OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# François-Constant Girel

François-Constant Girel, conegut com Constant Girel (1873 - 1952), va ser un director i cinematògraf francès.
Girel va ser fill d'un farmacèutic i va estudiar cinema en Lió. En 1896 va ser contractat pels germans Lumière com a operador i va ser enviat a Breslau per a filmar la cavalcada del kàiser Guillem II d'Alemanya i el tsar Nicolau II de Rússia. En 1898 va tornar a França on va treballar en Pathé i després va tornar a la farmàcia a treballar amb el seu pare. Va dissenyar un moviment de la càmera durant la filmació (travelling), abans que ho fes Alexandre Promio, amb un curt en moviment a Constança, sobre el riu Rin. També va viatjar a Rússia i el Japó, per a documentar i presentar curts cinematogràfics.

## Filmografia
### Director cinematogràfic

* Lausanne, défilé du 8ème bataillon (1896)
* Scieurs de bois (1896)
* Monza, L.L. M.M. le Roi et la Reine d'Italie (1896)
* Cologne, pont de bateaux (1896)
* Cologne, Panorama pris d'un bateau (1896)
* Danse Tyrolienne (1897)
* Une rue à Tokyo (1897)
* Coolies à Saïgon (1897)
* Lutteurs japonais (1898)
* Acteurs japonais: Exercice de la perruque (1898)
* Acteurs japonais: Bataille au sabre (1898)

### Director cinematogràfic i de fotografia

* Inauguration: II longueur, 8 mètres (1896)
* Fêtes franco-russes: Cherbourg, débarquement des souverains russes (1896)

### Director fotogràfic

* Schaffouse, Chûtes du Rhin vues de loin, dirigit per Louis Lumière (1896)
* Fêtes franco-russes: Cherbourg, Entrée des Souverains russes et du président de la République sous le hall, dirigir per Louis Lumière (1896)
* Avant l'inauguration. Arrivée des souverains (1896)
* Défilé de hussards devant Guillaume II (1896)
* Guillaume II et Nicolas II à cheval (1896)
* Görlitz: revue devant Guillaume II et Nicolas II (1896)
* Bersagliers (1896)
* Pont sur le Rhin (1896)
* Procession (1896)
* Défilé du 8e bataillon (1896)
* Chutes du Rhin vues de près (1896)
* Chutes du Rhin vues de loin (1896)
* Dîner japonais (1897)
* Repas en famille, dirigit per Louis Lumière (1897)
* Arrivée d'un train (1897)
* Déchargement dans un port (1897)
* Un pont à Kyoto (1897)
* Une rue à Tokyo (1897)
* Procession shintoïste (1897)
* Danseuses japonaises (1897)
* Les Aïnos à Yeso, I (1897)
* Les Aïnos à Yeso, II (1897)
* Lutteurs japonais (1897)
* Escrime au sabre japonais (1897)
* Une scène au théâtre japonais (1897)
* Acteurs japonais: danse d'homme (1897)
* Danseuses: la danse des éventails (1897)
* Sortie d'un temple shintoïste (1897)

## Referències

* ↑ Luke McKernan. «François-Constant Girel» (en anglès). [Consulta: 31 març 2019].
* ↑ Briselance, Marie-France; Morin, Jean-Claude. Grammaire du cinéma (en francès). Nouveau monde, 2010, p. 44. ISBN 978-2-84736-458-3.
# Mèril

Mèril (Meryllus, Μέρυλλος) fou un escriptor grec. Va escriure un llibre sobre la regió de Beòcia i un altre sobre Itàlia. Per les referències que en dona Plutarc en el segon llibre, el seu nom correcte podria ser Dèrcil (Dercylus) però al primer se l'anomena Meryllus.

## Referències

* Meryllus Arxivat 2013-06-28 a Wayback Machine. a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# 6ns Japan Record Awards

La gala dels 6ns Japan Record Awards es va celebrar el 26 de desembre de 1964 al saló públic de Hibiya de Tòquio i fou emés en directe per la Tokyo Broadcasting System (TBS) i la seua xarxa de canals afiliats. L'esdeveniment tingué lloc a les 15:00 hores (hora japonesa). El presentador fou en Takayuki Akutagawa per cinquena i darrera vegada en la història del certàmen.
En aquesta edició, el Gran Premi del certàmen fou per a Kazuko Aoyama per la cançó "Ai to Shi wo Mitsumete" (愛と死をみつめて), una jove de 18 anys que fou el segon premiat menor d'edat després del duo de Yukio Hashi i Sayuri Yoshinaga, els quals tenien 19 i 17 anys respectivament, a l'edició de 1962, la quarta. Nippon Columbia, el segell discogràfic de la guanyadora també era el de els guanyadors dels premis a l'artista novell i a la cançó infantil. Els guanyadors del premi a l'artista novell foren Teruhiko Saigō i Harumi Miyako.
El nombre de cançons que es presentaren a aquesta edició fou de 671, 546 cançons comunes, 85 per al premi de cançó infantil i 40 LPs. Finalment, les cançons candidates al Gran Premi foren només 8. La cançó "Shiawasenara Te wo Tatakō", fou exclosa de la competició degut a que no era una obra original, sinó una adaptació d'una cançó tradicional estatunidenca.
L'índex d'audiència baixà 6,1 punts respecte l'anterior edició, arribant a un 14,6% d'audiència.

## Premiats

| Gran Premi (大賞) | Premi al millor vocalista (歌唱賞) |
| Kazuko Aoyama per "Ai to Shi wo Mitsumete" | Yōko Kishi per "Yoake no Uta" |
| Premi a l'artista novell (新人賞) | Premi al millor lletrista (作詩賞) |
| Teruhiko Saigō per "Kimi Dake wo" Teruhiko Saigō per "17-sai no Kono Mune ni" Harumi Miyako per "Anko Tsubaki wa Koi no Hana" | Tokiko Iwatani per "Una Sera di Tokio" |
| Premi al millor compositor (作曲賞) | Premi al millor arranjador (編曲賞) |
| Hiroshi Miyagawa per "Una Sera di Tokio" | Shinzō Teraoka per "Ozashiki Kouta" |
| Premi a la millor planificació (企画賞) | Premi a la cançó infantil (童謡賞) |
| King Records per "Natsukashi no Asakusa Opera" | Otowa Yurikago Kai per "One Two Three Go" |
| Premi especial (特別賞) |
| Haruo Minami per "Tōkyō Gorin Ondō" |

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 7 abril 2021].
* ↑ «第6回レコード大賞». [Consulta: 28 setembre 2024].
* ↑ «��6����{���R�[�h���», 06-03-2006. [Consulta: 28 setembre 2024].
* ↑ 「『愛と死をみつめて』日本レコード大賞きまる」『朝日新聞』1964年12月4日付東京夕刊、10頁。
* ↑ 「今年も“清純ムード” 日本レコード大賞」『朝日新聞』1964年12月4日付東京夕刊、9頁。
# Àcid lesqueròlic

L'àcid lesqueròlic, de nom sistemàtic àcid (Z,14R)-14-hidroxiicos-11-enoic, és un àcid carboxílic amb de cadena lineal amb vint àtoms de carboni, un grup funcional hidroxil, ${\ce {C-OH}}$, al carboni 14, i un doble enllaç al carboni 11, la qual fórmula molecular és ${\ce {C20H38O3}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras rar, ja que només se'l troba en algunes plantes del gènere Physaria (antigament Lesquerella).
Fou aïllat per primer cop el 1961 per C.R. Smith i col·laboradors de l'oli de les llavors de la planta Lesquerella lasiocarpa, que en conté un 60,8 %, i del gènere de la qual derivaren el nom comú àcid lesqueròlic. Posteriorment, s'ha aïllat en altres espècies del mateix gènere que també en contenen grans quantitats: Lesquerella pallida (84,6 %), Lesquerella lindheimeri (82,8 %), Lesquerella pallida (79,8 %), Lesquerella gracilis (64,8 %), i en moltes altres.
Es biosintetitza a partir de l'àcid ricinoleic, del qual n'és un homòleg, per acció d'una elongasa específica dels àcids grassos hidroxilats.

## Referències

* 1 2 «PlantFAdb: R-14-OH-20:1-delta-11c; Lesquerolic acid; 11-Eicosenoic acid, 14-hydroxy-, (11Z,14R)-; 11-Eicosenoic acid, 14-hydroxy-, (Z)-D-(+)-; 11-Eicosenoic acid, 14-hydroxy-, [R-(Z)-; Lesquerolic acid]». [Consulta: 15 maig 2018].
* ↑ SMITH, C. R.; WILSON, T. L.; MIWA, T. K.; ZOBEL, H.; LOHMAR, R. L. «Lesquerolic Acid. A New Hydroxy Acid from Lesquerella Seed Oil1a» (en anglès). The Journal of Organic Chemistry, 26, 8, 01-08-1961, pàg. 2903–2905. DOI: 10.1021/jo01066a067. ISSN: 0022-3263.
* ↑ Gunstone, Frank D.; Harwood, John L.; Dijkstra, Albert J. The Lipid Handbook with CD-ROM, Third Edition (en anglès). CRC Press, 2007-03-13. ISBN 9781420009675.
# Ton Roosendaal

Ton Roosendaal és el líder de la Blender Foundation i el desenvolupador principal de Blender.
També és el productor d'Elephants Dream.

## Enllaços externs

* Fotografies recents
* Ton Roosendaal a la Blender Conference
* Lloc web de Ton Roosendaal Arxivat 2006-03-22 a Wayback Machine. (anglès)
# Villers-le-Sec (Marne)

Villers-le-Sec és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 106 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Villers-le-Sec era de 106 persones. Hi havia 43 famílies, de les quals 13 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 9 dones vivint soles), 17 parelles sense fills i 13 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 59 habitatges, 50 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 57 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 50 habitatges principals, 39 estaven ocupats pels seus propietaris, 10 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 14 en tenien quatre i 34 en tenien cinc o més. 39 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 27 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Villers-le-Sec el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 57 persones, 42 eren actives i 15 eren inactives. De les 42 persones actives 41 estaven ocupades (26 homes i 15 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 15 persones inactives 5 estaven jubilades i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de transport, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa immobiliària i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una perruqueria i 1 restaurant.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Villers-le-Sec a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Villers-le-Sec a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gnathopogon polytaenia

Gnathopogon polytaenia és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units. 322 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yue, P., 1998. Gobioninae. p. 232-389. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
# La Rovira (Montmany)

La Rovira fou una masia del terme municipal del Figueró, pertanyent a la comarca del Vallès Oriental, dins de l'àmbit de l'antic poble rural de Montmany. Estava situada en el sector sud-oest del terme, a tocar del límit amb Sant Quirze Safaja, molt a prop del límit amb Sant Quirze Safaja i sota de la cinglera dels Cingles de Bertí.

## Referències

* ↑ «La Rovira | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 6 febrer 2022].

## Enllaços externs

* La Rovira en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat del Conillera

El Serrat del Conillera és una muntanya de 808 metres que es troba al municipi de Querol, a la comarca de l'Alt Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Decret 100

El decret 100/1990, de 29 de novembre, regulant l'ús de les llengües oficials de l'Administració de la C.A.I.B., més conegut com a decret 100, va ser un decret que regulava l'ús del català i el castellà a les Illes Balears. Va ser promulgat per la consellera de Cultura Maria Antònia Munar i el president de les Illes Balears Gabriel Cañellas. El decret va estar vigent durant 22 anys fins que va ser derogat pel govern de José Ramón Bauzà. El decret instava als càrrecs públics a parlar en català, a rotular els cartells en català i a que l'administració es comunicara principalment en català amb els ciutadans de les Illes Balears.

## Referències

* ↑ Melià, Joan «Una inflexió en la normalització lingüística de les Illes Balears?». L'Espill, pàg. 143-157.
* ↑ «Decret 100/1990».
* ↑ «Maria Antònia Munar, la Princesa davall la lupa». Vilaweb. [Consulta: 26 març 2023].
# Chrystia Kolessa

Chrystia Kolessa (Viena, 15 d'octubre de 1915 - Ottawa, 22 de juliol de 1978) fou un virtuós violoncel·lista i pedagog musical.

## Biografia

Filla d'Oleksander Kolessa, deixeble d'Hugo Becker, va donar els seus primers concerts a l'edat de deu anys el 1926 viatjant per Europa i posteriorment per Amèrica del Nord. Va emigrar al Canadà el 1948.
El seu repertori inclou, entre d'altres, obres de compositors ucraïnesos, especialment V. Barvinsky, M. Formenko i A. Rudnytsky. Diversos dels seus concerts han estat gravats per Elektra Records.
Chrystia Kolessa solia ser sol·licitada pel jurat de concursos, sobretot al Kiwanis Music Festival de Toronto i Ottawa, a més de jutge per als exàmens del Conservatori de música de Toronto.
Chrystia Kolessa provenia d'una famosa família musical de Lviv, Ucraïna.
El seu oncle Filaret Kolessa, etnomusicòleg, es va dedicar a la investigació de la música ucraïnesa. El seu cosí Mikola Kolessa va ser un compositor i director d'orquestra ucraïnès del segle xx. La seva germana, Lubka Kolessa, va ser pianista i professora en diverses institucions musicals, especialment "Joan d'Arc" a Ottawa, a la Universitat de Toronto, al Conservatori de Québec i a la Universitat McGill.
# Abudefduf sexfasciatus

Abudefduf sexfasciatus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes. Es troba des del Mar Roig fins a Pinda (Moçambic), les Tuamotu i el sud del Japó.
Els mascles poden assolir els 16 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Frontera entre la Xina i el Pakistan

La frontera entre la Xina i Pakistan és la frontera de 438 kilòmetres en sentit nord-oest-sud-est, que separa el nord-est del Pakistan, al Gilgit-Baltistan (Caixmir pakistanès, de l'extrem occidental de la República Popular de la Xina, a Aksai Chin. Es troba a l'extrem oest de l'Himalaia, serralada de Karakorum. Se situa en aquesta frontera el cim K2 (o Godwin-Austen, Chogori o Dapsang), el segon cim més alt del món. Va des del trifini dels dos països amb l'est de l'Afganistan, al corredor de Wakhan al Badakhshan, a un altre trifini entre la República Popular de la Xina - Pakistan - Índia (a Jammu i Caixmir). Es va definir en la seva forma final després dels conflictes entre Xina i Pakistan el 1962.

## Característiques

El Pakistan es vincula amb la Xina per la carretera del Karakoram que travessa Gilgit-Baltistan. Aquesta carretera és el port sec de Sust, que ocupa una posició estratègica, travessada per tot el trànsit de passatgers i mercaderies a través de la frontera xineso-pakistanesa. Després d'obrir el port sec i la duana a Sust, la facturació anual de comerç entre la Xina i el Pakistan ha augmentat de menys de dos mil milionsde dòlars l'any 2002 a 6,9 mil milions, amb previsió d'arribar a una facturació de 15.000 milions de dòlars l'any 2014.

## Passos fronterers

El pas de Khunjerab és l'únic pas fronterer entre Xina i Pakistan. Històricament, també s'han utilitzat el pas de Mintaka i el pas de Kilik. No obstant això, aquests passos no tenen accés als vehicles i estan tancats.

## Referències

* ↑ «Pakistan». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Pakistan-china boundary agreement 1962, 6 d'agost de 2014
* ↑ Pak-China Boundary Agreement: Factors and Indian Reactions Manzoor Khan Afridi & Abdul Zahoor Khan
* ↑ Mahnaz Z. Ispahani (June 1989). Roads and Rivals: The Political Uses of Access in the Borderlands of Asia (First ed.). Cornell University Press. p. 191. ISBN 978-0801422201
* ↑ «Port sec de Sust». Arxivat de l'original el 2019-12-21. [Consulta: 23 maig 2018].
* ↑ Khunjerab Pass: Where China-Pakistan meet, chinadaily.com.cn
# OUP

OUP té els següents significats:
* Partit Unionista de l'Ulster (del seu nom en anglès Official Unionist Party), partit polític d'Irlanda del Nord
* Oxford University Press, editorial de la Universitat d'Oxford
# Gnathopogon imberbis

Gnathopogon imberbis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yue, P., 1998. Gobioninae. p. 232-389. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
# Les germanes Brontë

Les germanes Brontë (títol original: Les sœurs Brontë) és una pel·lícula francesa dirigida per André Téchiné i estrenada en 1979. Ha estat doblada al català.

## Argument

A principis del segle xix, a Haworth, a les landes de Yorkshire, les tres filles de la família Brontë, Charlotte, Emily, Anne i el seu germà Branwell, tenen habilitats per a l'escriptura. Charlotte, la gran, i Anne, la segona, es converteixen en tutores de les famílies dels voltants mentre que Emily, amb comportaments masculins, prefereix seguir a les landes. Charlotte i Emily van al continent per perfeccionar el seu francès amb la finalitat d'obrir en el futur una escola. Però el destí decidirà una altra cosa: Charlotte s'enamora d'un professor sense que els seus sentiments siguin recíprocs. Branwell és tutor. Enamorat de la senyora de la casa, cau en l'alcohol i la droga. Els seus excessos i la tuberculosi. Emily publica Cims Borrascosos i mor poc després de la mateixa malaltia, i segueix la desaparició d'Anne. Charlotte serà l'única que coneixerà l'èxit durant la seva vida i es casarà amb un vicari que l'estimarà.

## Repartiment

* Isabelle Adjani: Emily.
* Marie-France Pisier: Charlotte.
* Isabelle Huppert: Anne.
* Pascal Greggory: Branwell.
* Patrick Magee: Patrick Brontë, el pare.
* Hélène Surgère: la senyora Robinson.
* Roland Bertin: el senyor Nicholls.
* Alice Sapritch: Elizabeth Branwell, la tia.
* Xavier Depraz: a Monsieur Heger.
* Adrian Brine: a Monsieur Robinson.
* Julian Curri: a Monsieur Smith.
* Renée Goddard: Tabby.
* Jean Sorel: Leyland.
* Roland Barthes: Thackeray.

## Nominacions i premis

* Festival de Cannes 1979: André Téchiné nominat a la Palma d'Or
* Premis César 1980:
** Bruno Nuytten nominat al César a la millor fotografia.
** Claudine Merlin nominada al César al millor muntatge.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Les germanes Brontë. esadir.cat.
* ↑ «Les sœurs Brontë». ‘‘The New York Times'’.
# Romeo Menti

Romeo Menti (5 de setembre de 1919 - 4 de maig de 1949) fou un futbolista italià de la dècada de 1940.
Els seus germans Mario Menti i Umberto Menti i el seu nebot Luigi Menti (fill de Mario) també foren futbolistes professionals.
Fou 7 cops internacional amb la selecció italiana. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Vicenza Calcio, A. C. F. Fiorentina i Torino F. C..
Va morir el 1949 a l'accident aeri de Superga, juntament amb els seus companys del Grande Torino.
L'Estadi Romeo Menti duu el seu nom.

## Referències

* ↑ «Perfil a figc». Arxivat de l'original el 2016-03-12. [Consulta: 28 setembre 2018].
* ↑ Romeo Menti a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a enciclopediadelcalcio
# Sedició

Sedició és un delicte que consisteix a alçar-se públicament i de forma tumultuosa per obtenir o impedir per la força o fora de les vies legals la promulgació o execució d'una llei, el lliure exercici de les funcions d'una autoritat, una corporació o un funcionari, per atacar la persona o els béns d'una autoritat, o les persones o els béns d'una col·lectivitat. És un terme que pel fet de considerar-se com un acte subversiu, la possibilitat que pugui considerar-se un delicte, varia d'acord amb el codi penal de cada país. La diferència entre sedició i traïció consisteix principalment en un acte final i subjectiu de violació de la pau pública. La sedició no consisteix enterament en actes que suporten la guerra en contra del govern ni per adhesió a l'oposició política, brindant ajuda als enemics. Tampoc consisteix en el cas de les democràcies en protestes pacífiques en contra del govern.

## A Espanya

El Codi Penal d'Espanya, en el seu Llibre II, Delictes i les seves penes , títol XXII, Delictes contra l'ordre públic , estableix que:
| « | Són reus de sedició els que, sense estar compresos en el delicte de rebel·lió, s'alcin públicament i tumultuàriament per impedir, per la força o fora de les vies legals, l'aplicació de les lleis o qualsevol autoritat, corporació oficial o funcionari públic, el legítim exercici de les seves funcions o el compliment dels seus acords, o de les resolucions administratives o judicials. | » |
| — Article 544 |||
| « | 1. Els que hagin induït, sostingut o dirigit la sedició o apareguessin en ella com els seus principals autors, han de ser castigats amb la pena de presó de vuit a deu anys, i amb la de deu a quinze anys, si són persones constituïdes en autoritat. En els dos casos s'ha d'imposar, a més, la inhabilitació absoluta pel mateix temps. 2. Fora d'aquests casos, s'imposarà la pena de quatre a vuit anys de presó, i la d'inhabilitació especial per a ocupació o càrrec públic per temps de quatre a vuit anys. | » |
| — Article 545 |||

## Referències

* ↑ «Sedició». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Sedició». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Sedició a Termcat.cat
* ↑ «Código Penal (Ley Orgánica 10/1995, de 23 de noviembre)». vLex. [Consulta: 27 setembre 2017].

## Bibliografia

* Breight, Curtis, C. Surveillance, militarism and drama in the Elizabethan Era, Macmillian 1996: London.
* A synopsis of the Australian sedition laws Arxivat 2005-10-31 a Wayback Machine. (PDF, anglès)
* Big Brother is Watching (crònica a The Alibi, sobre el cas Laura Berg, amb còpia textual de la seva carta)
Viccionari
# Chimborazo (desambiguació)

Chimborazo (desambiguació) és el nom dels següents llocs:
* El Chimborazo és una muntanya de l'Equador.
* La província de Chimborazo és una de les 22 províncies de l'Equador, amb capital a Riobamba.