OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Det röda tornet

Det röda tornet (la torre vermella) és una pel·lícula muda sueca dirigida per Mauritz Stiller, estrenada el 1914.

## Sinopsi

El professor Barclay viatja amb el seu jove estudiant Dorian per perfeccionar la seva educació en el violí. El concert del seu alumne és un gran èxit i Dorian va a celebrar-ho amb els amics a una fonda. S'enamora de la Marguerite, la filla de l'hostaler, que li regala el seu retrat. Però sembla que el professor Barclay també està enamorat de la Marguerite i per això tanca al seu alumne Dorian, que encara està sota els efectes de l'alcohol, en una habitació de la torre de la casa on viuen. Ell declara que Dorian està greument malalt. Tanmateix, Marguerite aconsegueix unir-se a Dorian a la torre. El professor s'enfila des de l'exterior a l'esfera del rellotge, però els amants escapen. És llavors quan les agulles del rellotge comencen a girar i Barclay es troba atrapat. Quan Dorian i Marguerite surten de la torre, troben el professor aixafat a terra, mort.

## Repartiment

* Albin Lavén: Barclay, professor i virtuós de violí
* Karin Molander: Marguerite
* Gustaf Callmén: Holbein, banquer
* Carlo Wieth: Dorian, el seu fill

## Producció

La pel·lícula es va projectar per primera vegada el 2 de novembre de 1914 al Moulin Rouge i l'Auditori d'Estocolm, després el 12 de març de 1915 a Dinamarca (Det røde Taarn) i el 27 de setembre de 1915 al Gran Ducat de Finlàndia (Punaisen tornin salaisuus en finès; Röda tornets hemlighet en suec). També es va publicar a Hongria com a Vörös torony. La pel·lícula també es va vendre a Rússia (tretze còpies), Noruega, Anglaterra, Alemanya (10 còpies), Àustria, a Espanya, a Itàlia, al Japó.
El rodatge va tenir lloc el maig de 1914 a l'estudi del Svenska Biograft Theatre de Lidingö, amb ubicacions al restaurant Foresta de Lidingö i la torre Cedergrenska a Stocksund de Julius Jaenzon. La pel·lícula no es conserva, però s'han salvat fotografies del rodatge.
El guió es basa en el manuscrit dels periodistes danesos Marius Wulff i Helge Linck, titulat Det stjaalne genius, del qual van vendre els drets a Svenska Biografteatern.

## Notes i referències

* ↑ (anglès) Fitxa IMDb
* ↑ (suec) Svenska Filmdatabas
* ↑ (anglès) Fiche IMDb
* ↑ Dels 47 exemplars venuts a l'estranger.
# Det Norske Veritas

DNV és una societat de classificació d'àmbit mundial amb seu a Noruega. Va ser fundada el 1864 com a Det Norske Veritas. La seu central està a Høvik, un veïnat del municipi de Bærum als afores d'Oslo a Noruega.
El 1864 tenia la missió d'inspeccionar les condicions tècniques dels vaixells mercants noruecs, una mena d'ITV marítima. A més de fer beneficis, el seu objectiu és «salvaguardar la vida, propietats i el medi marí» en proveir serveis de gestió de riscos. Tot i que el sector de serveis marítims manté pés, amb el temps es van eixamplar amb serveis de verificació a la indústria petrolera i del gas, l'energia renovable, seguretat informàtica, assegurances professionals i el desenvolupament de programari de gestió.
El 2013 va absorbir la companyia hamburguesa Germanischer Lloyd (1862-2013) i prendre el nom DNV GL. A la primeria de 2021 va deixar caure l'afix GL per raons de màrqueting. La filial a Hamburg, l'antiga Germanischer Lloyd, a poc a poc va perdre pes en el grup multinacional.
DNV és una de les tres empreses principals al costat de la britànica Lloyd's Register i a la nord-americana American Bureau of Shipping. El 2016 tenia encara uns quinze mil empleats, el 2020 eren 11.614.
DNV és membre de l'Associació Internacional de Societats de Classificació (IACS), a la qual pertanyen les deu societats de classificació més importants del món.

## Referències

* ↑ Worldwide branch locations of multinational companies. Detroit: Gale Research, 1994. ISBN 0-8103-8399-3.
* ↑ «Services» (en anglès). DNV.
* 1 2 Mk «GL – ein Name mit grosser Tradition verschwindet». Hamburger Abendblatt, 14-01-2021.
* 1 2 mk «Schiffs-TÜV streicht in Hamburg knapp 100 Stellen» (en alemany). Hamburger Abendblatt-, 12-01-2016 [Consulta: 6 març 2022].
* ↑ «Annual Report 2020» (en anglès). DNV, 2021. Arxivat de l'original el 2022-03-16. [Consulta: 6 març 2022].

## Enllaços externs

* Det Norske Veritas - Lloc web oficial
* «International Association of Classification Societies (IACS) [Associació internacional de societats de classificació]» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-05-16. [Consulta: 6 març 2022].
* «International Maritime Organization [Organització Marítima Internacional]» (en anglès).
# Diable espinós

El diable espinós (Moloch horridus) es una espècies de sauròpsid (rèptil) escatós de la família Agamidae,l'únic representant del seu gènere i un dels membres d'aspecte més estrany desl agàmids. Pobla els paratges desèrtics i semidesèrtics de bona part d'Austràlia, especialment a l'Austràlia central i occidental, als deserts i terrenys amb poca vegetació.

## Característiques

Mesura 20 cm de llarg i té el cos cobert de nombroses espines que li donen una aparença característica i estranya. Malgrat el seu aspecte, és totalment inofensiu.

## Història natural

És un llangardaix capaç de beure a través de la seva pell. Quan plou, o simplement si hi ha humitat en l'ambient, l'aigua que cau o es condensa sobre la pell d'aquest llangardaix és conduïda per capil·laritat fins a la seva boca. És capaç d'introduir les potes en un toll i transportar aigua a la seva boca a través del seu cos. A més, són capaços de canviar de color per a camuflar-se.
S'alimenten d'una varietat àmplia de formigues. Les agafen usant la seva llengua igual que l'os formiguer. Quan és atacat, fica el cap entre les potes i mostra un fals cap amb escates espinoses que el fa impossible d'engolir. Ponen entre 3 i 10 ous, que es desclouen entre 3 i 4 mesos després. Poden viure 20 anys.

## Referències

* ↑ The Reptile Database - Moloch horridus
# Ruta 11 (Uruguai)

La Ruta 11 Eng. Eladio Dieste (R11) és una carretera del sud de l'Uruguai. Neix a la ciutat d'Ecilda Paullier, al departament de San José, amb direcció est, i travessa els departaments de San José i Canelones. A més connecta les poblacions i capitals departamentals de San José de Mayo, Canelones, Santa Lucía i Atlántida, enllaçant amb la Ruta Interbalneària.
Amb un recorregut de gairebé 160 km, la ruta 11 és transitada també per turistes amb destinació est. La ruta rep el seu nom en homenatge a l'enginyer uruguaià Eladio Dieste.

## Referències

* ↑ Eladio Dieste, rau.edu.uy Arxivat 2004-10-29 a Wayback Machine. (castellà)
# Ruta 26 (Uruguai)

La Ruta 26 General Leandro Gómez (R26) és una carretera important del nord de l'Uruguai. Neix a la Ruta 3, al departament de Paysandú, amb direcció nord i nord-est, i travessa els departaments de Paysandú, Tacuarembó i Cerro Largo. A més connecta les poblacions i capitals departamentals de Tacuarembó, Melo i Río Branco, acabant al Balneari Lago Merín.
Amb un recorregut de gairebé 450 km, la ruta 26 és transitada també per turistes amb destinació est. La ruta rep el seu nom en homenatge al militar uruguaià, el General Leandro Gómez.

## Interseccions

* Guichón: km. 65 (Ruta 4).
* Balle del Edén: km. 141.
* Tacuarembó: km. 195.
* Río Negro: km. 370.
* Ruta 7: km. 411.

## Referències

* ↑ Informació sobre rutes de l'Uruguai Arxivat 2016-06-28 a Wayback Machine. (castellà)
# Roca dels Moros

«Roca dels Moros» té aquests significats:
* Roca dels Moros (el Cogul), situada al Cogul, Garrigues
* Roca dels Moros (Cretes), situada a Cretes, Matarranya
# Rodrigo Amarante

Rodrigo Amarante de Castro Neves (Rio de Janeiro, 6 setembre 1976) és un cantant i compositor brasiler, multiinstrumentista i arranjador ocasional brasiler. Forma part de les bandes Los Hermanos, Orquestra Imperial i Little Joy, i a finals de 2013 va publicar el seu primer disc en solitari Cavalo al Brasil i a la resta del món el maig de 2014.

## Biografia

Va estudiar Periodisme a la Pontifícia Universitat Catòlica de Rio de Janeiro (PUC-Rio), on va conèixer Marcelo Camelo, Buno Medina i Rodrigo Barba. Després d'uns quants assajos amb Los Hermanos, va ser convidat a afegir-se a la banda.
El 2014, Rodrigo Amarante va publicar el seu primer àlbum en solitari, Cavalo, una de les primeres versions del segell discogràfic Easy Sound Recording Company. L'àlbum va rebre bones crítiques i va ser una de les «50 cançons favorites de 2014 fins ara» segons NPR Music. L'àlbum també va ser reconegut internacionalment i va arribar a ser convidat a gairebé trenta països diferents per als concerts de la seva gira. A més se'l va convidar a actuar en diversos espectacles com Live Deezer Session, NPR Music, KEXP-FM i a IA Take Away Show - La Blogotheque amb Vicente Lluna, entre d'altres.
El 2015 va escriure una cançó en castellà, «Tuyo», com a tema d'obertura de la sèrie de Netflix Narcos. Rodrigo Amarante es va inspirar en la idea de quina mena de música hauria escoltat la mare de Pablo Escobar en la criança del seu fill.

## Obra
### Àlbums

* Cavalo (2013)

## Referències

* ↑ Nast, Condé. «Easy Sound Launches, Announces New Records From Isobel Campbell, Vetiver, Papercuts» (en anglès americà), 06-02-2014. [Consulta: 2 maig 2022].
* ↑ «Cavalo - Rodrigo Amarante | Songs, Reviews, Credits | AllMusic» (en anglès). [Consulta: 2 maig 2022].
* ↑ «Rodrigo Amarante's "Cavalo" Album Review» (en anglès), 26-03-2014. [Consulta: 2 maig 2022].
* ↑ «Album Review: Cavalo by Rodrigo Amarante». Gozamos, 15-05-2014. Arxivat de l'original el 2015-11-23. [Consulta: 2 maig 2022].
* ↑ «NPR musics, 50 favorite songs of 2014 so far» (en anglès). NPR. [Consulta: 2 maig 2022].
* ↑ «Everything You Need To Know About ‘Narcos’ Hypnotic Theme Song (Including Its Translated Lyrics)» (en anglès americà), 31-08-2015. [Consulta: 2 maig 2022].

## Enllaços externs

* Younggodrecords.com Arxivat 2009-01-02 a Wayback Machine., amb una biografia (anglès)
* Rodrigo Amarante lloc web oficial (anglès)
# Dinàmica de sistemes

La dinàmica de sistemes és una metodologia que intenta l'aproximació a la modelització de la dinàmica de sistemes complexos, com les poblacions biològiques o els sistemes econòmics, en els quals les parts interaccionen enèrgicament unes amb unes altres. Fou creada a principis de la dècada de 1960 per Jay Forrester, de la MIT Sloan School of Management (Escola d'Administració Sloan, de l'Institut Tecnològic de Massachusetts) amb l'establiment del MIT System Dynamics Group (Grup de dinàmica de sistemes de l'I.T. de Massachusetts). En aquesta època havia començat a aplicar el que havia après amb sistemes elèctrics a tota classe de sistemes.
El que distingeix la dinàmica de sistemes d'altres aproximacions a l'estudi dels mateixos problemes, és l'ús de bucles de realimentació. La construcció de models per la dinàmica de sistemes parteix de la distinció essencial entre dipòsits i fluxos. Amb aquests elements s'edifiquen models que descriuen sistemes connectats internament per bucles de realimentació; sistemes que mostren el caràcter no lineal que hom sol trobar en els problemes del món real. Cal l'ús d'ordinadors perquè, sense una gran capacitat de càlcul mecànic, no és possible provar, depurar i utilitzar els models formulats sobre el paper.
Un model permet, en la mesura de la seva validesa, simular el comportament del sistema que representa, per exemple una ciutat en creixement, i detectar problemes pràctics amb l'antelació que cal per a intervenir.

## Vegeu també

* Teoria de sistemes
* Katsuhiko Ogata
* Jay Forrester
* Cibernètica
* Model matemàtic

## Enllaços externs

* Societat de Dinàmica de Sistemes (The system dynamics society)
* Grup de Sistemes dinàmics del HSG (HSG system dynamics group)
* El pensador de sistemes (The systems thinker)
# Can Simó

«Can Simó» té aquests significats:
* Can Simó (Deià), possessió a Mallorca
* Can Simó (Sant Agustí de Lluçanès), casa a Osona
* Can Simó Llauradó, casa a Sitges
# Alexandra Lúgaro Aponte

Alexandra Lúgaro Aponte (San Juan, 10 de juny de 1981) és una advocada, empresària i política porto-riquenya que va ser candidata oficial a governador de Puerto Rico durant les eleccions de 2016. Va anunciar la seva candidatura el 17 de març del 2016 i va obtenir 175.831 vots (11,13%). El novembre de 2019, Lúgaro va anunciar la seva candidatura al govern en les eleccions generals de 2020, formant part del Moviment Victòria Ciutadana.

## Referències

* ↑ Figueroa, Alex «Abogada Alexandra Lúgaro oficializa su candidatura independiente para la gobernación». Primera Hora, 17-03-2016 [Consulta: 12 novembre 2016].
* ↑ Rolón Cintrón, Heidee «Alexandra Lúgaro anuncia su candidatura a la gobernación por Victoria Ciudadana» (en castellà). El Nuevo Día [Guaynabo, Puerto Rico], 19-11-2019.
* ↑ Reichard, Raquel «The First Female Independent Candidate for Puerto Rico Governor Is Running for the Spot Again». Remezcla [Williamsburg, Brooklyn, New York], 20-11-2019.
# Marta Vergonyós Cabratosa

Marta Vergonyós Cabratosa (Esclanyà, Baix Empordà, 6 de desembre de 1975) és una artista visual, cineasta i activista feminista, implicada en moviments i col·lectius de dones. Va ser una de les impulsores del Centre de Cultura de Dones Francesca Bonnemaison de Barcelona del qual n'és actualment la directora.
Llicenciada en Belles Arts per la Universitat de Barcelona, ha cursat estudis de Cine Documental a l'Escuela Internacional de Cine y TV a San Antonio de los Baños (Cuba).Compagina treballs com a artista visual amb la realització audiovisual i la dinamització cultural.
El 2009 va guanyar la Beca de Primavera que convoca l'Ajuntament de l'Escala per al desenvolupament d'un treball artístic. Aquesta beca li va permetre fer una estada de tres mesos a la Casa Forestal de Sant Martí d'Empúries on va dur a terme el seu projecte Blueism.
Va ser una de les directores que van participar en l'obra col·lectiva Ferida arrel: Maria-Mercè Marçal en torn la figura de la poeta catalana Maria Mercè Marçal, presentada el 2012 a la Mostra Internacional de Films de Dones de Barcelona. El 2013 va realitzar el Videoclip promocional per al primer disc en solitari de Marinah, veu d'Ojos de Brujo.
El 2015 va presentar el documental ‘Empieza en ti’, realitzat al llarg de 10 anys amb un grup de dones que havien viscut situacions de violència masclista, enfocat en el procés de recuperació a través de l'art. El documental, un projecte col·laboratiu realitzat per les mateixes protagonistes, quatre dones de diferents edats, que descobreixen com les performances, la poesia, la pintura i el collage els permeten superar un passat marcat per la violència masclista.
Participa habitualment en l'organització de la Mostra Internacional de Films de Dones de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Equip de gestadores – LA BONNE». La Bonne. Arxivat de l'original el 2017-05-15. [Consulta: 22 juny 2017].
* ↑ «'La Bonne' o com trans-mutar de la gestió a la gestació cultural» (en anglès). Quadern de les idees, les arts i les lletres, 05-10-2015. Arxivat de l'original el 2016-04-03 [Consulta: 22 juny 2017].
* ↑ Prieto, Inma «Convit a la meditació». El Punt Avui, 06-07-2009.
* ↑ Roglan, Joaquim «Els records i la relació amb el paisatge curen l'ànima». La Vanguardia, 14-09-2012.
* ↑ V., E «Els horitzons de Marta Vergonyós». El Punt Avui, 02-09-2012 [Consulta: 22 juny 2017].
* ↑ «Telenotícies cap de setmana, Mostra Internacional de Films de Dones (minut 45:17)». TV3, 09-06-2012. [Consulta: 5 juny 2017].
* ↑ «Telenotícies comarques Girona (00:33)». TV3, (04/11/2015). [Consulta: 22 juny 2017].
* ↑ Gómez, Lula «Mujeres supervivientes, que no víctimas» (en castellà). EL PAÍS, 11-12-2015.
* ↑ J.C.L «Projecten un film de dones maltractades». El Punt Avui.
* ↑ «Artisteando: Entrevista Marta Vergonyós Cabratosa, directora del documental ‘Empieza en ti’» (en espanyol europeu). InOutRadio, la radio lésbica. [Consulta: 22 juny 2017].
* ↑ «Marta Vergonyós». Mostra Internacional de Films de Dones de Barcelona, 23-09-2015.
# Frederica de Hessen-Darmstadt (duquessa de Mecklenburg-Strelitz)

Frederica de Hessen-Darmstadt (en alemany Friederike von Hessen-Darmstadt) va néixer a Darmstadt el 20 d'agost de 1752 i va morir a Hannover el 22 de maig de 1782. Era la filla gran del príncep Jordi Guillem de Hessen-Darmstadt (1722-1782) i de Lluïsa Albertina de Leiningen-Dagsburg-Falkenburg (1729-1818).

## Matrimoni i fills

El 18 de setembre de 1768 es va casar a la ciutat de Darmstadt amb el Gran Duc Carles II de Mecklenburg-Strelitz, fill de Carles Lluís de Mecklenburg-Strelitz (1708-1752) i d'Elisabet Albertina de Saxònia-Hildburghausen (1713-1761). El matrimoni va tenir deu fills:
* Carlota (1769-1818), que el 1785 es va casar amb el duc Frederic I de Saxònia-Altenburg (1763-1834).
* Carolina (1771-1773)
* Jordi (1772-1773)
* Teresa (1773-1839), que el 1789 es va casar amb el príncep Carles de Tour i Taxis (1770-1827).
* Frederic Jordi (1774-1774)
* Lluïsa (1776-1810), que el 1793 es va casar amb el que seria Frederic Guillem III de Prússia (1770-1840).
* Frederica (1778-1841), que el 1793 es va casar primer amb el príncep Lluís de Prússia, fill del rei Frederic Guillem II de Prússia, i després, el 1798, amb el príncep Frederic de Solms. I el 1815 es casà, encara, amb Ernest August I de Hannover (1771-1851).
* Jordi, Gran Duc de Mecklenburg-Strelitz (1779-1860), que el 1817 es va casar amb Maria de Hessen-Kassel.
* Frederic Carles (1781-1783).
* Augusta Albertina (1782-1782).
Frederica va morir a conseqüència de les complicacions del darrer part. I Carles es casà amb la seva germana petita Carlota el 1784.

## Bibliografia

* Huberty, Michel; Alain Giraud, F. et B. Magdelaine. L'Allemagne Dynastique, Tome VI : Bade-Mecklembourg. pp. 211. ISBN 978-2-901138-06-8.
* Carl Friedrich Günther: Anekdoten, Charakterschilderungen und Denkwürdigkeiten aus der Hessischen ... S. 172
* Luise Schorn-Schütte: Königin Luise S. 12

## Enllaços externs

* http://www.geneall.net/D/per_page.php?id=5226
# Longischistura striata

Longischistura striata és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical, el qual viu en rierols petits amb fons de còdols.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia: és un endemisme dels Ghats Occidentals (Kerala, Tamil Nadu, Maharashtra i Karnataka).

## Vida en captivitat

L'aquari ha de tindre un constant flux d'aigua ben oxigenada (pH entre 6 i 7,5, temperatura de 18-25 °C), un substrat de sorra fina i còdols, i una il·luminació raonablement brillant per tal de simular els llits dels rierols de poca fondària on viu en estat salvatge. Pel que fa a l'alimentació, accepta la majoria d'aliments per a peixos d'aquari (com ara, larves de mosquits, Daphnia, etc.). Fins al moment, no ha estat possible la seua reproducció en captivitat.

## Amenaces

Les seues principals amenaces són la contaminació de l'aigua causada pels pesticides i la sedimentació, la pèrdua del seu hàbitat i la seua captura amb destinació al comerç de peixos d'aquari.

## Referències

* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* ↑ Gopalakrishnan, A. i A.G. Ponniah, 2000. Cultivable, ornamental, sport and food fishes endemic to Peninsular India with special reference to Western Ghats. p. 13-32. A: A.G. Ponniah i A. Gopalakrishnan (eds.) Endemic Fish Diversity of Western Ghats. NBFGR-NATP Publication. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow, U.P., l'Índia. 1, 347 p.
* ↑ Kharat, S., Dahanukar, N., Raut, R. i Mahabaleshwarkar, M., 2003. Long-term changes in freshwater fish species composition in Northern Western Ghats, Pune District. Current Science 84(6): 816-820.
* ↑ FishWise (anglès)
* ↑ Loaches Online (anglès)
* ↑ UICN (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hanel, L. i J. Novák, 2002. Ceské názvy zivocichu V. Ryby a ryboviti obratlovci (Pisces) 3., maloústí (Gonorhynchiformes) - máloostní (Cypriniformes). Národní muzeum (zoologické oddelení), Praga.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Loana Lecomte

Loana Lecomte (8 d'agost de 1999) és una esportista francesa que competeix en ciclisme de muntanya en la disciplina de cross-country olímpic.
Va guanyar dues medalles en el Campionat Mundial de Ciclisme de Muntanya, or en 2020 i bronze en 2019, i una medalla de plata en el Campionat Europeu de Ciclisme de Muntanya de 2020.

## Medaller internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2019 | Mont-Sainte-Anne (Canadà) | 3 | Cross-country olímpic per relleus |
| 2020 | Leogang (Àustria) | 1 | Cross-country olímpic per relleus |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2020 | Monteceneri (Suïssa Suïssa) | 2 | Cross-country olímpic per relleus |

## Referències

* ↑ ESMTB.com. «Entrevista con Loana Lecomte: "me impresionó salir en 1a fila, pero fue una presión positiva"» (en castellà), 03-10-2020. [Consulta: 24 abril 2021].
* ↑ «Loana Lecomte domina la primera jornada de BTT a Santa Susanna». [Consulta: 24 abril 2021].
# Luci Lusci

Luci Lusci (en llatí Lucius Luscius) era un centurió romà del segle i aC.
Es va destacar en temps de la guerra entre Gai Mari i Sul·la pels seus crims i per la riquesa que va adquirir expropiant a les seves víctimes. L'any 81 aC el van acusar per tres assassinats, però no es va produir la seva condemna fins al 61 aC.

## Referències

* ↑ L. Luscius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 842
# Luci Mamili

Luci Mamili (en llatí: Lucius Mamilius) va ser un dictador o magistrat principal de Tusculum aproximadament l'any 460 aC. Era descendent d'Octavi Mamili
En aquest any, al saber que Roma era atacada per Appi Herdoni, va reunir el senat de la ciutat i va instar als ciutadans a anar en ajut de Roma sense que aquesta els hagués demanat la seva intervenció. Segons Titus Livi, ho va fer en nom "del mateix perill", de "les divinitats confederades" i "pel respecte als pactes establerts". Van marxar cap a Roma, i en veure'ls arribar els romans van pensar que eren eques o volscs, dos pobles enemics, però reconeguts com a aliats, van arribar al Fòrum i es van unir a les tropes comandades per Publi Valeri Publícola. La legió tusculana, dirigida per Luci Mamili, va col·laborar activament en la recuperació del Capitoli. Valeri Publiícola va morir durant l'atac, però Mamili va sobreviure. La seva ajuda va ser recompensada pel senat amb la concessió de la ciutadania romana.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita III,18,29
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 913.