu dels principals dirigents i va deixar a la resta en possessió dels seus càrrecs. Aquests van anar girant la situació fins que el van poder portar a judici i el van condemnar a mort.
La cronologia d'aquests esdeveniments és desconeguda però se suposa que fou a la primera meitat del segle vi aC. Pau Orosi, que va fer un epítom de l'obra de Justí, situa els fets en temps de Cir el Gran, però probablement és una conjectura d'un text de Justí que situa Malc com a segon en el comandament de Magó de Cartago.

## Referències

* ↑ Segons Gesenius, més que un nom és un títol, que significa 'rei'.
* ↑ 1.Malchus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 907
# Alí ibn al-Athir

Izz-ad-Din Abu-l-Hàssan Alí ibn Muhàmmad ibn Abd-al-Karim ibn al-Athir al-Jazarí, més conegut com a Alí ibn al-Athir, com a Izz-ad-Din ibn al-Athir o, senzillament, com a Ibn al-Athir (àrab: عز الدین بن الاثیر, ʿIzz ad-Dīn ibn al-Aṯīr) (1160-1233) fou un historiador àrab musulmà nascut a Cizre (actualment a Turquia). Va viure generalment a Mossul, però va visitar sovint Bagdad i després també va residir a Alep i Damasc.
La seva principal obra és una història universal anomenada Al-kàmil fi-t-tarikh (Història completa). Destaca també el seu llibre Usd al-ghaba fi màrifa as-Sahaba (Els lleons de la selva en el bon coneixement dels Companys [del profeta Muhàmmad]).

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Ibn al-Athīr».
* D. S. Richards, "EBN AL-AṮĪR, ʿEZZ-AL-DĪN ABU’L-ḤASAN ʿALĪ" a Encyclopaedia Iranica

## Notes

* ↑ Tot i ser força conegut per aquest nom, el seu ús és poc aconsellable ja que no permet distingir-lo amb claredat dels seus dos germans, Majd-ad-Din ibn al-Athir i Diyà-ad-Din ibn al-Athir, tots ells coneguts també senzillament com Ibn al-Athir.
* ↑ «encyclopedia.jrank.org». Arxivat de l'original el 2008-10-11. [Consulta: 10 juliol 2009].

## Enllaços externs

* Enciclopèdia Britànica
* Ibn al-Athīr's Accounts of the Rūs: A Commentary and Translation Arxivat 2003-10-18 a Wayback Machine. per William E. Watson de la Canadian/American Slavic Studies
* «Classical Islam and the Islamic Empire». Arxivat de l'original el 2007-02-27. [Consulta: 10 juliol 2009].
* «Rijal: narrators of the Muwatta of Imam Muhammad». [Consulta: 19 juliol 2012].
# Alícia Alonso Sánchez

Alícia Alonso Sánchez (Cerdanyola del Vallès, 13 de gener de 1979) és una judoka catalana.
Membre del Club Judo Badia, és 4t dan de judo i 3r dan de defensa personal. Als divuit anys aconseguí el seu primer campionat de Catalunya absolut (1997) en la categoria de més de 78 kg. Repetiria el mateix títol en deu ocasions més entre 1997 i 2014. A nivell estatal, es proclama cinc vegades campiona d'Espanya (2006, 2008, 2009, 2010, 2011). Entre d'altres tornejos destacats, guanyà el Torneig Internacional Ciutat de Barcelona el 2012. Internacionalment, guanyà dues medalles de bronze per equips als Campionats d'Europa (2006, 2008). També ha desenvolupat tasques d'entrenadora i àrbitre de judo. Entre d'altres reconeixements, va rebre el premi de la Unió de Federacions Esportives Catalanes com a la millor esportista catalana en tres ocasions (2008, 2009, 2010) i el premi a la millor trajectòria esportiva i millor esportista individual a la Nit de l'Esport de Badia del Vallès (2011).

## Palmarès

* 11 Campionats de Catalunya de judo
** 10 en categoria de més de 78 Kg (1997, 1999, 2000, 2003, 2004, 2005, 2007, 2009, 2010, 2011)
** 1 en categoria de 78 Kg (2014)
* 4 Campionats d'Espanya de judo
** 4 en categoria de més de 78 Kg (2006, 2008, 2009, 2010, 2011)

## Referències

* ↑ «Alícia Alonso Sánchez». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Rotund èxit de l'esport badienc durant la primera edició de la Nit de l'Esport». Ajuntament de Badia del Vallès, 11-04-2011. [Consulta: 2 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Alícia Alonso Sánchez - JudoInside (anglès)
# Serrat del Planot

El Serrat del Planot és un serrat del terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
Està situat a la zona meridional del terme de Granera, a migdia del poble de Granera, al nord del Serrat de Coronell, amb el qual enllaça pel costat sud. És al sud-oest de l'església de Santa Cecília i al nord-oest de la masia de Coronell, a llevant d'on hi havia hagut Cal Cintet.

## Enllaços externs

* El Serrat del Planot en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alexandria (Indiana)

Alexandria és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 6.260 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alexandria tenia 6.260 habitants, 2.481 habitatges, i 1.654 famílies. La densitat de població era de 891,9 habitants per km².
Dels 2.481 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 15,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.359 $ i la renda mediana per família de 42.731 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.529 $ mentre que les dones 23.384 $. La renda per capita de la població era de 15.578 $. Entorn del 4,2% de les famílies i el 7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alexandria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alexandria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Amadeus Nestler

Amadeus Nestler (Naundorf, 14 de juliol de 1870 - Leipzig, 24 d'agost de 1964) Amadeus Julius Nestler va ser un mestre de capella, pianista i professor de música alemany.

## Biografia

Era fill d'August Julius Nestler també músic i pedagog, i va assistir al Royal Gymnasium de Leipzig des de 1880 fins a 1890, que va deixar amb un diploma de batxillerat. Després es va formar com a pianista concertista al Conservatori de Leipzig com a alumne de Carl Reinecke i Salomon Jadassohn. A conseqüència d'un sobreesforç nerviós, va estudiar temporalment dret a la Universitat de Leipzig, però va tornar a dedicar-se a la música el 1896, abandonant la carrera de virtuós. Primer va ser repetidor al Stadttheater Leipzig i de 1897 a 1898 va treballar com a mestre de capella al Stadttheater Lübeck. Del 1898 al 1909 va actuar com a acompanyant de concerts. El 1909 finalment va ser nomenat professor de piano al Conservatori de Leipzig.
Des de 1904 es va casar amb Hanna Hirt. El matrimoni va donar lloc a la seva filla Erika (nascuda el 25 de maig de 1911). Com el seu pare, era membre de la Lògia maçònica Apol·lo de Leipzig.

## Escrits

* Sechzehn Etüden aus Carl Czerny's Schule der Geläufigkeit zur Ausbildung der linken Hand, Pabst, Leipzig 1909
* Klaviertechnik, Pabst, Leipzig 1912
* Tonleiter-Studium für Klavier nach dem Prinzip der Symmetrie, Merseburger, Leipzig 1929.

## Referències

* 1 2 https://peoplepill.com/people/amadeus-nestler/news
* ↑ König Albert-Gymnasium (bis 1900 Königliches Gymnasium) in Leipzig: Schüler-Album 1880-1904/05, Friedrich Gröber, Leipzig 1905
* ↑ https://www.wikiwand.com/de/Amadeus_Nestler
# Llista de races autòctones de les Illes Balears

Aquesta és la llista dels animals de les Illes Balears que popularment, tradicionalment, i científicament, són considerats genuïns i no són criats enlloc més que a les Illes Balears i que mantenen unes característiques fenotípiques i genotípiques constants.

## Cavalls

* Cavall mallorquí
* Cavall menorquí

## Ases

* Ase mallorquí

## Vaques

* Vaca mallorquina
* Vaca menorquina

## Porcs

* Porc negre

## Cabres

* Cabra mallorquina
* Cabra pitiüsa

## Ovelles

* Ovella blanca mallorquina
* Ovella roja mallorquina
* Ovella d'Artà (extinta)
* Ovella menorquina
* Ovella eivissenca

## Cans

* Ca de bou
* Ca de bestiar
* Ca mè
* Ca rater
* Ca eivissenc
* Ca de conills

## Conills

* Conill pagès d'Eivissa

## Coloms

* Colom de Casta Grossa
* Colom d'escampadissa
* Colom de pinta
* Colom borino
* Colom gavatxut mallorquí
* Colom nas de xot

## Gallines

* Gallina mallorquina
* Gallina menorquina
* Gallina eivissenca

## Indiots

* Indiot mallorquí
* Gall dindi de Menorca

## Ànneres

* Ànnera mallorquina

## Referències

* Racesautoctones.com
# Macarena Rodríguez

Macarena Rodríguez Pérez (n. 10 de juny de 1978 a Mendoza) és una jugadora argentina d'hoquei sobre gespa, que va formar part de la selecció del seu país i de la qual va ser capitana, amb les quals va participar i va guanyar el Campionat del Món el 2010 i la medalla de plata als Jocs Olímpics de Londres 2012. Va obtenir tres vegades el Champions Trophy (2010, 2012 i 2014), medalles de plata al Champions Trophy 2011 i als Jocs Panamericans de 2011 i 2015 i dues medalles d'or en la Copa Panamericana (2004, 2013). El gener de 2012 va complir 100 partits internacionals amb Las Leonas. Becada per la Secretaria d'Esports de la Nació.

## Carrera esportiva

Es va formar esportivament en el Club Andí Mendoza. En 2001, va ser convocada per primera vegada per integrar la selecció major argentina (Las Leonas), però recentment en 2010 va obtenir la titularitat, arran del seu acompliment excel·lent en el Campionat Mundial d'aquest any, en el qual Las Leonas van sortir campiones. Macarena va obtenir la medalla d'or en el Champions Trophy de 2010 i medalles de plata al Champions Trophy de 2011 i els Jocs Panamericans de Guadalajara 2011 i Toronto 2015. El 2012, va aconseguir el seu segon Champions Trophy i aquest mateix any va ser seleccionada per competir als Jocs Olímpics de Londres 2012. El 2014, va obtenir la medalla de bronze al Campionat Mundial i la medalla d'or al Champions Trophy realitzat a la seva ciutat natal, Mendoza.
Al partit contra Alemanya pel Champions Trophy 2012, va complir 100 partits oficials amb Las Leonas.
En 2015, va ser part de l'equip que va competir als Jocs Panamericans, on va obtenir la medalla de plata.
Actualment, és jugadora de la primera divisió del club Club Atlètic River Plate.

## Referències

* ↑ «Zona d'atletes-Llistat de becaris». Secretaria d'Esports de la Nació Argentina. Arxivat de l'original el 2013-11-09. [Consulta: 10 agost 2012].
* ↑ «Macarena Rodríguez: 100 partits en Las Leonas». Minut Hoquei, 31-01-2012. Arxivat de l'original el 2017-01-27. [Consulta: 7 agost 2012].

## Enllaços externs

* «Athlete profile». Sitio Oficial de Londres 2012. Arxivat de l'original el 2013-04-11. [Consulta: 6 agost 2012].
* «Perfil de la jugadora». Confederación Argentina de Hockey. [Consulta: 7 agost 2012].
* «Quienes son las leonas que pelearán el oro». 24Con, 28-07-2012. Arxivat de l'original el 2017-03-20. [Consulta: 7 agost 2012].
* «Macerena Rodríguez: 100 partidos en las Leonas». Minuto Hockey, 31-01-2012. Arxivat de l'original el 2017-01-27. [Consulta: 7 agost 2012].