OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1983

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1983 es va celebrar a Zúric (Suïssa) a l'agost de 1983.
Les competicions es van celebrar al Oerlikon Velodrome de Zúric. En total es va competir en 14 disciplines, 12 de masculines i 2 de femenines.

## Resultats
### Masculí
#### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Koichi Nakano Japó | Yavé Cahard França | Ottavio Dazzan Itàlia |
| Persecució individual | Steele Bishop Austràlia | Robert Dill-Bundi Suïssa | Hans-Henrik Ørsted Dinamarca |
| Cursa per punts | Urs Freuler Suïssa | Guido Bontempi Itàlia | Gary Sutton Austràlia |
| Keirin | Urs Freuler Suïssa | Danny Clark Austràlia | Gilbert Hatton Estats Units |
| Darrere moto | Bruno Vicino Itàlia | René Koos Països Baixos | Martin Havik Països Baixos |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Lutz Hesslich RDA | Sergei Kopylov Unió Soviètica | Michael Hübner RDA |
| Persecució individual | Viktor Kupovets Unió Soviètica | Bernd Dittert RDA | Dainis Leipinch Unió Soviètica |
| Persecució per equips | RFA Rolf Gölz Roland Günther Gerhard Strittmatter Michael Marx | RDA Carsten Wolf Mario Hernig Bernd Dittert Hans-Joachim Pohl | Txecoslovàquia Pavel Soukop Aleš Trčka František Raboň Robert Štěrba |
| Quilòmetre contrarellotge | Sergei Kopylov Unió Soviètica | Gerhardt Scheller RFA | Lothar Thoms RDA |
| Cursa per punts | Michael Marcussen Dinamarca | Hans-Joachim Pohl RDA | Ivan Romanov Unió Soviètica |
| Tàndem | França Philippe Vernet Franck Depine | Txecoslovàquia Ivan Kučírek Pavel Martínek | RFA Dieter Giebken Fredy Schmidtke |
| Darrere moto | Rainer Podlesch RFA | Mattheus Pronk Països Baixos | Walter Baumgartner Suïssa |

### Femení

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Connie Paraskevin Estats Units | Claudia Lommatzsch RFA | Isabelle Nicoloso França |
| Persecució individual | Connie Carpenter Estats Units | Cynthia Olavarri Estats Units | Jeannie Longo França |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | RFA | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 2 | Unió Soviètica | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 3 | Estats Units | 2 | 1 | 1 | 4 |
| - | Suïssa | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 5 | RDA | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 6 | França | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 7 | Austràlia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| - | Itàlia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 9 | Dinamarca | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 10 | Japó | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 11 | Països Baixos | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 12 | Txecoslovàquia | 0 | 1 | 1 | 2 |

## Referències

* ↑ Dieter Giebken i Fredy Schmidtke van ser desqualificats a conseqüència d'un control antidopatge positiu per efedrina d'aquest últim (La pista no és una excepció)

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Boyhood's End

Boyhood's End és una cantata per a tenor i piano composta per Michael Tippett el 1943, basada en text de William Henry Hudson. Tippett va escriure la peça per a Peter Pears i Benjamin Britten, el talent dels quals l'havia impressionat durant un assaig de My Beloved Speke. Pears i Britten van interpretar Boyhood's End el juny de 1943 al Morley College; es va estrenar, potser per algú altre, el 24 de maig d'aquell any.

## Referències

* ↑ The Oxford Dictionary of Music (en anglès). Oxford University Press, 2013-05-21. ISBN 978-0-19-957810-8.
* 1 2 White, Eric Walter. Benjamin Britten: His Life and Operas. University of California Press, 1970, p. 40.
# Gran Hotel (sèrie de televisió)

Gran Hotel és una sèrie de ficció, emesa per Antena 3 produïda per Bambú Producciones per a la temporada 2011/2012 i que es va estrenar el 4 d'octubre de 2011. Està protagonitzada, entre d'altres, per Yon González i Amaia Salamanca i rodada en diferents punts de Santander, destacant el Palacio de la Magdalena, el “Gran Hotel” de la sèrie. La sèrie es va estrenar superant els 3,7 milions d'espectadors, un 20% d'audiència.

## Argument

Els esdeveniments transcorren en 1905. Julio Olmedo (Yon González) arriba fins a l'idíl·lic Gran Hotel per investigar la desaparició de la seva germana Cristina (Paula Prendes), que treballava com encarregada de planta. Allà, Julio anirà coneixent el personal de l'hotel i entablirà relació amb una de les filles de la familia Alarcón, propietària de l'hotel, Alicia (Amaia Salamanca), qui l'ajudarà en les seves investigacions. Els dos joves aniran descobrint mentides i secrets guardats entre les parets del Gran Hotel.

## Personatges

* Julio Olmedo / Julio Espinosa (Yon González)
* Alicia Alarcón (Amaia Salamanca)
* Ángela, la gobernanta (Concha Velasco)
* Javier Alarcón (Eloy Azorín)
* Doña Teresa de Alarcón (Adriana Ozores)
* Sofía Alarcón (Luz Valdenebro)
* Alfredo Vergara (Fele Martínez)
* Cristina Olmedo (Paula Prendes)
* Belén (Marta Larralde)
* Andrés Alarcón / Andrés Cernura (Llorenç González)
* Pascual (Alejandro Cano)
* Diego (Pedro Alonso)
* Benjamín (Manuel de Blas)
* Sebastián (Iván Morales)
* Detectiu Ayala (Pep Anton Muñoz)

## Notes

* ↑ http://www.formulatv.com/noticias/21748/gran-hotel-se-erige-ficcion-exito-inicio-temporada
* ↑ http://www.formulatv.com/noticias/21425/antena-3-estrena-martes-gran-hotel-yon-gonzalez-amaia-salamanca
* ↑ http://www.formulatv.com/series/gran-hotel/audiencias

## Enllaços externs

* Gran Hotel - Lloc web oficial
* Fitxa de Gran Hotel a Fórmula TV (castellà)
# Vàlvula d'expansió termostàtica

Una vàlvula d'expansió tèrmostàtica (en anglès sovint abreujat com vàlvula (valve) TEV, TXV o TX) és un component dels sistemes de refrigeració i aire condicionat que controla la quantitat de flux refrigerant dins l'evaporador i així controla el sobreescalfament a la sortida de l'evaporador.
El control del flux del refrigerant s'aconsegueix fent servir un bulb sensor de temperatura ple d'un gas similar al del sistema, que causa que la vàlvula s'obri en contra de la pressió del ressort en el cos de la vàlvula quan la temperatura augmenta en el bulb. Com que la temperatura en l'evaporador disminueix, també ho fa la pressió en el bulb, fent que la vàlvula es tanqui. Un sistema d'aire condicionat amb una vàlvula de TX sovint és més eficient que els dissenys d'altres que no en tenen.
Un cicle bàsic de refrigeració consta de quatre elements principals, un compressor, un condensador, una vàlvula d'expansió tèrmostàtica, i un evaporador. A mesura que el refrigerant va passant a través d'un circuit amb aquests quatre elements, funciona l'aire condicionat.

## Bibliografia

* How does TEZ works?

## Referències

* ↑ http://books.google.cat/books?id=eS_2UGJVA2EC&lpg=PR8&ots=bfW0x_ObEc&dq=TXV%20valve%20efficiency&pg=PA445#v=onepage&q=TXV%20valve%20efficiency&f=false
* ↑ http://www.scribd.com/doc/15509399/04-Refrigeration-Cycle-A-Trane-Air-Conditioning-Clinic
# La cacera de l'hipopòtam (Rubens)

La cacera de l'hipopòtam és un quadre del pintor flamenc Peter Paul Rubens, realitzat cap al 1615-1616. Es tracta d'una pintura a l'oli sobre tela, que fa 2,48 metres d'alt i 3,21 metres d'ample. Actualment es conserva a l'Alte Pinakothek de Múnic (Alemanya). Rubens busca pintar aquí una lluita o batalla entre l'home i la bèstia en què els dos tenen una oportunitat.
Aquesta tela va ser un encàrrec del príncep elector Maximilià I de Baviera, que cap a 1615 va contractar Rubens perquè li pintés quatre escenes de caça com a decoració de l'antic palau de Schleißheim. Amb motiu de les guerres napoleòniques, les quatre teles van ser portades a París com a botí. Només es va retornar a Baviera aquesta Cacera de l'hipopòtam.
Al centre del quadre, l'hipopòtam amb la gola oberta, és atacat pels caçadors. L'animal està representat amb exactitud, el que fa pensar que Rubens va tenir l'oportunitat de veure algun exemplar en viu. A sota d'ell, apareix un cocodril. Als costats, dos gossos de caça. Per sobre, tres moros damunt un cavall encabritat l'ataquen amb llances. En primer pla, a terra, a l'esquerra es veu un caçador que ataca l'animal, intentant escapar; a la dreta, jeu altre, cap per avall, immòbil. Per la vora del costat dret es pot veure un paisatge exòtic.

## Referències

* 1 2 3 Hermann Bauer. "El Barroco en los Países Bajos". A Los maestros de la pintura occidental, Taschen, 2005, pàg. 293, ISBN 3-8228-4744-5
# QCIF/QSIF

Els formats QCIF/QSIF (Quater Common/Source Intermediate Format) són un format de vídeo reduït. S'obtenen reduint la resolució espacial en un factor 4 (dividint l'amplada i l'alçada a la meitat) i la resolució temporal en un factor 2 o 4 respecte de la trama de vídeo original, de tal manera que de cada 4 imatges agafarem 2 imatges o 1 imatge respectivament (vegeu el dibuix de la dreta).

## Característiques bàsiques

* Submostreig en un factor 4 luminància, es porta a terme mitjançant un filtratge del senyal SIF.
* Utilitza una representació de 180x144 píxels (EUR) o de 180x120 (EUA).
* Aplicacions: Aquests formats són utilitzats per a transmissió de senyals de vídeo en sistemes mòbils mitjançant la recomanació H.261 i H.263 o també per a la transmissió de vídeo en directe per Internet.

## Vegeu també

* Formats de vídeo reduïts
* SIF
* CIF

## Enllaços externs

* Exemple de vídeos en QCIF
# Divinity (canal de televisió)

Divinity és un canal de televisió digital terrestre privat espanyol, d'àmbit estatal i operat per Mediaset España, grup propietat de la companyia italiana MFE - MediaForEurope. Divinity va començar les seves emissions en proves l'1 de març del 2011 i les oficials l'1 d'abril del mateix any.

## Història
### Projecte LaNueve

Amb motiu de l'ampliació de canals de 2010, abans de la fusió entre Telecinco-Cuatro es resolgués, Telecinco estudià tanca la seva oferta de canals amb un nou canal en obert dedicat al públic femení, en què el seu llançament s'hagués produït el dia 1 de setembre del mateix any i que el seu nom seria LaNueve, nom donat per tal de poder continuar amb l'estratègia de posicionament dels primers dials de la TDT, igual que ja van fer l'any anterior amb LaSiete. La seva programació s'hauria basat en programes d'actualitat, entreteniment, sèries de ficció i espais divulgatius per les dones.
Un mes després de l'anunci del projecte LaNueve, Telecinco anuncià que desfaria el projecte i que es crearia el canal Boing, actualment en emissió, que és destinat clarament a un públic totalment diferent: L'infantil.

### Divinity

El 23 de febrer del 2011, diversos portals d'Internet van fer-se ressò del llançament de dos nous canals per part de Telecinco, un destinat al públic masculí i un altre al femení, el que va fer pensar el retorn del projecte de LaNueve. L'endemà, Telecinco ho va confirmar mitjançant una nota de premsa i presentà el canal destinat al públic femení. El nou canal es diria Divinity, amb una programació que, a grans trets, seria similar a la que hagués tingut el canal LaNueve.
L'1 de març de 2011 Telecinco va iniciar les emissions en proves de Divinity, un canal dirigit a l'àmbit femení que convertiria la coneguda web de Telecinco especialitzada en el món dels famosos, les tendències, la crònica social i altres continguts, en el primer projecte a Espanya en què una pàgina d'Internet feia un salt a la televisió com a canal amb identitat pròpia, aquesta pàgina web va comptar amb més de 6,1 milions de vistias des de l'estiu del 2010. Les emissions oficials no començaran fins a l'1 d'abril.
Aquest canal emet pel múltiplex de Cuatro, en la freqüència en la que s'emeteren Gran Hermano 24 Horas i CNN+.

## Tipus de programació

La programació de Divinity està dirigida especialment al públic del sexe femení i reflecteix l'esperit del món de les celebritats, les tendències i la crònica social. En el canal conviuen els continguts propis elaborats per la web amb un altre tipus de formats. També emet sèries d'èxit com Castle, Dr.House, Grey's Anatomy…

## Referències

* ↑ Divinity comença oficialment les seves emissions en el mes d'abril Arxivat 2012-01-26 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Telecinco llença Boing com el seu quart canal i desfà el projecte LaNueve (castellà)
* ↑ Telecinco canvia Gran Hermano 24 horas pel nou canal femení Divinity Arxivat 2011-03-17 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ El Grupo Telecinco llança Divinity, un nou canal per al públic femení (castellà)
# Pedra Llarga

La Pedra Llarga és un dolmen al terme comunal de Millars, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord). Estava situat al nord-oest del terme, prop del Coll de la Batalla (Caladroer) i del tri-terme amb Bellestar (Fenolleda) i Montner, al costat de llevant de la carretera departamental D - 38 (Bellestar - Força Real).

## Referències

Plantilla:Refèrencies

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «87 - Millars». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Carreras Vigorós, Enric; Tarrús Galter, Josep. «181 anys de recerca megalítica a la Catalunya Nord (1832-2012)». A: Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, 54. Girona: Institut d'Estudis Gironins, 2013, p. 31-184. Llegir-lo en línia

## Referències

* ↑ Abélanet, Jean. Lieux et légendes du Roussillon et des Pyrénées catalanes (en francès). Trabucaire, 1999, p. 73. ISBN 9782912966117.
* ↑ La Pedra Llarga en els ortofotomapes de l'IGN
# Boykins

Boykins és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 620 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Boykins tenia 620 habitants, 255 habitatges, i 180 famílies. La densitat de població era de 352 habitants per km².
Dels 255 habitatges en un 23,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,9% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 29,4% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 18% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,4% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 22,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.406 $ i la renda mediana per família de 40.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.821 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 16.148 $. Entorn del 8,4% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Boykins». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Boykins». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Rivulus limoncochae

Rivulus limoncochae és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Equador, Colòmbia i el Brasil.

## Referències

* ↑ «Rivulus limoncochae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Gran Premi de Dourges

El Gran Premi de Dourges era una competició ciclista francesa que es disputava anualment al voltant del municipi de Dourges (Pas de Calais). Creada el 1987, es va conèixer també com a GP du Nord-Pas de Calais Open fins al 1998. De 2005 fins al 2007 va formar part de l'UCI Europa Tour.
Al desaparèixer, va ser substituïda posteriorment per la Ronda Peveloise.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1987 | Jean-François Lafillé | | |
| 1988 | Laurent Pillon | | |
| 1989 | Francis Moreau | | |
| 1990 | Francis Moreau | Czesław Rajch | Raymond Meijs |
| 1991 | Czeslaw Rajch | | |
| 1992 | Frédéric Moncassin | Marcel Wust | Jaan Kirsipuu |
| 1993 | Jean-Luc Masdupuy | Jan Mattheus | Cyril Saugrin |
| 1994 | Ludo Dierckxsens | | |
| 1995 | Christophe Agnolutto | Stéphane Barthe | Franky De Buyst |
| 1996 | Jaan Kirsipuu | Filip Meirhaegue | Nicolas Jalabert |
| 1997 | Stéphane Barthe | Christian van Dartel | Ken Hashikawa |
| 1998 | Marc Streel | Hans De Meester | Jürgen de Jong |
| 1999 | Jean-Michel Thilloy | Jean-Claude Thilloy | Saulius Ruskys |
| 2000 | Gordon McCauley | Rik Claeys | Nico Ruyloft |
| 2001 | Marek Leśniewski | Angelo van Melis | Cédric Deruyter |
| 2002 | Steven Caethoven | Geoffroy Lequatre | Kilian Patour |
| 2003 | Roy Curvers | Raphael Devienne | Pierre Drancourt |
| 2004 | Gaylor Bouchart | Stéphane Petilleau | Koen Das |
| 2005 | Grzegorz Kwiatkowski | Sergej Krushevsky | Bjorn Hoeben |
| 2006 | Markus Eichler | Joel Pearson | Sebastien Six |
| 2007 | Martin Mortensen | Mark Cassidy | Luc Hagenaars |

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès a cyclingarchives.com
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a cyclebase.nl
# Vàlvula d'expansió

Una vàlvula d'expansió és una vàlvula que actua com a dispositiu d'expansió (un element de les màquines frigorífiques per compressió) en el qual l'expansió és regulable manualment o automàticament.

## Tipus

* Manual , en la qual la regulació es realitza mitjançant un cargol. En aquest tipus de vàlvules el sobreescalfament no depèn de la temperatura d'evaporació del refrigerant en el seu estat gasós, sinó que és fix.
* Termostàtica ; anomenada VET o TXV, la qual actua mitjançant un element d'expansió controlat per un bulb sensor, el qual regula el flux del refrigerant líquid a través de l'orifici de la VET
* Termostàtica amb compensació de pressió externa ; anomenada VETX , és una derivació de la VET per a equips mitjans o grans o que treballin a altes pressions i variacions de càrrega tèrmica. A més aquestes han de ser utilitzades en sistemes on l'evaporador té diversos circuits, i/o està acoblat a un distribuïdor de refrigerant.
* Electrònica o electromecànica ; treballa mitjançant un control electrònic, en el qual sensors de temperatura envien senyals a un CI (circuit integrat) i aquest mitjançant aquestes dades manté un sobreescalfament dins dels paràmetres permesos per al funcionament de l'equip.
* Automàtica , la que manté una pressió constant en l'evaporador inundat, alimentant una major o menor quantitat de flux a la superfície de l'evaporador, en resposta als canvis de càrrega tèrmica que s'hi produeixin (en l'evaporador).

## Components de Vàlvula VET

Es compon de:
* Un cos compost per una cambra en la qual es produeix l'expansió, en passar el fluid refrigerant a aquesta a través d'un orifici cilindre-cònic obturat parcialment per un fill. I els tubs d'entrada i sortida del fluid.
* Un element de potència que actua sobre el plançó per obrir o tancar el pas de refrigerant a la cambra d'expansió.
* Un regulador o cargol que ens limita la quantitat mínima de cabal.
* Un bulb sensor situat a la sortida de l'evaporador, connectat per un tub capil·lar a l'element de potència i que actua sobre aquest.
* Un tub de compensació de pressió connectat també a la sortida de l'evaporador, i que ajuda a funcionar l'obturador (Només VETX).

## Aplicació

Cada tipus de vàlvula té aplicacions específiques, per exemple, SPORLAN, utilitza diverses lletres per discernir la utilització de cada vàlvula, ja sigui per a alta o baixa temperatura. En els sistemes de refrigeració es considera que la vàlvula d'expansió és el cervell de l'equip, ja que manté condicions de sobreescalfament útil i total per al bon funcionament del sistema.

## Avantatges de la Vàlvula VET

* Regulen activament l'expansió, en ser activades pel sobreescalfament en la línia de gas.
# La cacera del tabladillo

La cacera del tabladillo a Aranjuez és un oli de Juan Bautista Martínez del Mazo, pintat devers 1640. L'obra mostra la cort de Felip IV quan caça uns cérvols als voltants del Palau d'Aranjuez. Es conserva al Museu del Prado, que el va comprar al col·leccionista alemany A. S. Drey, de Múnic, el 1934, finançat amb fons del llegat Conde de Cartagena.

## Anàlisi

El 1666 apareix a l'inventari del Real Alcàsser de Madrid. Isabel de Farnesio el va portar al Palau del Pardo, on es va inventariar el 1714. Més tard va tornar a l'Alcàsser, on es trobava abans de l'incendi de 1734. Durant la Guerra de la Independència Espanyola, José Bonaparte el va treure del Pardo i el va portar a França. Després de la ruïna de l'enderrocat rei d'Espanya, va ser venut a Lord Ashburton. D'ençà va passar a col·leccions alemanyes, com la Sedelmayer; o hongareses, com la de Marcel de Nemes.
És una escena cortesana. Al tabladillo es troben la reina Isabel de Borbó, les seves dames i tres religioses. A baix, al camp, hi ha el rei, el seu germà, el cardenal-infant Ferran d'Àustria, i els servents. D'aquests destaca un nan negre. Un dels gossos de cacera s'ha identificat amb un dels que acompanyen el príncep a El príncep Baltasar Carles caçador. La petjada de Velázquez, sogre i mestre de Mazo, és inconfusible.

## Bibliografia

* Valdovinos Cruz, José Manuel. El Prado, colecciones de pintura. Madrid: Lunwerg Editors, 2001. ISBN 84-7782-694-3.

## Enllaços externs

* «Watching the Hunt in Aranjuez» (en anglès). Galeria online. Museu del Prado.
# Simó de Vallgornera i de Castellvell

Simó de Vallgornera i de Castellvell (castell de Vilarnau de Dalt, Canet de Rosselló, segle xiv - després de 1434) va ser un noble nord-català que lluità a Itàlia al costat del rei Alfons IV de Catalunya.

## Biografia

Fill de Jaume de Vallgornera i de Blanes, senyor de Vilarnau, pertanyia al llinatge dels Vallgornera, procedent del poble empordanès del mateix nom. El 15 de setembre del 1405 es casà amb Sibil·la de Fonts, filla única i hereva de Jaubert de Fonts, senyor de Pontellà; i el mateix dia el pare donà a la filla el lloc i territori de Pontellà amb tota la seva jurisdicció. L'any 1409 Simó ja usa el títol de senyor de Pontellà, encara que sembla que els seus sogres visqueren força després de la donació de quatre anys abans (Jaubert morí el 1410 i Francesca, la sogra, el 1434).
Seguint l'exemple del seu germà Francesc, hereu del senyoriu de Vilarnau, Simó es traslladà a Itàlia per a servir el rei Alfons el Magnànim. Pels serveis prestats a Sardenya, aquest li atorgà, per un document de data 10 de juliol del 1422 estès a Gaeta, una pensió vitalícia de vint-i-tres lliures i mitja. Sembla que Simó de Vallgornera havia participat valerosament en els setges de Calvi i Bonifacio (1420-1421). També escortà amb una companyia fortament armada el rei en la seva entrada a Nàpols, el 1423. Romangué al servei d'Alfons V fins al 1428, quan en Simó tornà al Rosselló.
Segons Alart, el matrimoni Simó i Sibil·la tingué només una filla, Margarida, que es casà el 27 d'agost del 1427 amb el cavaller Pere de Redon, fill del cavaller Jaume de Redon, senyor de Calce. Simó i la seva esposa eren vius un any després, i la possessió del senyoriu de Pontellà encara els hauria pertangut quan morí Francesca de Fonts, l'abril del 1434. Sembla que el dit senyoriu estava vinculat personalment a aquesta darrera, i que la seva mort causà la desaparició del títol.

## Enllaços externs

* Julià Bernat Alart Notices historiques sur les communes du Roussillon 2a. sèrie (1868)
* Joan Capeille Dictionnaire des Biographies Roussillonnaises (1914)