OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Moonachie

Moonachie és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2008 tenia 2.725 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Moonachie tenia 2.754 habitants, 1.041 habitatges, i 707 famílies. La densitat de població era de 614,6 habitants/km².
Dels 1.041 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 32% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,9% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 26,1% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.571 $ i la renda mediana per família de 62.163 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.875 $ mentre que les dones 32.829 $. La renda per capita de la població era de 24.654 $. Aproximadament l'1,7% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Moonachie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Moonachie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Moon Ribas

Moon Ribas (Mataró, 24 de maig de 1985) és una artista avantguardista i activista cíborg catalana, coneguda per desenvolupar i tenir implantat un sensor sísmic en línia en el braç que li permet percebre terratrèmols a temps real a qualsevol lloc del planeta mitjançant vibracions. La seva obra es basa en el moviment humà desenvolupat per l'addició de nous sentits i l'exploració del moviment de la terra. És cofundadora de la Cyborg Foundation, una organització internacional dedicada a ajudar els humans a convertir-se en ciborgs. Va estudiar coreografia experimental al Dartington College of Arts (Anglaterra) i Movement Research en SNDO.

## Referències

* ↑ Registre El Maresme Número 503, Estiu 1985
* ↑ Saloz, Juan Carlos "La chicha que siente todos los terremotos del mundo en su propio cuerpo", "PlayGround", 23 de Noviembre 2015.
* ↑ Garcia, Gabriella "The woman who can feel every earthquake in the world" Arxivat 2019-12-27 a Wayback Machine., "Hopes&Fears", 17 de octubre 2015.
* ↑ García, F.C. "Nace una fundación dedicada a convertir humanos en ciborgs", La Vanguardia, 1 de marzo de 2011.
* ↑ "Neil Harbisson, Moon Ribas" Revista Antic Teatre p.52-53, Diciembre 2010

## Vegeu també

* Art ciborg
# Goplana

Goplana és una òpera en tres actes en llengua polonesa composta per Wladyslaw Żeleński i amb llibret de Ludomił German, inspirat en el drama romàntic Balladyna del poeta Juliusz Słowacki. Es va estrenar a Cracòvia el 3 de juliol de 1896.

## Referències

* ↑ «The Opera Platform: Żeleński - GOPLANA» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-09-22. [Consulta: 22 novembre 2016].
# Gor

* Per a altres significats, vegeu «Ghur».
Gor és un municipi andalús situat a la província de Granada, a la comarca de Guadix. Es compon d'un nucli principal i el barris disseminats de Las Viñas, Cenascuras, Las Juntas, Los Balcones, Los Corrales, La Rambla Valdiquín, El Royo Serval i La Estación de Gorafe.
El municipi comprèn els nuclis de població de Gor, Cenascuras, Rambla de Valdiquín, Las Viñas, Las Juntas, Royo del Serval, Los Corrales, Estación de Gorafe i una petita part de Los Balcones, situat entre el límit municipal de Gor i Guadix.

## Vegeu també

* Las Angosturas, jaciment arqueològic.
# Mot primitiu

Un mot primitiu és la paraula més simple d'una família, la que conté l'arrel o lexema del que parteix qualsevol mot derivat sense cap afix o morfema. L'estudi dels mots primitius o derivats pertany a la morfologia.
Així, per exemple, taula és el mot primitiu de tauleta, que és un mot derivat, ja que al lexema taul, que aporta el significat bàsic de moble que contenen tots els membres de la família lèxica, tauleta afegeix un diminutiu eta.
En anglès el mot primitiu rep el nom d'stem, i per això en lingüística computacional es denomina stemming el procés de convertir un text als seus mots primitius.

## Diferència entre mot primitiu, lexema i lema

* El mot primitiu és la part de la paraula que mai canvia, ni tan sols quan està flexionada morfològicament.
* El lexema és l'arrel o part de la paraula que en conté el significat lèxic. Les paraules poden contenir un lexema si són simples (mot primitiu) o derivades i més d'un si són compostes.
* Un lema és la forma base de la paraula, que coincideix amb l'entrada al diccionari.
Per exemple, de "produït", el lema és "produir", que coincideix amb l'entrada al diccionari, però el mot primitiu és "produ-". Això és perquè hi ha paraules com producció, produir o productivitat. En l'anàlisi lingüística, el mot primitiu es defineix de manera més general com la forma base analitzada a partir de la qual es poden formar totes les formes flexionades.
# Mota

Una mota és un cordó litoral dunar a algunes poblacions costaneres de la Safor. Són el resultat de la modificació antròpica del cordó d'arena, amb la consegüent degradació de la flora i la fauna típics. Tradicionalment les motes servien com a barrera per protegir les terres de conreu en què s'havien transformat els cordons dunars. La mota, podia tindre des de dos fins a quatre metres d'alçada. Aquesta alçària s'aconseguia amuntegant arena de les dues bandes, la banda de la platja i la banda de la terra de conreu.
Molt sovint, la mota es fixava complementant la vegetació espontània amb espècies importades, com la canya de Sant Joan, en forma de canyars al vessant interior de la mota.
Durant la dècada del 1960 que va encetar la urbanització de les platges saforenques, es va començar a construir casetes, viles i xalets permanents -no desmuntables- justament arran de mota. La inexistència o no aplicació de legislació permeté la desaparició de part de les motes.
Actualment, algunes platges o sectors de platja tenen projectes de regeneració, o simplement d'aturada de la degradació que pateixen les motes. La platja de Xeraco n'és un exemple. La platja de L'Ahuir té un cordó de gran amplària. La banda sud de la platja de Tavernes conserva motes d'ús agrícola.

## Referències

* ↑ «Mota». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Xeresa y Xeraco prevén restaurar la Séquia Travessera y crear un paseo en el marjal, Las Provincias, 31 d'octubre de 2016
* ↑ Las dunas de Xeraco protegieron la playa en el último temporal marítimo, saforguia, 6 de febrer de 2017
* ↑ La marjal de la Safor i l'Auir per Oscar Martí, 11 de setembre de 2013

## Enllaços externs

* Xeracoterra
* Notícies sobre el Marjal de la Safor a El País
Viccionari
# Mota de Sant Feliu d'Avall

La Mota de Sant Feliu d'Avall fou una mota, o castell altmedieval d'estil romànic del segle x del poble de Sant Feliu d'Avall, a la comarca del Rosselló, Catalunya del Nord.
Estava situat en un turó artificial, mota, construït a ponent del poble de Sant Feliu d'Avall, a uns 150 metres de distància de la població. És en una propietat particular situada en el número 112 de l'Avinguda del Canigó, al costat nord-est mateix de la Casa del Comú de Sant Feliu d'Avall.

## Història

En un document notarial del 1475 ja apareix amb el nom de Mota: campum meum vocatum la Mota situm in terminis Sancti Felici Inferioris. La tradició oral ha mantingut aquesta denominació, tot i que no és segur que el que ara es coneix com la Mota correspongui exactament a la mota medieval. El material i la tècnica emprades en aquesta mota fan pensar en una construcció dels segles XI o XII.
Com moltes motes, era prop d'un camí, del qual devia ser un element protector, de vigilància: pel seu costat de ponent passava un camí que cap al sud anava a Corbera la Cabana, i cap al nord, a Cornellà de la Ribera, passant a gual la Tet.

## Característiques

En el cadastre napoleònic del 1812 és representada per un octàgon allargassat en l'eix llevant-ponent, tot i que hom pensa que originalment la fortificació era ovalada. Feia 32,5 m de llarg per 25 d'ample, amb uns murs de 3 metres d'alçada en la seva part central.
En un sondeig del 1984 es descobrí, a cosa d'un metre sota terra, un angle de mur format per quatre filades de còdols de riu units per morter de calç. S'hi va trobar ceràmica grisa i vidriada, així com teules àrabs. Això fa pensar que devia ser abandonada a l'entorn del segle xiv.

## Bibliografia

* Castellví, Jordi. «Sanr Feliu d'Avall: Mota de Sant Feliu d'Avall». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ Lloc on es troben les restes de la Mota en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Castellví i Bolòs 1993.
# Mota de Altarejos

Mota de Altarejos és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 75 | 60 | 54 | 56 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Villard-Reymond

Villard-Reymond és un municipi francès situat al departament de la Isèra i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 47 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Villard-Reymond era de 47 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 57 habitatges, 24 eren l'habitatge principal de la família i 33 eren segones residències. 54 eren cases i 1 era un apartament. Dels 24 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 7 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Villard-Reymond el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 27 persones, 20 eren actives i 7 eren inactives. De les 20 persones actives 19 estaven ocupades (11 homes i 8 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 7 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Villard-Reymond a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Villard-Reymond a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Pugó de la ginesta

El pugó de la ginesta o pugó de l'argelaga (Aphis genistae) és una espècie d'hemípter esternorrinc de la família Aphididae.

## Distribució

És natiu d'Europa, amb el seu límit oriental a Ucraïna i Turquia. Va ser introduït a Nord Amèrica (Neàrtic).

## Descripció

El cos oval de les femelles és de 1,4-2,6 mm de llargària, i les àpteres tenen el cos d'un negre cerós. Les alades presenten de 4-8 sensílies. La cauda té 4-17 sensílies. El nombre cromosòmic és 2n = 8.

## Cicle vital i ecologia

S'han identificat quatre espècies hoste principal del gènere Genista (G. anglica, G. germanica, G. ovata i G. sagitalis), així com en espècies de Cytisus. A més a més, s'han documentat sobre plantes pertanyents a Laburnum, Cytisus, Petteria, Spartium i Sophora. Aquesta espècie pot formar un mutualisme mirmecofílic.
A finals de primavera les femelles alades ixen de l'ou i van a la recerca de plantes hoste. Una vegada hi arriben comencen a formar colònies de manera partenogènica (cicle anholocíclic i vivípar). En arribar setembre, baixen les temperatures, i comencen a nàixer mascles i femelles alades per reproduir-se sexualment i pondre un ou (cicle holocíclic i ovípar) que passarà l'hivern protegit fins a la propera primavera.

## Referències

* ↑ «Aphis genistae Scopoli, 1763» (en anglès). GBIF. [Consulta: 31 maig 2022].
* ↑ «SYSTEMATIC TREATMENT OF APHID GENERA» (en anlgès). [Consulta: 31 maig 2022].
* ↑ https://books.google.cat/books?id=UZqkLr9m4GUC&lpg=PA477&ots=rnw0I3vh1b&dq=%22Aphis%20genistae%22&hl=ca&pg=PA343#v=onepage&q=%22Aphis%20genistae%22&f=false
* ↑ «Aphis genistae (Dyer's Broom Aphid) identification, images, ecology, control» (en anglès). [Consulta: 31 maig 2022].
# Cistanthe grandiflora

Cistanthe grandiflora és una espècie de planta de la família de les Portulacàcies, endèmica de Xile. És una planta herbàcia que es troba a les zones costaneres a terrenys arenosos i pedregosos a la vora del mar, amb alta lluminositat, i també a l'interior fins a la zona precordillera.

## Referències

* ↑ «Cistanthe grandiflora» a The Plant List. Data consulta: 20 de març de 2014.
# Collada del Trumfo

La Collada del Trumfo és una collada situada a 1.461,5 msnm al terme municipal d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà.
És a la part nord-occidental del terme, just al sud del cim de Gallinova i al nord de la Roca de Monteguida, a l'extrem sud-oest de la Serra de Carreu i al nord de la Serra de Monteguida. Hi passava el camí que des d'Abella de la Conca menava a Orcau i, a través del Portell de Gassó, a Aramunt i la vall de Carreu. Representa el límit oriental de la partida de la Bernada.

## Etimologia

Tot i que Cal Trumfo és més amunt, en el Portell o Collada de Gassó, per la Collada del Trumfo discorria el camí que menava a Cal Trumfo des de la vall alta del riu d'Abella. Pren el nom, doncs, de la casa a la qual s'accedia des d'aquesta collada.

## Enllaços externs

* La Collada del Trumfo en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Fabián Monzón

Luciano Fabián Monzón (Granadero Baigorria (Santa Fe), província de Santa Fe, Argentina, 13 d'abril de 1987) és un futbolista argentí, que ocupa la posició de defensa.
Format al planter del CA Boca Juniors, hi va destacar amb la selecció Olímpica argentina durant els Jocs Olímpics de Beijing de 2008, en els quals l'albiceleste va guanyar-hi la medalla d'or. La temporada 08/09 és cedit al Reial Betis, de la primera divisió espanyola, on juga 13 partits i marca dos gols. Acabada la temporada, retorna al Boca Juniors.
Ha estat internacional amb l'Argentina en tres ocasions.

## Referències

* ↑ Fabián Monzón Perfil Sitio Oficial Club Universidad de Chile Arxivat 5 February 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Can Torrent (Sant Esteve de Palautordera)

Can Torrent és una masia de Sant Esteve de Palautordera (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia amb annexes pel bestiar. Coberta a dues vessants. La façana és una de les parets laterals, molt senzilla, consta de planta baixa i un pis, i també té un subsòl. La façana està arrebossada i bastant transformada, l'entrada és un portal amb arc de mig punt fet amb pedres i maons.

## Història

No se sap amb exactitud la data de la seva construcció, però és possible que sigui una masia del segle xvi o XVII, amb annexes per a les bèsties i lloc per a guardar la collita de l'any. La façana fou transformada i arrebossada l'any 1954. Hi viuen els masovers.

## Referències

* 1 2 «Can Torrent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2017].
# Can Torrents (Sant Boi de Llobregat)

Can Torrents és una obra del municipi de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa senyorial amb planta baixa, noble i golfes. D'estructura inicialment cúbica presenta ampliacions al seu costat esquerre. La teulada és de teula àrab a quatre vessants. En els murs i finestres combina la pedra i el maó, tant a vista com arrebossats. L'estil és popular amb certa dignitat, incorporant elements del gòtic tardà en les finestres lobulades dels extrems, i renaixentistes en la finestra esbocinada central.

## Història

Hi hagut per bastant temps un corrent d'opinió que mantenia que aquesta masia es va bastir sobre l'antic hospital medieval que donava nom al carrer. L'historiador santboià Carles Martí i Mira va demostrar que el tal hospital va ser enderrocat totalment i que aquesta masia es va bastir de nova planta al segle xv, això sí, al lloc que el vell hospital ocupava i es va fer l'ampliació posterior.
A principis del segle xx va sofrir algunes ampliacions i restauracions, conservant del casal del segle xv i de principis del XVI la porta de mig punt amb dovelles i les finestres de pedra de Montjuïc.

## Referències

* 1 2 3 «Can Torrents». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 febrer 2016].
# Can Torrents de Ferran

Can Torrents de Ferran és un edifici del municipi d'Olèrdola (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La masia de Can Torrents de Ferran està situada al barri de Can Ferran, proper a Sant Pere Molanta. És de planta basilical. L'estructura de la façana és simètrica, i presenta portal d'accés d'arc de mig punt adovellat balcons al primer pis i tres finestres d'arc de mig punt a les golfes. El conjunt es completa amb altres dependències agrícoles, a més d'un jardí i un baluard. La casa es va construir amb carreus de pedra tallada, gran i regulars.

## Història

Segons Català Roca, la casa va ser edificada el segle xix. Probablement els carreus procedeixen de l'antiga torre medieval del castell de Ferran, situada a prop.

## Referències

* 1 2 «Can Torrents de Ferran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Ichthyophthirius multifiliis

Ichthyophthirius multifiliis és un protozou ciliat paràsit de peixos d'aigua dolça. Té molt baixa especificitat en la tria d'hostes, així que pot infectar gairebé qualsevol peix.
Viu parasitant els peixos d'aigua dolça. Es localitza en la pell i inicia el seu cicle de desenvolupament, produint un quist visible de color blanc, que en madurar explota alliberant nous paràsits que infecten a altres exemplars. Normalment un peix pot ser atacat simultàniament per molts protozous.
La malaltia del punt blanc en aquaris d'aigua dolça és causada per la presència de Ichthyophthirius multifiliis. L'acció d'aquest agent patogen es pot veure agreujada per l'aparició d'altres paràsits que afecten la pell i a les brànquies de l'animal.
Els punts blancs brillants, de fins a 1 mm de diàmetre, apareixen sobretot en el llom i en les aletes, romanent aquestes enganxades al cos. Els quists poden unir-se i formar taques grans. Freqüents moviments per refregar contra el terra o els ornaments, com si volguessin treure així els paràsits. La respiració es torna irregular. En alguns casos la infestació es limita a les ganyes.

## Referències

* ↑ Edward J. Noga, Fish disease: diagnosis and treatment, Wiley-Blackwell, 2000
* 1 2 Marshall E. Ostrow, Goldfish, Barron's Educational Series, 2003
* ↑ Ichthyophthirius Multifiliis (White Spot) Infections in Fish
# Cantó de Pornic

El cantó de Pornic (bretó Kanton Pornizh) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Loira Atlàntic a la regió de Loira Atlàntic, però que històricament ha format part de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 5 comunes:
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Arthon-en-Retz | Arzhon-Raez | 2.670 | 39,24 | 44320 | 44005 |
| La Plaine-sur-Mer | Plaen-Raez | 2.517 | 16,39 | 44770 | 44126 |
| Pornic | Pornizh | 11.903 | 94,20 | 44210 | 44131 |
| Préfailles | Pradvael | 1.038 | 4,88 | 44770 | 44136 |
| Saint-Michel-Chef-Chef | Sant-Mikael-Keveger | 3.177 | 25,12 | 44730 | 44182 |
| Cantó | Pornizh | 21.305 | 179,83 | - | 4432 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1998-2007 | Philippe Boënnec | RPR, després UMP |
| 2007 | Patrick Girard | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Cantó de Port-sur-Saône

El cantó de Port-sur-Saône és un cantó francès del departament de l'Alt Saona, situat al districte de Vesoul. Té 17 municipis i el cap és Port-sur-Saône.

## Municipis

* Amoncourt
* Auxon
* Bougnon
* Breurey-lès-Faverney
* Chaux-lès-Port
* Conflandey
* Équevilley
* Flagy
* Fleurey-lès-Faverney
* Grattery
* Mersuay
* Port-sur-Saône
* Provenchère
* Scye
* Le Val-Saint-Éloi
* Vauchoux
* Villers-sur-Port

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1970 | André Liautey | Radical |
| 1970-1988 | René Fouquet | Divers droite, després UDF |
| 1988-1994 | Jean-Marie Parat | PS |
| 1994- | Jean-Paul Mariot | Divers gauche, després PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 5.079 | 5.620 | 6.054 | 6.516 | 6.434 | 6.775 | 7.379 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Ilmārs Rimšēvičs

Ilmaras Rimševičius (30 de maig de 1965, Riga, Letònia) és un economista letó i actual president del Banc de Letònia.

## Biografia

En 1990 Rimševičius es va graduar en la facultat d'Enginyeria de l'institut politècnic de Riga, on va obtenir el títol d'enginyer economista, en 1988–1989 va estudiar a la Universitat de St. Lawrence dels Estats Units, i un MBA a la Universitat Clarkson, de 1991 a 1992.
Va ser activista del Front Popular Letó de 1989 a 1990. Va treballar al banc comercial Latvijas Zemes Bank entre 1990 i 1992. En 2001 fou nomenat president del Banc Central de Letònia per Einaro Repšės. El febrer de 2018 l'agència anticorrupció letona va ordenar la seva detenció. Un dia després va quedar en llibertat amb càrrecs.

## Referències

* ↑ «La agencia anticorrupción de Letonia detiene al gobernador del Banco Central del país» (en castellà). Público.es.