OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llac d'Artosta

El llac d'Artosta (Artosta en occità, Artouste en francès) es troba als Pirineus, al Bearn, a una alçada de 1.997 m. D'origen glaciar, pertany a la Vall d'Aussau i està envoltat pel Parc Nacional dels Pirineus. Té una superfície de 56 ha i una fondària de 85 m.
S'alimenta principalment de tres rierols, que provenen dels llacs d'Arrémolit a través del rierol del mateix nom, del pic i llac d'Arriós i dels llacs de Vathbocon. El llac rep aigua també de tres preses d'aigua que es troben a la vall d'Asun (Vathvielh, Vathcrabèra i Larribet), que hidrogràficament pertanyen a la conca de la Gave de Pau. Desaigua a la Gave de Sossoéu.
El 1929 s'hi va construir una presa de granit de 27 m d'alçada per tal d'alimentar la central d'Artosta, a la vall d'Aussau; sota la presa hi una central subterrània (el salt d'aigua és de 73 m) i l'aigua és conduïda fins a la Sageta, tot resseguint la via fèrria, fins a la central.
S'hi poden trobar truites, comunes (Salmo trutta) i de rierol (Salvelinus fontinalis).
S'accedeix al llac mitjançant un tren turístic (Le petit train d'Artouste), l'estació final del qual és a uns 10 minuts a peu de la part superior de la presa. El tren es va construir originalment el 1924 per portar els treballadors i el material per a la construcció de la presa.
# Llac d'Okhrida

El llac d'Ohrid o llac d'Okhrida (macedònic: Охридско Езеро; albanès: Liqeni i Ohrit; grec antic: Λυχνῖτις λίμνη) és un llac situat a la frontera entre el sud-oest de Macedònia del Nord i l'est d'Albània. És un dels llacs més profunds i més antics d'Europa i preserva un ecosistema de gran importància, amb més de 200 espècies endèmiques. El 1979 va ser declarat Patrimoni de la Humanitat i el 2010 la NASA va batejar un dels Llacs de Tità amb nom d'Okhrida. Les ciutats de Pogradec, a Albània, i Okhrida i Struga a Macedònia del Nord, estan situades a la vora del llac. Té una superfície de 358 km² i una profunditat màxima de 288 metres. Està alimentat pel llac Prespa al sud-est i drena les aigües del Drin Negre, que desemboca a la mar Adriàtica.
Les primeres mencions històriques són en Polibi i en els Iambes al Rei Nicomedes, sota el nom de llac Licnitis, en referència a la ciutat de Lícnidos, actualment Okhrida. Segons Estrabó era abundós de peix. En les seves conquestes dels territoris de les tribus il·líries, Filip V de Macedònia va empènyer aquests pobles cap a la rodalia del llac.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial». [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ «Llac d'Okhrida». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Dodge, Theodore Ayrault. Alexander: A History of the Origin and Growth of the Art of War from the Earliest Times to the Battle of Ipsus, B. C. 301 (en anglès). Tales End Press, 2012-08-04. ISBN 9781623580070.
* ↑ Smith, William (ed.). «Lichnitis». Dictionary of Greek and Roman Geography. Londres: Walton and Maberly, 1854. [Consulta: 24-V-2020].
# Lima Puloh

Lima Puloh (també Batu Bahara Urung Lima Puluh) fou un dels estats de la confederació (urung) de Batoe Bahara a les Índies Orientals Holandeses. Tenia una superfície de 148 km² i estava situat a la costa oriental de Sumatra. A l'inici del segle xx es va fer una concessió d'explotació a Lima Puloh i a Tanah Datar cobrint una superfície de 15,93 km² a favor de Richard Friedrich comte de Bentheim-Tecklenburg-Rheda; la concessió de Lima Puloh va expirar el 1962.

## Bibliografia

* A. Flicher, Les Etats princiers des Indes néerlandaises, Dreux 2009
# Lima (desambiguació)

«Lima» té aquests significats:
* Geografia:
** Lima, capital del Perú.
** Lima (Illinois)
** Lima (Montana)
** Lima (Nova York)
** Lima (Ohio)
** Lima (Oklahoma)
** Lima Laras, estat de la confederació de Batoe Bahara a les Índies Orientals.
** Lima Puloh, estat de la confederació Batoe Bahara a les Índies Orientals.
** Ponte de Lima, municipi portuguès al districte de Viana do Castelo a la regió del Nord.
** Àrea metropolitana de Lima, metròpolis de Lima.
** Districte de Lima, districte de la Província de Lima al Perú.
** Minho-Lima, regió estadística portuguesa, part de la Regió Nord.
** Província de Lima, subdivisió del Perú inclosa dins la Regió de Lima.
** Regió de Lima, regió del Perú.
* Biografies:
** Adriana Lima (Salvador da Bahia, 1981), model brasilera.
** Anderson Hernanes de Carvalho Andrade Lima (1985, Recife), futbolista brasiler.
** Andrés Lima Fernández de Toro (Madrid, 1961), actor i director de teatre espanyol.
** Antoni Lima Solà (Barcelona, 1970), futbolista català amb nacionalitat andorrana.
** Dermival de Almeida Lima, futbolista brasiler que ocupa la posició d'interior dret.
** Ildefons Lima Solà (Barcelona, 1979) futbolista català de nacionalitat andorrana.
** Ivan Rocha Lima (Sao Paulo, 1969), futbolista hispano-brasiler.
** Képler Laveran Lima Ferreira (1983, Maceió), futbolista brasiler.
** Luis Eduardo Quadros Lima (Dom Pedrito, 1961) futbolista brasiler que ocupava la posició de defensa.
** Paulo César Lima (Rio de Janeiro, 1949), futbolista brasiler.
** Ronaldo Luis Nazário de Lima, futbolista hispano-brasiler.
** Rosa de Lima (Lima, 1586 - 1617), religiosa peruana canonitzada en 1671 per Climent X.
** Vanderlei de Lima (1969), atleta de marató brasiler.
** William Lanes de Lima (Ribeirão Preto, 1985), futbolista brasiler.
* Miscel·lània:
** Audiència de Lima, tribunal de la Corona espanyola a la zona de Lima.
** Ciclista Lima Association, club peruà de futbol de la ciutat de Lima.
** Club Alianza Lima, club peruà de futbol de la ciutat de Lima.
# Ali Bencheikh

Ali Bencheikh (àrab: علي بن شيخ) (El M'hir, 9 de gener de 1955) és un exfutbolista algerià de les dècades de 1970 i 1980.
Fou internacional amb la selecció d'Algèria amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1982.
Pel que fa a clubs, destacà a MC Alger.

## Referències

* ↑ «Mediterranean Games 1979 (Split, Yugoslavia)».
* ↑ «42e FINALE DE LA COUPE D'ALGERIE "Dr MAOUCHE": MC ALGER 2 - USM ALGER 1 - Alger a son nouveau roi» (en francès). Le Soir d'Algerie, 17-06-2006. [Consulta: 10 agost 2009].
* ↑ Stokkermans, Karel. «IFFHS' Century Elections». RSSSF, 30-01-2000. [Consulta: 10 agost 2009].
# Ahwat

el-Ahwat és el nom del jaciment arqueològic a la regió de Manasses d'Israel. Es troba uns 16 quilòmetres a l'est de Cesarea. Fou descoberta al novembre de 1992, durant un estudi del terreny. Es considera la zona d'habitatge dels antics israelians més al nord-oest de la regió. Els assentaments han estat datats de ser de les eres de bronze i ferro. També es creu que els habitants nadius d'Ahwat eren la tribu Shadana, una cultura navegant del segle XII aC.
# Ahéville

Ahéville és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 63 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Ahéville era de 63 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 31 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 30 eren cases i 1 era un apartament. Dels 27 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien quatre cambres i 25 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ahéville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 28 eren actives i 13 eren inactives. De les 28 persones actives 26 estaven ocupades (14 homes i 12 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 13 persones inactives 8 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa financera.
L'any 2000 a Ahéville hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Ahéville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Ahéville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Al-Kurh

Al-Kurh fou una antiga població i antic districte del nord del Hijaz. El districte era habitat per la tribu dels Udhra; a la ciutat s'hi celebrava una important fira. Mahoma hi va pregar i s'hi va construir una mesquita. El districte fou generalment anomenat pel nom de la capital, però el seu nom correcte era Wadi l-Kura. El geògraf al-Muqaddassí (mort vers 1000) diu que al seu temps era encara florent, concorreguda per comerciants i defensada per una forta ciutadella, i els jueus hi eren majoria (a la ciutat, perquè després esmenta que el sunnites eren majoria, suposadament, al districte).
A. Musil va identificar les ruïnes de la ciutat com les anomenades d'al-Mubbia (al-Mabyat). a uns 10 km al sud d'al-Ula.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, V, 500-501
# Al-Kurru

Al-Kurru fou la primera necròpolis utilitzats per la família reial nubia de Cuixi la 25a dinastia d'Egipte. Ara es troba a l'estat del Sudan del Nord. Excavades per George Reisner, la majoria de les piràmides reials nubianes daten de la primera part del període cuixita (reis napata), des d'Alara de Núbia (795–752 aC) fins al rei Nastasen (335–315 aC.
Fins al segle IX aC, els nubians s'enterraven en túmuls. En aquesta època, els reis s'encomanaven a Amon. Els seus títols també foren els mateixos o similars que els dels faraons egipcis. A la tomba d'Alara (vers 795-760 aC), s'hi han trobat símbols egipcis, així com en altres tombes de reis.
Al sud de la piràmide de Pebatjima s'ha de travessar el wadi del sud per arribar a les piràmides del sud. Aquestes són les piràmides de les Reines: Naparaie (K.3), Khensa (K.4), Qalhata (K.5) i Arty (K.6).
A la meitat del segle VIII aC, el rei Piankhi va establir un sistema d'enterrament amb semblances al d'Egipte, amb els túmuls convertits en piràmides. S'han trobat les tombes del reis a Al-Kurru, inclosa la de Tanutamon, que va regnar del 664 al 643 aC, quan ja el seu predecessor, Taharqa, havia inaugurat el cementiri de Nuri, que va substituir el d'Al-Kurru vers el 664 aC. La piràmide de Tanutamon està en un extrem, al costat de la de Shabaka. Al costat d'aquesta, amb un espai entremig, hi ha la de Piankhi, la més gran. La de Kashta està la segona al costat oposat a la de Tanutamon, en una línia que té 8 piràmides i altres construccions. Les piràmides de les reines (14) tenen uns 7 metres quadrats de base (les dels reis uns 10 metres quadrats). També s'han trobat al nord-est les restes de 24 cavalls, probablement dels carros de combat dels faraons de Núbia, i dos gossos.

## Referències

* ↑ Shaw, Ian; Bloxam, Elizabeth. The Oxford Handbook of Egyptology (en anglès). Oxford University Press, 2020-05-11, p. 481. ISBN 978-0-19-927187-0.
* ↑ Török, László. The Kingdom of Kush: Handbook of the Napatan-Meroitic Civilization (en anglès). BRILL, 2015-11-02, p. 207. ISBN 978-90-04-29401-1.
* ↑ Dunham, Dows; Macadam, M. F. Laming «Names and Relationships of the Royal Family of Napata» (en anglès). The Journal of Egyptian Archaeology, 35, 1, 01-12-1949, pàg. 139–149. DOI: 10.1177/030751334903500124. ISSN: 0307-5133.
* ↑ Dixon, D. M. «The Origin of the Kingdom of Kush (Napata-Meroë)» (en anglès). The Journal of Egyptian Archaeology, 50, 1, 01-12-1964, pàg. 121–132. DOI: 10.1177/030751336405000111. ISSN: 0307-5133.
# Lleis antisocialistes alemanyes

Les Lleis anti-socialistes o Lleis socialistes (en alemany: Sozialistengesetze; oficialment Gesetz gegen die der gemeingefährlichen Bestrebungen Sozialdemokratie, aproximadament "Llei contra el perill públic dels esforços socialdemòcrates") van ser una sèrie de lleis aprovades després de dos intents fallits d'assassinar a l'emperador (Kaiser) Guillem I per part dels radicals Max Hodel i el Dr. Karl Nobiling, i que estaven destinades a frenar la força creixent del Partit Social Demòcrata (SPD, anomenat SAP en aquell temps), al qual culpaven d'haver influït en els assassins.
La primera d'aquestes lleis va ser aprovada el 19 d'octubre de 1878 pel Reichstag alemany, per un període limitat, i les posteriors prorrogaren regularment el termini de la seva aplicació.
Encara que la llei no va prohibir l'SPD directament, el seu objectiu era paralitzar l'organització a través de diversos mitjans. La prohibició de qualsevol grup o reunió amb els objectius de difondre els principis socialistes, la proscripció dels sindicats i el tancament de 45 diaris són exemples de la repressió. El partit eludí aquestes mesures presentant els seus candidats com a independents de forma ostensible, mitjançant la reubicació de les publicacions a fora d'Alemanya i mitjançant la difusió de punts de vista socialdemòcrates com a publicacions literals dels discursos del Reichstag, que eren parla privilegiada pel que feia a la censura.
El principal defensor d'aquestes lleis va ser el canceller Otto von Bismarck, que temia l'esclat d'una revolució socialista similar a la que va crear la Comuna de París l'any 1871. Malgrat els intents del govern per debilitar el SPD, el partit va continuar creixent en popularitat. Un projecte de llei presentat per Bismarck el 1888 que hauria significat la pèrdua de la nacionalitat als socialdemòcrates va ser rebutjada. Després de la dimissió de Bismarck el 1890, el Reichstag no va renovar la legislació, la qual cosa va fer que restés abolida.

## Alguns socialistes de l'època

* Wilhelm Liebknecht (1826-1900)
* August Bebel (1840-1913)
* Wilhelm Hasenclever (1837-1889)

## Bibliografia

* Vernon L. Lidtke, The Outlawed Party: Social Democracy in Germany, 1878-1890. Princeton, NJ: Princeton University Press, 1966. ISBN 978-0-691-05141-3

## Vegeu també

* Lois scélérates contra els anarquistes a la Tercera República Francesa
* Acció de govern: supressió dels partits polítics i guerra colonial a la dictadura de Primo de Rivera
* Llei sobre l'exclusió dels anarquistes als Estats Units
# Lleis Jim Crow

Les lleis de Jim Crow van ser lleis estatals i locals dels Estats Units promulgades entre 1877 i 1964. Representaren un mandat per a la segregació racial de iure en tots els establiments públics als estats del sud de l'antiga Confederació, amb, a partir de 1890, un estatus de «separats però iguals» per als afroamericans. La separació portà a la pràctica a un restabliment de les condicions dels afroamericans, que tendiren a ser inferiors a les previstes pels americans blancs, sistematitzar una sèrie de desavantatges econòmics, educatius i socials. La segregació de iure s'aplicà principalment als Estats Units del Sud. La segregació al Nord va ser en general de facto, amb els patrons de segregació en matèria d'habitatge forçats en contractes de lloguer, en pràctiques de préstecs bancaris i la discriminació laboral, incloses les pràctiques discriminatòries sindicals durant dècades.

## Vegeu també

* Apartheid
* Moviments pels drets civils

## Bibliografia

* Ayers, Edward L. The Promise of the New South. Nova York: Oxford University Press, 1992.
* Barnes, Catherine A. Journey from Jim Crow: The Desegregation of Southern Transit. New York:Columbia University Press, 1983.
# Lleis Palatines

Les Lleis Palatines són el corpus legislatiu publicat per Jaume III de Mallorca el 9 de maig de 1337. Estableixen el règim i l'ordenació racional de la cort, de la cancelleria i de l'aparell financer de la Corona de Mallorca.
El text figura dividit en vuit parts, amb capítols que regulen detalladament totes les funcions del personal palatí, els seus deures, prescripcions i etiquetes. També fixen el cerimonial, protocol i diplomàcia que s'ha de seguir a la dinastia de Mallorca, a més de les tasques quotidianes i de seguretat. Per a tots aquests quefers estableixen la figura de quatre dignataris majors, que han de supervisar tota la tasca, el majordom, el camarlenc, el canceller i el mestre racional. Aquests oficials superiors tenen la potestat necessària per a regir els seus subordinats.
Les lleis palatines codifiquen una sèrie de tradicions i disposicions legislatives que existien des de temps enrere i les amplien, redueixen o confirmen. També introdueixen alguna nova disposició. Augmenten el nombre d'oficials, afegeixen algun ofici nou i, sobretot, n'especifiquen millor les funcions. En part, aprofiten allò que havia establert el dret consuetudinari i, en part, es basen en anteriors ordenacions escrites. El rei Pere el Cerimoniós, en ocupar Mallorca el 1343, cercà el còdex i no el va trobar, ja que Jaume III de Mallorca en la seva fugida probablement se l'havia enduit. Pere el Cerimoniós en va fer una adaptació que originària les Ordinacions de la casa reial d'Aragó de 1344.
Les lleis palatines revelen influències de l'infant Felip de Mallorca i de Ramon Llull, a través d'un tractat, avui perdut, sobre el príncep, el seu comportament, casa i vestuari. El text mallorquí se separa de totes les ordenances anteriors sobre l'organització de les corts medievals.
Transcrit en un manuscrit de 74 folis, il·lustrat amb miniatures, es conserva a la Biblioteca Reial Albert I, de Brussel·les. El decenni de 1980-1990 es va descobrir el manuscrit 951 de la Biblioteca Nacional de Madrid, que és una versió catalana de l'original llatí. El 1991 el Govern Balear en va dur a terme un acurada edició en dos volums que incloïa una transcripció de l'original llatí, una traducció al català i estudis introductoris de Gabriel Llompart i Marcel Durliat, a més d'un facsímil del manuscrit original.

## Referències

* ↑ «Lleis Palatines». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 7. Palma: Promomallorca, p. 320-321. ISBN 84-8661702-2.
# Lo Riu de Vilanoveta

Lo Riu de Vilanoveta és el nom d'un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en territori del poble del Mas de Vilanova.
Està situat a la dreta del riu de Carreu i a l'esquerra de la llau de Bull-i-bull, al sud-est del Mas de Vilanova, a llevant dels Casalots i a ponent del Planell de les Bruixes.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Amalie Alver Skram

Amalie Alver Skram (Bergen, 22 d'agost de 1846 - Copenhaguen, 15 de març de 1905) va ser una escriptora feminista noruega, una de les autores més importants del corrent naturalista al seu país. Entre les seves obres destaca la tetralogia Hellemyrsfolket (‘La gent d'Hellemyr’), integrada per Sjur Gabriel (1887), To venner (‘Dos amics', 1888), S.G.Myre (1890) i Afkom (‘Els descendents', 1898), que narra la vida d'una família al llarg de quatre generacions.
També va conrear el teatre amb obres com el drama Agnete (1893).

## Referències

* ↑ «Amalie Alver Skram». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Amazon Simple Queue Service

Amazon Simple Queue Service (amb acrònim anglès Amazon SQS) és un servei de cua de missatges distribuït introduït per Amazon.com com a versió beta a finals de 2004, i disponible generalment a mitjans de 2006. Admet l'enviament programàtic de missatges a través d'aplicacions de serveis web com a forma de comunicar-se a través d'Internet. SQS està pensat per proporcionar una cua de missatges allotjada altament escalable que resol els problemes derivats del problema comú productor-consumidor o la connectivitat entre el productor i el consumidor.
Amazon SQS es pot descriure com una mercantilització del servei de missatgeria. Exemples coneguts de tecnologies de servei de missatgeria inclouen IBM WebSphere MQ i Microsoft Message Queuing. A diferència d'aquestes tecnologies, els usuaris no necessiten mantenir el seu propi servidor. Amazon ho fa per ells i ven el servei SQS a un preu per ús.
Amazon ofereix SDK en diversos llenguatges de programació com Java, Ruby, Python, .NET, PHP, Go i JavaScript. El desembre de 2014 es va llançar un client Java Message Service (JMS) 1.1 per a Amazon SQS.
Amazon SQS ofereix procediments d'autenticació per permetre un maneig segur de les dades. Amazon utilitza la seva identificació d'Amazon Web Services (AWS) per fer-ho, i requereix que els usuaris tinguin un compte habilitat per AWS amb Amazon.com. AWS assigna un parell d'identificadors relacionats, les teves claus d'accés AWS, a un compte habilitat per AWS per realitzar la identificació. El primer identificador és una clau d'accés pública de 20 caràcters. Aquesta clau s'inclou en una sol·licitud de servei AWS per identificar l'usuari. Si l'usuari no utilitza SOAP amb WS-Security, es calcula una signatura digital mitjançant la clau d'accés secreta. La clau d'accés secreta és un identificador privat de 40 caràcters. AWS utilitza l'identificador de clau d'accés proporcionat en una sol·licitud de servei per cercar la clau d'accés secreta d'un compte. Aleshores, Amazon.com calcula una signatura digital amb la clau. Si coincideixen, l'usuari es considera autèntic, si no, l'autenticació falla i la sol·licitud no es processa.

## Referències

* ↑ «Amazon Simple Queue Service Released» (en anglès). Amazon Web Services, 13-07-2006. [Consulta: 29 octubre 2021].
* ↑ Barr, Jeff. «My First 12 Years at Amazon.com» (en anglès). jeff-barr.com, 19-08-2014. [Consulta: 11 gener 2021].
* ↑ Iron. «Amazon SQS (Simple Queue Service): Quick Overview and Tutorial» (en anglès). https://blog.iron.io,+24-09-2020.+[Consulta: 19 febrer 2023].
* ↑ «Amazon Web Services - Introduction to Simple Queue Service(SQS)» (en anglès). https://www.geeksforgeeks.org,+29-01-2022.+[Consulta: 19 febrer 2023].
# Amazon Standard Identification Number

Un Amazon Standard Identification Number (o número d'identificació estàndard d'Amazon, ASIN en anglès) és un identificador exclusiu alfanumèric de 10 caràcters assignat per Amazon.com i els seus socis per a la identificació del producte dins de l'organització Amazon.

## Referències

* ↑ «Amazon.ca Help: Product Identifiers». [Consulta: 25 maig 2011].