OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Maria de Fontclara

Santa Maria de Fontclara fou un priorat augustinià situat en el territori de l'actual comuna de Banyuls dels Aspres, a la comarca del Rosselló, Catalunya del Nord.
En el seu lloc avui dia hi ha un mas que duu el mateix nom, Fontclara, i està situat al sud-est del poble de Banyuls dels Aspres, a la riba esquerra del Tec.

## Història

Esmentada el 1211, era situada a la vora del Tec, en un indret conegut com a Breda, que també posseïa una força, o castell: rocha sive força B. Marie Fontclaris vel de Breda. Vers 1424 un fort aiguat del Tec se l'emportà, i no fou reconstruïda, sinó que els canonges augustinians foren acollits en el Castell de Banyuls dels Aspres per Joan II de Banyuls, senyor del lloc.

## Bibliografia

* Ponsich, Pere. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Santa Maria de Fontclara». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ Lloc on era el priorat de Fontclara, en els ortofotomapes de l'IGN
# Santa Maria de Fontpedrosa

Santa Maria de Fontpedrosa és l'església parroquial del poble nord-català de Fontpedrosa, a la comuna del mateix nom, de la comarca del Conflent.
Està situada en el nucli urbà de Fontpedrosa, en el carrer de l'Església, del nucli vell del poble de Fontpedrosa.

## Bibliografia

* Badia i Homs, Joan. «Fontpedrosa: Santa Maria de Fontpedrosa». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995, p. 545-546 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.
* Becat, Joan. «67 - Fontpedrosa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 60. Santa Maria de Fontpedrosa». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Fontpedrosa». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Santa Maria de Fontpedrosa en els ortofotomapes de l'IGN
# Diplotaxis ibicensis

Diplotaxis ibicensis és una brassicàcia que és endèmica de la província d'Alacant, Eivissa, Formentera, Cabrera i Mallorca. Viu preferentment a la zona litoral de les illes Pitiüses, en llocs una mica alterats. És una planta anual herbàcia erecta, de fins a mig metre d'alt. Les fulles són molt dividides amb els lòbuls estrets. Les seves flors són grogues i bastant grosses comparades amb altres ravenisses de flor groga. Floreix de febrer a juny. a l'hivern i fins a principi d'estiu.

## Referències

* ↑ Herbari virtual del Mediterrani, amb imatges
# Diplotaxis

Diplotaxis és un gènere de plantes amb flors de la família Brassicàcia. El gènere conté de 30 a 35 espècies. La més coneguda és la ravenissa (Diplotaxis erucoides). El gènere és originari de la regió mediterrània i la Macaronèsia; la major diversitat es troba al nord-oest d'Àfrica i el Cap Verd. Són plantes anuals o perennes, herbàcies o subarbustives. La majoria de les espècies tenen les flors grogues però algunes les tenen blanques.

## Taxonomia

A les nostres contrades són autòctones les espècies següents:Diplotaxis harra, D. erucoides, D. tenuifolia, D. viminea, D. catholica, D. virgata i D. muralis. Algunes espècies com D. tenuifolia, tenen les fulles comestibles i de gust similar a la ruca (Eruca sativa). Algunes espècies són:
* Diplotaxis acris (Forssk.) Boiss.
* Diplotaxis antoniensis Rustan
* Diplotaxis assurgens (Delile) Thell.
* Diplotaxis berthautii Braun-Blanq. i Maire
* Diplotaxis brevisiliqua (Coss.) Mart.-Laborde
* Diplotaxis catholica (L.) DC.
* Diplotaxis cossoniana (Reut. ex Boiss.) O.E.Schulz
* Diplotaxis decumbens (A.Chev.) Rustan & L.Borgen
* Diplotaxis duveyrieriana Coss.
* Diplotaxis episcopalia (L.) DC.
* Diplotaxis erucoides(L.) DC. (syn. D. valentina Pau) – ravenissa blanca
* Diplotaxis glauca (J.A.Schmidt) O.E.Schulz
* Diplotaxis gorgadensis Rustan
* Diplotaxis gracilis (Webb) O.E.Schulz
* Diplotaxis griffithii (Hook.f. i Thomson) Boiss.
* Diplotaxis harra (Forssk.) Boiss.
* Diplotaxis hirta (A.Chev.) Rustan & L.Borgen
* Diplotaxis ibicensis (Pau) Gómez-Campo
* Diplotaxis lagascana DC.
* Diplotaxis muralis (L.) DC. –
* Diplotaxis ollivieri Maire
* Diplotaxis pitardiana Maire
* Diplotaxis scaposa DC.
* Diplotaxis siettiana Maire
* Diplotaxis siifolia Kunze
* Diplotaxis simplex (Viv.) Spreng.
* Diplotaxis sundingii Rustan
* Diplotaxis tenuifolia (L.) DC. (syn. Sisymbrium tenuifolium L.) - crèspol, ravenissa de fulla menuda
* Diplotaxis tenuisiliqua Delile
* Diplotaxis varia Rustan
* Diplotaxis villosa Boulos & W.Jallad
* Diplotaxis viminea (L.) DC.
* Diplotaxis vicentina (Cout.) Rothm.
* Diplotaxis virgata (Cav.) DC. - caps blancs
* Diplotaxis vogelii (Webb) Cout.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans Barcelona 1990
* ↑ Med-Checklist: Diplotaxis, Diplotaxis acris agg., Diplotaxis catholica agg.
* ↑ African Flowering Plants Database: Diplotaxis
* ↑ Flora of Pakistan: Diplotaxis
* ↑ GRIN. «Species in GRIN for genus Diplotaxis». Taxonomy for Plants. National Germplasm Resources Laboratory, Beltsville, Maryland: USDA, ARS, National Genetic Resources Program. [Consulta: 23 desembre 2009].
# Dipòsit d'aigua i hangars (Ripoll)

El Dipòsit d'aigua i hangars és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Ambdues edificacions estan pròximes a la desapareguda línia de ferrocarril de Sant Joan de les Abadesses. El dipòsit d'aigua, que servia per proveir d'aigua les màquines del ferrocarril, està construït amb pedres de riu, morter de calç, i maó vist. Els tres hangars, de construcció posterior, vinculada amb el ferrocarril transpirinaic tenen una coberta, de teula àrab a dues vessants; una placa giratòria, davant mateix dels tres hangars possibilitava l'accés de les màquines.

## Referències

* ↑ «Dipòsit d'aigua i hangars». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Saint-Maixent

«Saint-Maixent» té aquests significats:
* Saint-Maixent (Sarthe), municipi francès al departament del Sarthe
* Saint-Maixent-de-Beugné, municipi francès al departament de Deux-Sèvres
* Saint-Maixent-l'École, municipi francès al departament de Deux-Sèvres
* Saint-Maixent-sur-Vie, municipi francès al departament de Vendée
* Cantó de Saint-Maixent-l'École-2, cantó francès al districte de Niort (departament dels Deux-Sèvres)
* Cantó de Saint-Maixent-l'École-1, cantó francès al districte de Niort (departament dels Deux-Sèvres)
# Centre Mèdic Sheba

El Centre Mèdic Chaim Sheba (en hebreu: המרכז הרפואי חיים שיבא - תל השומר) també conegut com a Tel Hashomer és un hospital que es troba a Israel, està situat en la zona de Tel Hashomer en la ciutat de Ramat Gan. És l'hospital més gran d'Israel. Sheba ofereix serveis a pacients de tota la regió de l'Orient Mitjà, inclosos molts pacients (especialment infants) de l'Autoritat Nacional Palestina.
L'hospital es va establir en 1948 com el primer hospital militar d'Israel, per al tractament de les víctimes de la Guerra d'Independència d'Israel. Va ser fundat en un conjunt de barracons militars abandonats de l'època del Mandat Britànic de Palestina, i va ser conegut originalment com a Hospital Militar Número 5.
L'any 1953, es va convertir en un hospital civil, i el doctor Chaim Sheba es va convertir en el seu director. Després de la mort de Sheba, l'hospital va ser reanomenat en honor seu. Situat en una àrea de 61 hectàrees a Ramat Gan, opera 120 departaments i clíniques. Compta amb 1.700 llits, més de 1.400 metges, 2.600 infermeres i altres 3.300 treballadors de la salut.

## Enllaços externs

* www.eng.sheba.co.il/ (anglès) (hebreu)
# Resolució 2421 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2421 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 14 de juny de 2018. Després de recordar les resolucions sobre la situació a l'Iraq, en particular les resolucions 1500 (2003), 1546 (2004), 1557 (2004), 1619 (2005), 1700 (2006), 1770 (2007), 1830 (2008), 1883 (2009), 1936 (2010), 2001 (2011), 2061 (2012), 2110 (2013), 2169 (2014), 2233 (2015), 2299 (2016) i 2379 (2017), el Consell de Seguretat de l'ONU va acordar ampliar el mandat de la Missió d'Assistència de les Nacions Unides per a l'Iraq (UNAMI) 10 mesos fins al 31 de maig de 2019, amb un enfocament que permeti avançar en el seu paper en la reconstrucció i la reconciliació. Va instar el Representant Especial del Secretari General a donar prioritat al suport i assistència al govern iraquià i als promotors del diàleg, facilitar el lliurament d'ajut humanitari i a recollir proves de crims de guerra, crims contra la humanitat i genocidi comesos per Estat Islàmic.

## Referències

* ↑ «Unanimously Adopting Resolution 2421 (2018), Security Council Extends Mandate of Iraq Mission, with Priority Focus on Inclusive Political Dialogue» (en anglès). Nacions Unides, 14-06-2018.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2401 a la 2500 (2018 -)

## Enllaços externs

* «Text de la Resolució» (pdf). Nacions Unides, 2018.
# Resolució 2425 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2425 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de juny de 2018. Després de recordar la Resolució 2363 (2017), i en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va ampliar el mandat de l'Operació Híbrida de la Unió Africana i les Nacions Unides al Darfur (UNAMID) fins al 13 de juliol de 2018 i estendre el seu mandat perquè pugui protegir els civils i facilitar l'ajut humanitari.

## Referències

* ↑ Security Council Extends Mandate of African Union-United Nations Hybrid Operation in Darfur, Unanimously Adopting Resolution 2425 (2018), un.org, 29 de juny de 2018

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2401 a la 2500 (2018 -)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2423 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2423 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 28 de juny de 2018. En virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, i recordant les resolucions 2391 (2017), 2374 (2017), 2364 (2017) i 2100 (2013) sobre la situació a Mali, el Consell va estendre el mandat de la Missió Multidimensional Integrada d'Estabilització de les Nacions Unides a Mali (MINUSMA) durant un any més fins al 30 de juny de 2019, mantenint el nombre de 13.289 efectius i 1.920 policies i la prioritat estratègica de donar suport a les mesures per assolir la pau i la reconciliació al país.

## Referències

* ↑ Security Council Extends Mandate of United Nations Multidimensional Integrated Stabilization Mission in Mali, Adopting Resolution 2423 (2018), un.org, 28 de juny de 2018

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2401 a la 2500 (2018 -)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2427 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2427 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per unanimitat el 9 de juliol de 2018 després d'un gran debat amb el propòsit d'instar a prendre accions concretes en resposta als abusos i violacions greus dels drets humans en conflicte, amb el propòsit particular de protegir els infants durant els conflictes armats, especialment el seu reclutament per grups armats no estatals i considerar els nens reclutats com a víctimes.
Després d'examinar l'informe del secretari general António Guterres (document S/2018/465) en el que documentava 21.000 casos de violacions a nens, el Consell va expressar la seva preocupació per la naturalesa regional i transfronterera d'aquestes violacions i per l'alt nombre de nens morts o mutilats per atacs indiscriminats contra civils, els bombardejos aeris, ús excessiu de la força, artefactes explosius i la utilització de nens com a escuts humans, així com els atacs contra escoles i hospitals i la violació i violència sexual contra els infants, que foren condemnades enèrgicament, alhora que instava a totes les parts en conflicte a defensar llurs obligacions segons el dret internacional humanitari.
El Consell va destacar la importància del mandat del Representant Especial del Secretari General per als nens i els conflictes armats, que inclou arrencar compromisos de protecció infantil concrets de les parts en conflicte.

## Referències

* ↑ UN Security Council adopts resolution to protect children in armed conflict Arxivat 2018-07-28 a Wayback Machine., xinhuanet.com. 10 de juliol de 2018
* ↑ Security Council Seeks to Strengthen Protections for Children in Armed Conflict, Unanimously Adopting Resolution 2427 (2018), un.org, 9 de juliol de 2018

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2401 a la 2500 (2018 -)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Refracció (so)

La refracció és un fenomen que afecta la propagació del so, i que consisteix en la desviació que pateixen les ones en la seva direcció propagació, quan el so passa d'un medi a un altre diferent.
A diferència del que passa en el fenomen de la reflexió, en la refracció, l'angle de refracció ja no és igual al d'incidència. La refracció es deu al fet que en canviar de medi, canvia la velocitat de propagació del so. La refracció també pot produir dins d'un mateix mitjà, quan les característiques d'aquest no són homogènies, per exemple, quan d'un punt a un altre d'un medi augmenta o disminueix la temperatura.
Exemple: Sobre una superfície nevada, el so és capaç de desplaçar-se travessant grans distàncies. Això és possible gràcies a les refraccions produïdes sota la neu, que no és mitjà uniforme. Cada capa de neu té una temperatura diferent. Les més profundes, on no arriba el sol, estan més fredes que les superficials. En aquestes capes més fredes pròximes al sòl, el so es propaga amb menor velocitat.
# Kiotina spatulata

Kiotina spatulata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Rozpr. Ceské. Akad. 16(31):2.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Wu, C.F., 1948. Bull. Pek. Soc. Nat. Hist. 17(2):145-150 + 1 pl.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:342.
* Stark, B.P. & I. Sivec, 2008. Systematic notes on Kiotina Klapálek and Hemacroneuria Enderlein (Plecoptera: Perlidae), with description of four new species. Illiesia, 4(17):161-175. «PDF».

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Reinerita

La reinerita és un mineral de la classe dels òxids. Va ser anomenada per Willy Reiner, un químic de la Tsumeb Corporation; va ser qui va analitzar el mineral tipus.

## Característiques

La reinerita és un òxid de fórmula química Zn₃(AsO₃)₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5 a 5,5. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la reinerita pertany a «04.JA - Arsenits, antimonits, bismutits; sense anions addicionals, sense H₂O» juntament amb els següents minerals: leiteïta, apuanita, karibibita, kusachiïta, schafarzikita, trippkeïta, versiliaïta, schneiderhöhnita, zimbabweïta, ludlockita, paulmooreïta, estibivanita i chadwickita.

## Formació i jaciments

Només s'ha descrit a la seva localitat tipus i a la Xina. Es troba en zones d'oxidació profunda en dipòsits polimetàl·lics. Sol trobar-se associat als següents minerals: calcocita, bornita, wil·lemita, smithsonita, hidrocincita, hemimorfita, adamita, olivenita i gebhardita.

## Referències

* ↑ «Reinerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Renmin Chubanshe

Renmin Chubanshe (xinès simplificat: 人民出版社, pinyin: Rénmín Chūbǎnshè, literalment 'Editorial del Poble'), coneguda en anglés com a People's Publishing House, abreujat com a PPH, és una editorial pública de la Xina amb seu a Pequín, dirigida pel PCX, i que publica principalment llibres de filosofia i ciències socials, entre ells llibres de Filosofia marxista xinesa, sent considerada com una editorial de referència pel que fa a materials polítics o ideològics vinculats al Partit Comunista de la Xina i el Govern xinés.
Renmin Chubanshe es va establir originalment l'1 de setembre de 1921, i es va reconstruir l'1 de desembre de 1950. Les seues publicacions inclouen obres clàssiques del marxisme, i obres de "Líders del partit i de l'estat" de la República Popular de la Xina.
El 1986, la tesi de Ge Jianxiong, Geografia de la població de la dinastia Han occidental, va ser publicada com a monografia per l'Editorial, sent la primera tesi doctoral publicada a la República Popular.

## Referències

* ↑ Rainer Arnold. The Universalism of Human Rights. Springer Science & Business Media, 21 agost 2012, p. 141–. ISBN 978-94-007-4510-0.
* ↑ Zongchao Peng. Chinese Cooperative-Harmonious Democracy: Research on Chinese Cooperative-Harmonious Democracy. Taylor & Francis, 1 desembre 2016, p. 61–. ISBN 978-1-317-47984-0.
* ↑ Chuanqi He. Global Modernization Review: New Discoveries And Theories Revisited. World Scientific, 11 febrer 2015, p. 162–. ISBN 978-981-4616-08-9.
* ↑ Zhao Jiaxiang. Leaping Over the Caudine Forks of Capitalism. Taylor & Francis, 9 juny 2020, p. 57–. ISBN 978-1-00-005670-9.
* ↑ «Authorities again exposed to special treatment». Duowei News, 11-01-2016.
* ↑ «"Whistleblower" sparks anti-censorship war Chinese fight back with creative continuity». BBC.com, 11-03-2020.
* ↑ Yearbook of the People's Republic of China. China Yearbook Agency, 2007, p. 610–.
* ↑ China Book Yearbook: 2002. Hubei People's Publishing House, 2004. ISBN 9787216039826.
* ↑ Xinhua Monthly Post. Xinhua Monthly Post Agency, 2009.
* ↑ Editor's Friends. Shanxi People's Publishing House, 2005.
* ↑ Chinese Environment & Development. M.E. Sharpe, 1994.
* ↑ Ancient books collated and published briefly. Zhonghua Book Company, 1987, p. 5–.
# Korkino

Korkino - Коркино (rus) - és una ciutat de l'óblast de Txeliàbinsk, a Rússia. Es troba al vessant sud-est dels Urals, a 42 km al sud de Txeliàbinsk.

## Història

Korkino fou al començament un poble fundat a la segona meitat del segle xviii. Rebé l'estatus de ciutat el 2 d'octubre de 1942. És un gran centre d'explotació de carbó. La mina de carbó a cel obert de Korkino ha donat dona més de 40 milions de tones de carbó a l'any, però la producció es va ensorrar durant el segle xxi, fins als 2,3 milions de tones.
# Hendrik Reekers

Hendrik Reekers (Haarlem, 1815 – 1854) fou un pintor de natures mortes de l'Holanda Septentrional.

## Biografia

Segons el Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie, fou el fill de Johannes Reekers (1790 – 1858), un professor de la Haarlemse Teekenacademie de qui es convertiria allà en alumne, així com de Georgius Jacobus Johannes van Os. Quan tingué l'edat ell mateix hi donà lliçons i des de 1837 començà a pintar. Participà en exposicions d'art de 1839 i 1841 i guanyà una medalla de plata el 1841. El 1843 es convertí en membre de l'Academie of Beeldende Kunsten d'Amsterdam. És conegut per les seves natures mortes i les seves peces de cacera. Els seus alumnes foren Hendrik Jan Hein, el seu germà Johannes Reekers i Jan Striening.

## Referències

* 1 2 3 4 Hendrik Reekers a l'RKD

## Enllaços externs

* Hendrik Reekers a artnet
* «Hendrik Reekers». Biografisch Portaal.
# La Rovira

«La Rovira» té aquests significats:
* La Rovira (Avinyó), masia d'Avinyó
* La Rovira (Camprodon), muntanya de Camprodon, al Ripollès
* La Rovira (Espinelves), masia a Osona
* La Rovira (Gallifa), masia del Vallès Occidental
* La Rovira (la Cellera de Ter), casa a la Selva
* La Rovira (la Ferreria), indret de Gavet de la Conca (Pallars Jussà)
* La Rovira (Moià), masia al Mioanès
* La Rovira (Montmany), masia al Vallès Oriental
* La Rovira (Pinell de Solsonès), masia al Solsonès
* La Rovira (Pinós), masia al Solsonès
* La Rovira (Rupit i Pruit), masia a Osona
* La Rovira (Sagàs), masia al Berguedà
* La Rovira (Sant Julià del Llor i Bonmatí), masia a la Selva
* La Rovira (Sant Pau de Segúries), masia al Ripollès
* La Rovira (Santa Margarida i els Monjos), nucli de població de Santa Margarida i els Monjos (Alt Penedès)
* La Rovira (Sant Joan les Fonts), mas prop de Begudà al terme de St. Joan les Fonts (la Garrotxa)
* la Rovira Roja, entitat de població de Sant Martí Sarroca (Alt Penedès)
* La Rovira de Cerdans, masia de Sant Martí de Centelles (Osona)
# Navianos de Valverde

Navianos de Valverde és un municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 292 | 274 | 254 | 253 |
# Astrosclèrids

Els astroclèrids (Astroscleridae) són una família d'esponges de mar de l'ordre Agelasida.

## Gèneres

Segons World Register of Marine Species (19 de maig de 2016) :
* Astrosclera Lister, 1900
* Ceratoporella Hickson, 1912
* Goreauiella Hartman, 1969
* Hispidopetra Hartman, 1969
* Stromatospongia Hartman, 1969

## Referències

* ↑ «Astroscleridae Lister, 1900». World Register of Marine Species. Arxivat de l'original el 2021-05-07. [Consulta: 7 març 2020].

## Bibliografia

* Van Soest, R.W.M, Boury-Esnault, N., Hooper, J.N.A., Rützler, K, de Voogd, N.J., Alvarez, B., Hajdu, E., Pisera, A.B., Vacelet, J., Manconi, R., Schoenberg, C., Janussen, D., Tabachnick, K.R., Klautau, M. (2008). World Porifera database.
# Digital groga

La digital groga o didalera groga (Digitalis lutea) és una espècie de planta amb flors dins la família plantaginàcia.
És originària d'Europa, submediterrània i de les muntanyes de l'Atles al Marroc. És una planta autòctona dins la vegetació dels Països Catalans.

## Descripció

Herba perenne glabrescent erecta de 50 cm a 1 m d'alçada; fulles lanceolades denticulades de 7-30 x 1,2 5 cm curtament peciolades, les superiors són sèssils i són progressivament més petites. Les flors són d'un groc pàl·lid de 15-25 x 5-8 mm; floreix de juny a agost; raïm bracteat unilateral; flors tubulars, calze de 4-5 mm; càpsula ovoide de 7-8 mm.

## Hàbitat

Vorades de bosc més o menys humides i boscos caducifolis poc ombrívols. Principalment a l'estatge montà ascendeix a l'estatge subalpí inferior i descendeix a l'alzinar (Viburno tini-Quercetum ilicis). A vegades, com les altres didaleres, es cultiven com a plantes ornamentals. Només es troba a Catalunya, viu des dels 80 m als 2200.

## Galeria fotogràfica

* D. lutea flors

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans Barcelona 1990