OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josefa Joaquina Sánchez

Josefa Joaquina Sánchez (18 d'octubre de 1765, La Guaira, Veneçuela - 1813, Cumaná, Veneçuela) va ser una veneçolana que va participar en la Conspiració de Gual i España organitzada pel seu marit, el militar veneçolà José María España. És recordada principalment per haver promocionat la conspiració i per la confecció de la bandera del moviment revolucionari, la qual cosa l'ha fet ser considerada la «brodadora de la primera bandera de Veneçuela».

## Biografia

Josefa Joaquina Sánchez va néixer el 18 d'octubre de 1765 en el port de la Guaira, Veneçuela, filla de Joaquín Sánchez i de Juana Bastidas.
El 27 de juliol de 1783 va contreure matrimoni amb el militar veneçolà José María España, amb qui va tenir fins a nou fills, dels quals un va morir mentre va estar a la presó. Juntament amb el seu marit, es va involucrar en la Conspiració de Gual i España que tenia com a propòsit alçar a les armes la població veneçolana per alliberar-se del jou espanyol. Sánchez va ser l'encarregada de copiar els documents del moviment revolucionari i de confeccionar les banderes que usarien els revolucionaris. A causa d'això, se la considera la «brodadora de la primera bandera de Veneçuela».
El 8 de maig de 1799, el seu marit va ser assassinat per les autoritats veneçolanes, que van penjar el seu cadàver com a advertència pels altres conspiradors. Dies abans, Sánchez havia estat interrogada per oficials veneçolans respecte España, després que un esclau anomenat Rafael España els delatés.
Després de la mort del seu marit, va ser detinguda i traslladada a Caracas, on mesos després va rebre la seva sentència de presó amb una durada de vuit anys, que hauria de complir a la Casa Hospicio de Caracas. No obstant això, l'any 1808, al final de la seva sentència, va ser bandejada de Cumaná juntament amb els seus fills. Quan es va iniciar el procés d'Independència de Veneçuela, va tornar al país i va sol·licitar una pensió al govern. Va morir l'any 1813.

## Referències

* ↑ «Josefa Joaquina Sánchez Bastidas». Bibliotecabicentenaria.bnv.gob.ve. [Consulta: 6 agost 2011].
# Anicet del Pont

Anicet (en llatí Anicetus) fou un llibert de Polemó II de Pont, que l'any 69 va defensar el partit de Vitel·li i va incitar una revolta contra Vespasià al Pont que va esclatar el 70.
La revolta va ser sufocada el mateix any. Anicet es va escapar i es va refugiar a la desembocadura del riu Cohibus, però allà, el rei del sedoques (sedochezi) finalment el va derrotar i el va entregar al lloctinent de Vespasià que el va executar, segons diu Tàcit.

## Referències

* ↑ 2.Anicetus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 178
# La Grande-Résie

La Grande-Résie és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 89 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Grande-Résie era de 89 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 44 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 38 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 10 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Grande-Résie el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 8 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 54 persones, 40 eren actives i 14 eren inactives. De les 40 persones actives 38 estaven ocupades (25 homes i 13 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 14 persones inactives 3 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a La Grande-Résie hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 515 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Grande-Résie a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Grande-Résie a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Barranc del Prat de la Font de Roca

El Barranc del Prat de la Font de Roca és un barranc del terme de Castell de Mur, a l'antic terme de Mur.
Es forma al sud de la partida de los Masos, en els contraforts de llevant de les Borrelles de Dellà, des d'on baixa cap al sud-est. Rep l'afluència del barranc dels Masos d'Urbà, passa a llevant de la Vinya d'Urbà i poc després s'aboca en el barranc d'Arguinsola.
# Moema portugali

Moema portugali és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Amazones.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Joan Xiol i Marchal

Joan Xiol i Marchal, de vegades signant com a Xiol Marchal o bé J. X. Marchal (Bilbao, 14 de setembre de 1921 - Barcelona, 1977) va ser un director de cinema i guionista basc que desenvolupà la seva producció artística a Catalunya.
Cursà estudis cinematogràfics a l'Institut des Hautes Études Cinématographiques de París. Ben aviat començà a dirigir curtmetratges a Barcelona, ciutat on va acabar instal·lant-se en 1940. Després de dirigir alguns curts, el 1946 rodà el llarg El castillo de Rochal i a continuació Ramsá (1947), que no s'arribà a estrenar. Posteriorment desenvolupà una filmografia majoritàriament ajustada a produccions de gènere i baix pressupost no exemptes d'oportunisme comercial.

## Filmografia

* El castillo de Rochal (1946)
* Ramsá (1947)
* ¿Milagro en la ciudad? (1953)
* Avenida de Roma, 66 (1956)
* La extranjera (1960)
* Sendas cruzadas (1962)
* Cinco pistolas de Texas (1965)
* Río Maldito (1965)
* El hombre de Caracas (1968)
* Horas prohibidas (1968)
* La farsa (1968)
* Las piernas de la serpiente (1970)
* Los farsantes del amor (1972)
* El precio del aborto (1975)
* Sexo, amor y fantasía (1976)
* Señora necesitada busca joven bien dotado (1979)

## Referències

* 1 2 3 Riambau i Möller, Esteve «Joan Xiol i Marchal». Diccionari enciclopèdic del cinema a Catalunya. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 22 juny 2019].
* 1 2 3 Crusells, Magí. «Xiol, Juan». A: Directores de cine en Cataluña: de la A a la Z. Edicions Universitat Barcelona, 2009, p. 247. ISBN 978-84-475-3316-9 [Consulta: 22 juny 2019].
# Jorge Urquía

Jorge Urquía (Comayagüela, 19 de setembre de 1946) és un exfutbolista hondureny de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció d'Hondures.
Pel que fa a clubs, destacà a Club Deportivo Olimpia, RCD Mallorca i Deportivo Alavés.

## Referències

* ↑ «Jorge “El Indio” Urquía, un ídolo en el anonimato». Arxivat de l'original el 2019-12-13. [Consulta: 27 abril 2019].
* ↑ Jorge Urquía a BDFutbol
# Anici Auqueni Bas (cònsol 431)

Anici Auqueni Bas (en llatí Flavius Anicius Auchenius Bassus) (floruit 425-435) va ser un alt oficial de l'Imperi Romà d'Occident. Va ser nomenat cònsol pel senat occidental amb Antíoc Chuzon (Antiochus Chuzon) de l'Imperi Romà d'Orient com a col·lega. L'any 435 va ocupar per segona vegada el càrrec de prefecte del pretori d'Itàlia.
Auqueni Bas pertanyia a la gens Anícia, una antiga família romana. El seu pare es deia també Anici Auqueni Bas i va ser cònsol l'any 408.
L'any 425 va ocupar el càrrec de comes rerum privatarum, el funcionari encarregat de l'administració dels béns de l'emperador (no dels públics) a la cort occidental. L'any següent va ser prefecte del pretori, potser amb autoritat a tot Itàlia.
Va fer diverses acusacions contra el papa Sixt III. Quan l'emperador Valentinià III les va conèixer, va ordenar convocar un sínode per aclarir-les. El resultat va ser que el papa va destituir 56 bisbes.

## Referències

* ↑ Corpus Inscriptionum Latinarum III, 9516 i X, 7178
* ↑ Jones, A.H.M.. Prosopography of the Later Roman Empire. Cambridge (England): University Press, 1971, p. 220.
* ↑ Codex Theodosianus XVI 5.64a i X 26.1a
* ↑ Davis, Raimond. The Book of Pontiffs (Liber Pontificalis). Liverpool: Liverpool University Press, 2010, p. 35. ISBN 9781846314766.
# Mirto (Sicília)

Mirto (sicilià Mirtu) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2008 tenia 1.073 habitants. Limita amb els municipis de Capo d'Orlando, Capri Leone, Frazzanò, Naso i San Salvatore di Fitalia.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Rosalia Lanza | Llista cívica |
# Integral de volum

En matemàtiques -i en particular en càlcul multivariable- integral de volum és una integral sobre un domini tri-dimensional, és a dir, un cas especial de les integrals múltiples. Les integrals de volum són especialment importants en la física per a diverses aplicacions, per exemple, per calcular densitats de flux.

## En coordenades

Tembé es pot definir com una integral triple en una regió D a R$^3$ d'una funció $f(x,y,z),$ i s'escriu normalment com:
    $\iiint \limits _{D}f(x,y,z)\,dx\,dy\,dz.$
Una integral de volum és, en coordenades cilíndriques
    $\iiint \limits _{D}f(\rho ,\varphi ,z)\,\rho \,d\rho \,d\varphi \,dz,$
i una integral volumètrica en coordenades esfèriques (utilitzant el conveni ISO pels angles, amb $\varphi$ com l'azimut i $\theta$ medit de l'eix polar té la forma
    $\iiint \limits _{D}f(r,\theta ,\varphi )\,r^{2}\sin \theta \,dr\,d\theta \,d\varphi .$

## Exemple

Integrar la funció $f(x,y,z)=1$ sobre un cub unitari porta al següent resultat:
$\int \limits _{0}^{1}\int \limits _{0}^{1}\int \limits _{0}^{1}1\,dx\,dy\,dz=\int \limits _{0}^{1}\int \limits _{0}^{1}(1-0)\,dy\,dz=\int \limits _{0}^{1}(1-0)dz=1-0=1$
Així doncs el volum d'un cub unitat és 1, com s'esperava. Això és més aviat trivial, i una integral de volum dona molt més joc. Per exemple, si ternim una funció escalar ${\begin{aligned}f\colon \mathbb {R} ^{3}&\to \mathbb {R} \end{aligned}}$ que descriu la densitat d'un cub en un punt donat $(x,y,z)$ com$f=x+y+z$ llavors, mitjançant la integral de volum, s'obtindrà la massa total del cub:
$\int \limits _{0}^{1}\int \limits _{0}^{1}\int \limits _{0}^{1}\left(x+y+z\right)\,dx\,dy\,dz=\int \limits _{0}^{1}\int \limits _{0}^{1}\left({\frac {1}{2}}+y+z\right)\,dy\,dz=\int \limits _{0}^{1}\left(1+z\right)\,dz={\frac {3}{2}}$

## Vegeu també

* Divergence theorem
* Surface integral

## Enllaços externs

* Michiel Hazewinkel (ed.). Multiple integral. Encyclopedia of Mathematics (en anglès). Springer, 2001. ISBN 978-1-55608-010-4.
* Weisstein, Eric W., «Volume integral» a MathWorld (en anglès).
# Pomacentrus cuneatus

Pomacentrus cuneatus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Java, Sulawesi, Singapur, oest de Malàisia, Golf de Tailàndia i Luzon (Filipines).

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Josep Canaleta i Cuadras

Josep Canaleta i Cuadras (Vic, 1875 - Barcelona, 1950) fou un arquitecte català.
Titulat el 1902, va ser deixeble d'Antoni Gaudí, amb qui va col·laborar a la Sagrada Família, la Casa Milà, la cripta de la Colònia Güell i als fanals de Vic. Canaleta va evolucionar des del modernisme cap al noucentisme, realitzant diversos projectes a Barcelona, Vic, Cornellà i Castelldefels. Autor del Teatre de la Cooperativa a Roda de Ter (1915) i l'Escorxador Municipal i el Mercat de Viladecans (1933). Va ser arquitecte municipal de Gavà, on va construir l'església parroquial.

## Referències

* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 58. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
# La Marina

* Per a altres significats, vegeu «Marina».
La Marina és una comarca natural i històrica del País Valencià que administrativament està dividida entre les comarques de la Marina Alta i la Marina Baixa. En formaven part els municipis actuals d'Alcalalí, Benissa, Calp, Llíber, Senija, Teulada, Xaló (part de l'actual Marina Alta), i tots els municipis de la Marina Baixa. Apareix en el mapa de comarques d'Emili Beüt "Comarques naturals del Regne de València", publicat l'any 1934.
A pesar del gran nombre de delimitacions que s'han proposat per a la Marina al llarg del segle xx, cap d'aquestes propostes no es correspon amb els límits històrics d'aquesta comarca, que, d'altra banda, han anat variant al llarg dels temps. Sovint s'entén com a delimitació tradicional de la Marina l'espai que hi ha des de Teulada fins a la Vila Joiosa. A voltes s'hi inclouen els municipis de Xàbia, el Poble Nou de Benitatxell (comunament inclosos dins del Marquesat de Dénia) i de Busot i Aigües de Busot (sovint inclosos en l'Horta d'Alacant).

## Vegeu també

* Arquitectura de la Marina
* Cuina de la Marina Alta

## Referències

* ↑ «El llenguatge mariner de la Marina», Francesc Xavier Llorca Ibi. Arxivat de l'original el 2015-12-11. [Consulta: 10 desembre 2015].
# Tejeda y Segoyuela

Tejeda y Segoyuela és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 159 | 132 | 125 | 116 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2007-09-15 a Wayback Machine.
# Integral el·líptica

Una integral el·líptica és una integral de la forma:
$\int {A(x)+B(x){\sqrt {S(x)}} \over C(x)+D(x){\sqrt {S(x)}}}\,dx$
o de forma alternativa com:
$\int {A(x)\,dx \over B(x){\sqrt {S(x)}}}$
on $A$, $B$, $C$ i $D$ són polinomis En $x$ i $S$ és un polinomi de grau 3 o 4.
La denominació integral el·líptica parteix dels primers problemes on van tenir lloc aquestes integrals, relacionats amb el càlcul de la longitud de segments d'el·lipse.
Les integrals el·líptiques poden veure's com a generalitzacions de les funcions trigonomètriques inverses. Les integrals el·líptiques proporcionen solucions a una classe de problemes una mica més àmplia que les funcions trigonomètriques inverses elementals, per exemple el càlcul de la longitud d'arc d'una circumferència només requereix les funcions trigonomètriques inverses, però el càlcul de la longitud d'arc d'una el·lipse requereix integrals el·líptiques. Un altre bon exemple és el pèndol, el moviment per a petites oscil·lacions pot representar per funcions trigonomètriques, però per oscil·lacions més grans requereix l'ús de funcions el·líptiques basades en les integrals el·líptiques.

## Càlcul

Totes les integrals el·líptiques del tipus anterior poden ser reescrites en termes en forma de suma de funcions elementals i tres tipus "bàsics" d'integrals el·líptiques (anomenats de primera espècie, de segona espècie i de tercera espècie. Per veure això escrivim la integral el·líptica en la forma:
   $\int {\frac {P(w,x)}{Q(w,x)}}\ dx$
On $w$ és una funció de $w$, tal que $w^{2}$ és un polinomi de tercer o quart grau, que conté almenys una potència senar de $w$ (Abramowitz i Stegun, 1972, p. 589).

## Bibliografia

* Abramowitz, M. & Stegun, I.A. (Eds.): "Elliptic Integrals", Ch 17 in Handbook of Mathematical Functions with Formules, Graphs and Mathematical Tables , 9 printing, New York: Dover, pp.587-607, 1972.

## Vegeu també

* Integral el·líptica de primera espècie
* Integral el·líptica de segona espècie
* Integral el·líptica de tercera espècie
# Jaijon

Jaijon és una antiga població del Panjab, districte d'Hoshiarpur, a la vora de les muntanyes Siwalik a 17 km al nord de Garhshankar. La seva importància deriva d'haver estat la seu dels rages rajputs Jaswal que van dominar Kangra. Ram Singh fou el primer que s'hi va establir; la fortalesa que controlava el pas per les muntanyes hauria estat construïda el 1701 i fou conquerida per Ranjit Singh de Lahore el 1815. Va passar als britànics el 1849 i fou desmantellada. Les ruïnes del palau dels rages encara es poden veure. Per un temps fou una vila comercial només superada per Hoshiarpur, però va perdre progressivament importància.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Programa de Recerca en Informàtica Biomèdica

El Programa de Recerca en Informàtica Biomèdica o simplement GRIB és una institució creada de forma conjunta per la Universitat Pompeu Fabra i l'Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques (IMIM). El GRIB es dedica, fonamentalment, a l'estudi de la bioinformàtica en totes les seues manifestacions, des de la informàtica mèdica fins al modelatge molecular, passant, lògicament, per la genòmica i biologia computacional.
El GRIB està dirigit pel Prof. Ferran Sanz, de la Universitat Pompeu Fabra i conté nou subprogrames de recerca.

## Enllaços externs

* Lloc web del GRIB

## Referències

* ↑ «Expertos evalúan como integrar los 'big data' en la medicina» (en castellà). [Consulta: 2 març 2015].
# La Serra de Vilamarí

La Serra de Vilamarí és una masia del municipi d'Avià inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita construcció amb estructura de masia orientada a migdia. Està ubicada en un lloc enlairat amb moltes vistes. Està formada per tres cossos diferents, de planta baixa i pis: el principal és pròpiament la masia, a la dreta una pallissa descoberta i a l'esquerra una edificació també d'obra però d'un moment constructiu diferent. El parament és a base de grans pedres sense treballar, de majors dimensions encara quan es tracta de les cantoneres o marcs d'obertures. Hi ha tan sols una finestra de llindaa la façana, al primer pis. Just sota seu, a la planta baixa, trobem l'entrada, una gran porta amb muntants de pedra i llinda de fusta. La coberta és a dues aigües amb teula àrab. Al pis superior es conserven restes de la cuina primitiva: els fogons i la llar de foc. L'escala interior avui ha desaparegut.

## Història

A la llinda de la finestra central hi ha gravada la data de 1764. En un altre temps fou la masia de Vilamarí. Actualment la casa està deshabitada i en força mal estat, ja que es fa servir com a corral per al bestiar.

## Referències

* 1 2 «La Serra de Vilamarí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# XXII Congrés Eucarístic Internacional

El XXII Congrés Eucarístic Internacional va ser un Congrés Eucarístic Internacional celebrat a Madrid entre els dies 25 i 28 de juny de 1911. Va estar envoltat de polèmica per la presència d'Alfons XIII en l'acte de cloenda i pels actes religiosos que es van celebrar durant la posterior recepció que va donar el rei al Palau d'Orient als prelats participants en un moment en què el govern de José Canalejas estava sent víctima d'una campanya denigrant per part dels catòlics i de la jerarquia eclesiàstica que protestaven per la seva política laïcista la peça principal era la Llei del Cadenat que pretenia restringir l'activitat dels ordes religiosos en l'àmbit social i educatiu.

## Referències

* ↑ Pons Pons, Guillermo «Congreso eucarístico internacional Madrid 1911». Menorca.info, 20-06-2011. Arxivat de l'original el 26 d’agost 2018 [Consulta: 26 agost 2018].
* ↑ Vargas Rubio, Rodolfo; Royo Mejía, Alberto. «El Congreso Eucarístico que cumplió cien años - Cien años de un Congreso Eucarístico memorable: Madrid, 1911». Temas de Historia de la Iglesia. Infocatólica, 20-11-2011. [Consulta: 26 agost 2018].
* ↑ Congreso Eucarístico internacional (22º: 1911: Madrid). Reseña histórica del XXII Congreso Eucarístico Internacional celebrado en Madrid del 23 de Junio al 1º de Julio de 1911. Madrid: Est. Tip. "Sucesores de Rivadeneyra", 1912, p. 324 p..

## Bibliografia

* Actas del Congreso Eucarístico Internacional celebrado en la Villa y Corte de Madrid desde el 23 de junio al 11 de julio de 1911: Documentos. Crónicas. Secciones. Madrid: Imprenta del Asilo de Huérfanos del Sagrado Corazón de Jesús, 1912.
* De la Cueva Merino, Julio. «El rey católico». A: Javier Moreno Luzón. Alfonso XIII. Un político en el trono. Madrid: Marcial Pons, 2003. ISBN 84-95379-59-7.
* Tusell, Javier. «El reinado de Alfonso XIII (1902-1931)». A: Feliciano Montero; Javier Tusell. Historia de España. Vol. IX. La Restauración. De la Regencia a Alfonso XIII. Madrid: Espasa Calpe, 1997. ISBN 84-239-8959-3.

## Enllaços externs

* Accés a la fitxa bibliogràfica i a la reproducció sonora de l'Himne Oficial del XXII Congrés Eucarístic Internacional amb lletra de Restituto del Valle Ruiz i música d'Ignacio Busca de Sagastizábal a través de la Biblioteca Digital Hispànica de la Biblioteca Nacional d'Espanya.