OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pineda d'en Gori

La pineda d'en Gori és un bosc de pi blanc (Pinus halepensis) del municipi de Palamós (Baix Empordà), lliure d'edificacions, que s'estén al costat del camí de ronda, entre la platja de la Fosca i la cala de s'Alguer, aquesta última declarada Bé Cultural d'Interès Nacional. Era un bosc privat, però amb la modificació del Pla d'Ordenació Urbanística Municipal (POUM) de 2008, la part costanera del bosc, al voltant del camí de ronda, va passar a ser de propietat municipal.
En la part més allunyada del mar, que segueix sent privada, el 2018 s'hi van construir dos blocs d'habitatges, malgrat les protestes de veïns, que es van organitzar en la plataforma Salvem la Pineda d'en Gori, per a evitar la tala d'arbres. Hi ha un projecte, en litigi, per a la construcció d'un tercer bloc.

## Referències

* ↑ «Pineda d'en Gori». Costa Brava's.
* ↑ «Se declara bien cultural de interés nacional la cala S'Alguer, en Palamós». Diario del Derecho, 23-06-2004.
* ↑ «Apartaments en un paratge natural a Palamós a partir de 305.000 euros». Diari de Girona, 16-04-2017.
* ↑ «El jutjat avala urbanitzar la Pineda d’en Gori de Palamós». El Punt Avui, 05-08-2023.
# Nahukuá

Els nahukuá són membres d'un petit grup ètnic indígena a la zona alta del riu Xingu del Brasil, al parc indígena del Xingu. La seva població era de 143 habitants el 2014, cosa que els converteix en el grup més petit de la regió.

## Història

Quan els exploradors alemanys van trobar el poble nahukuá a la fi del segle xix, inicialment es van agrupar amb altres dues tribus que vivien a la regió (els kalapalo i kuikuro, en lloc de reconeguts com el seu propi grup únic. Un altre grup d’exploradors posteriors només va esmentar de passada els nahukuá, especulant sobre els orígens del poble nahukuá a la Guaiana sudoccidental.
Els primers exploradors van assenyalar que el nahukuá tenia diversos pobles al llarg dels rius Kurisevo i Kuluene. A la dècada de 1940, però, la població nahukuá s’havia reduït a només 28. El 1954, alguns creien que el nahukuá ja es podien haver estat extingit. En algun moment posterior al 1948, les baixes poblacions nahukuá van fer que el grup ètnic dissolgués el seu darrer poble existent en aquell moment. A la dècada de 1960, per encoratjament dels germans Villas-Bôas, els nahukuá van crear un nou poble a un lloc més proper als kalapalo. Aquest poble va ser finalment abandonat, a causa de la superstició sobre un assassinat, que els nahukuá va atribuir a la bruixeria.
El 1977 es va instal·lar el nou poble nahukuá a la vora del riu Culuene. Les poblacions nahukuá, que havien anat augmentant des de la introducció d’una sanitat moderna adequada a la zona alta del riu Xingu als anys seixanta, van continuar augmentant després de la fundació d’aquest nou poble.

## Referències

* ↑ Nahukuá a Povos Indígenas do Brasil
* ↑ Julian Haynes Steward Handbook of South American Indians, p. 322
Pobles indígenes del Brasil :
Pobles indígenes de la Regió Nord :
Pobles indígenes de la Regió Nord-est :
Pobles indígenes de la Regió Centre-Oest :
Pobles indígenes de les regions Sud i Sud-est :
Articles relacionats :
# Camí de Bali

Camí de Bali (títol original en anglès: Road to Bali) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Hal Walker, estrenada el 1952 i doblada al català.

## Argument

George Cochran i Harold Gridley, cantants de music-hall han de deixar precipitadament Melbourne per tal d'eludir certes proposicions de matrimoni. Els dos es troben a l'illa de Bali on són contractats com submarinistes. Cauen llavors sota l'encant de la bella princesa Lala, però els aventurers hauran de fer front als atacs del sinistre príncep Arok. S'enfrontaran a una jungla hostil i a un pop gegant, disputant-se els favors de Lala.

## Repartiment

* Bing Crosby: George Cochran
* Bob Hope: Harold Gridley
* Dorothy Lamour: Princesa Lala
* Murvyn Vye: Ken Arok
* Peter Coe: Gung
* Ralph Moody: Bhoma Da
* Leon Askin: Ramayana
* Carolyn Jones: Eunice
* Jane Russell: Cameo
* Jerry Lewis: Una dona en el somni de Lala
* Dean Martin: Un home en el somni de Lala

## Cançons

* "Chicago Style" - realitzades per Bing Crosby i Bob Hope
* "Moonflowers" - Dorothy Lamour
* "Hoot Mon" - Bing Crosby i Bob Hope
* "To See You Is To Love You" - Bing Crosby
* "The Merry-Go-Run-Around" - Bob Hope, Dorothy Lamour i Bing Crosby
La música de totes les cançons són de Jimmy Van Heusen, les lletres de Johnny Burke. La coreografia és de Charles O'Curran.

## Producció

La pel·lícula va ser produïda per la Paramount Pictures, per Bob Hope i Bing Crosby, els dos protagonistes masculins, a través de les seves empreses, la Productions Bing Crosby i Hope Enterprises. La pel·lícula es va rodar a Iverson Ranch, Chatsworth, Los Angeles.

## Referències

* ↑ Camí de Bali
# Punt de Balança

El punt de Balança o punt de Lliura és un dels dos punts de l'esfera celeste on l'equador celeste talla l'eclíptica. És el punt diametralment oposat al punt d'Àries. Es defineix com el punt en què el Sol passa de l'hemisferi nord al sud, cosa que ocorre a l'equinocci de tardor (cap al 23 de setembre), i s'inicia la tardor en l'hemisferi nord.
En el sistema de coordenades equatorials, la seva ascensió recta és de 12 hores i la seva declinació és zero. A causa de la precessió dels equinoccis, aquest punt retrocedeix al llarg de l'eclíptica 50,25" a l'any. Ara el punt Libra no es troba en la constel·lació de Balança (Libra), sinó en la seva veïna Virgo.

## Vegeu també

* Equinocci
# Amusquillo

Amusquillo és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 203 | 190 | 163 | 161 |
# Ciudadanos de segunda

Ciudadanos de segunda és el títol d'un documental emès el 9 d'abril de 2007 per la televisió autonòmica de la Comunitat de Madrid, Telemadrid. El documental, gravat per El Mundo TV, pretén demostrar com la llengua castellana està discriminada a Catalunya.

## El documental

L'acció del documental se situa a Barcelona. Allà es parla de diferents temes com la dels pares que intenten escolaritzar els fills en castellà, les aules d'acollida, les multes per retolar en castellà o el que el documental considera adoctrinament catalanista que es duu a terme a les aules catalanes entre d'altres. El documental intenta denunciar la persecució del castellà a Catalunya.
En aquest documental hi intervenen diverses personalitats de diferent ideologia. Per una banda, hi intervenen l'actor Joel Joan, el periodista Miquel Calçada, l'escriptora Rosa Regàs, el secretari de política lingüística Francesc Colomé i membres d'associacions a favor de la llengua catalana defensant l'ús del català i explicant la discriminació que pateix. D'altra banda apareixen personatges com Albert Boadella, el professor de la UB Francisco Caja o Carmelo Gómez, el pare que ha simbolitzat la lluita per l'educació en castellà, defensant l'ús de la llengua castellana i explicant la discriminació que, segons ells, pateix.

## La polèmica

El to partidista i l'erroni reflex que dona de la societat catalana van provocar molta controvèrsia tant en l'àmbit social com en la classe política. El portaveu d'ERC Joan Ridao va demanar al Govern català que estudiés la possibilitat d'utilitzar els recursos de jurisdicció ordinària a través del sistema legal de protecció de l'honor i la bona imatge. Joan Saura va afirmar que "el reportatge de Telemadrid no sé si significa un nou inici d'una nova batalla contra Catalunya protagonitzada sempre i fonamentalment pel PP". Per la seva part, Josep Piqué va declarar que no hi havia cap problema essencial en el terreny lingüístic a Catalunya i que en la seva opinió era poc sensat insistir en la confrontació lingüística.

## Referències

* ↑ «Polémica por el documental de Telemadrid "Ciudadanos de segunda" sobre el castellano en Cataluña». 20 minutos, 11-04-2007. [Consulta: 29 desembre 2015].
# L'alta societat

L'alta societat (originalment en francès, Ma Loute) és una pel·lícula de comèdia francesa del 2016 dirigida per Bruno Dumont. Va ser seleccionada per competir per la Palma d'Or al 69è Festival Internacional de Cinema de Canes. Situada a la costa nord-oest de França l'estiu de 1910, amb humor negre i moments d'absurd, la pel·lícula representa un enfrontament entre dues famílies enmig d'una recerca policial de persones desaparegudes. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Trama

Els van Peteghem, industrials rics i endogàmics, estan visitant la seva mansió d'estiu sobre la badia. A l'altra banda de la riera hi ha els Bruforts, pescadors amb una dieta inusual que també transporten gent per la badia. La policia investiga per què diversos visitants de la badia no han tornat mai.
El fill gran dels Brufort, anomenat Ma Loute, es va enamorar de Billie, la noia més gran de Van Peteghem. Quan descobreix que ella té òrgans masculins, la porta a disgust a la granja familiar on guarden la seva carn. Allà la guarda amb la seva mare i el seu oncle, també destinats a l'olla. Amb tres dels influents van Peteghem desapareguts, la policia crida l'exèrcit. Ma Loute, potser amb algun escrúpol, deixa els tres captius a les dunes, on es troben i es reincorporen a la seva família.
Ma Loute troba la felicitat amb la minyona dels Van Petteghem, que és de classe treballadora i totalment femenina. La desafortunada Billie s'enfronta a un futur incert.

## Repartiment

* Fabrice Luchini - André van Peteghem
* Juliette Binoche - Aude van Peteghem, germana d'André
* Valeria Bruni Tedeschi - Isabelle van Peteghem, esposa i cosina d'André
* Jean-Luc Vincent - Christian van Peteghem, germà d'Isabelle i cosí d'André
* Brandon Lavieville - Ma Loute Brufort
* Raph - Billie van Peteghem, filla incestuosa d'Aude
* Didier Després - Detectiu Inspector Machin
* Cyril Rigaux - Detectiu Malfoy

## Distincions

Classificada en el lloc 5è del Top 10 del 2016 de Cahiers du Cinéma.

## Referències

* ↑ «2016 Cannes Film Festival Announces Lineup». IndieWire.
* ↑ «Cannes 2016: Film Festival Unveils Official Selection Lineup». Variety.
* ↑ «Cannes Film Review: 'Slack Bay'». Variety.
* ↑ «'Slack Bay' ('Ma Loute'): Cannes Review». Hollywood Reporter.
* ↑ L'alta societat a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Top 10 2016». Cahiers du Cinéma n°728, Décembre 2016, pàg. 6.

## Enllaços externs

* L'alta societat a Desdelsofà.cat
* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Lilavati

Lilavati fou reina de Polonnaruwa fins a tres vegades (1197-1200, 1209-1210 i 1211-1212). Era vídua de Parakramabahu I i el Mahavansa diu que descendia de la raça de la Lluna i el Sol (o sigui que era de sang reial i dona d'alta dignitat)
El 1197, després d'uns anys de govern efímers, el general Kirti Senevirat, va donar un cop d'estat, va deposar i cegar a Codaganga i la va posar al tron. Va regnar tres anys i es diu que de manera sàvia. Fou llavors deposada per Sahassa Malla, "el rei cor de lleó"
El 2009 el general Camanakka va assassinar al rei Anikanga i va proclamar per segona vegada a Lilavati, però va conservar el poder efectiu; al cap de nou mesos el general i la reina foren derrotats i expulsats per un exèrcit mercenari indi dirigit per un guerrer de nom Lokisara, que va obtenir una victòria a Polonnaruwa.
Al cap de nou mesos Lokisara fou deposat pel comandant en cap de l'exèrcit, Parakrama, que va posar en el tron per tercer cop a Lilavati. Però al cap de set mesos Parakrama fou derrotat pel seu homònim el rei de Pandya Parakrama i el general i la reina foren expulsats del poder.
No s'esmenta quan va morir.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Platja de Llevant (Salou)

La platja de Llevant, coneguda també com la platja d'Europa, és una platja urbana del municipi de Salou (Tarragonès), situada entre la formació rocosa dels Pilons, a llevant, que la separa de la caleta de les Ferreries, i l'espigó del Port de Salou, a ponent, que la separa del port i de la platja de Ponent. És la segona platja més concorreguda del món. Orientada al sud-sud-oest, és la platja més gran de Salou, amb una longitud de 1.200 metres i una amplada mitjana de 66 metres, formada per sorra fina i daurada, amb un pendent d'entrada a l'aigua suau. El passeig marítim de Jaume I transcorre paral·lel a la platja. En aquesta rambla, plena de vegetació i jardins, hi ha serveis i instal·lacions d'oci, tant per al públic infantil com per a l'adult. Disposa de servei de salvament i socorrisme, policia de proximitat a la platja, informació sobre l'estat de la mar, accés per a discapacitats, cadira amfíbia, zona infantil per a jocs, zona esportiva i esports nàutics, zona de cal·listènia, dutxes i lavabos públics, i aparcament per a vehicles.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent. Compta amb el segell ISO 14001 que acredita la seva excel·lent salubritat i qualitat ambiental i turística. així com el diploma 'Q de Qualitat Turística' que atorga l'Instituto para la Calidad Turística Española. Fins al 2023, va ser guardonada amb la Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis.

## Referències

* 1 2 3 4 «La platja de Llevant de Salou, la segona més concorreguda del món». Diari Tots 21, 11-12-2023.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* 1 2 «Platja de Llevant». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «Platja de Llevant». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «Salou renova la certificació de qualitat turística "Q" a les platges de Llevant i Ponent». Info Camp de Taragona, 22-05-2021.
* ↑ «Aquestes són les 96 platges catalanes amb bandera blava». Regió 7, 22-06-2023.
* ↑ «94 platges guardonades amb la Bandera Blava 2022 a Catalunya». Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural. Generalitat de Catalunya, 11-05-2022.
# Nestos

El Nestos o Mesta (en grec antic Νέστος, o també Νέσσος; en búlgar Места; en turc Kara Su) és un riu que neix a les muntanyes de Rila a Bulgària i desguassa a Grècia a la mar Egea.
Tradicionalment ha marcat el límit entre Tràcia i Macedònia. Era el límit oriental del Regne de Macedònia al segle iv aC, segons Estrabó i es va mantenir com a frontera després de la conquesta romana al segle ii aC. Prop de la desembocadura es trobava l'antiga ciutat tràcia d'Abdera, explica Heròdot.

## Mitologia

Nestos també era un dels Oceànits. Hesíode afirma que era fil d'Oceà i de Tetis i, per tant, germà de les Oceànides.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Nestus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 maig 2022].
* ↑ Hesíode. Teogonia, 343
# Camí de Bernils

Camí de Bernils és el nom dels següents llocs:
* Camí de Bernils: camí del terme municipal de Castellcir, de la comarca del Moianès,
* Camí de Bernils: camí del terme municipal de Sant Quirze Safaja, de la comarca del Moianès.
# Punt d'Àries

En astronomia el punt d'Àries o punt vernal és un dels dos punts de l'esfera celeste on l'equador celeste talla el pla de l'eclíptica. Dit d'una altra manera, el punt d'Àries i el seu oposat (el punt Balança) es troba sobre la recta d'intersecció entre els pla de l'equador celeste i el pla de l'eclíptica, d'aquest dos punts, es defineix com punt d'Àries, el punt de l'eclíptica en què el Sol passa de l'hemisferi sud celeste a l'hemisferi nord, fet que ocorre a l'equinocci de primavera (cap al 21 de març), iniciant-se la primavera a l'hemisferi nord i la tardor en l'hemisferi sud.
Resumint, el pla de l'equador celeste i el pla de la eclíptica (pla format per l'òrbita de la Terra al voltant del sol o el moviment aparent del sol al llarg d'un any) es tallen en una recta, que té en un extrem el punt d'Àries i en l'extrem diametralment oposat el punt de Balança.

## Descripció

En el sistema de coordenades equatorials, el punt d'Àries és l'origen de l'escala d'ascensió recta que, per tant, té valor 0 en aquest punt. La declinació també és zero a causa de la seva posició a l'equador celeste. Per raó de la precessió dels equinoccis aquest punt retrocedeix al llarg de l'eclíptica, 50,290966” a l'any. Quan va ser calculat, fa més de 2000 anys, la posició del Sol estava en la constel·lació d'Àries, encara que en 2016 està en Peixos. Segons interpretacions d'alguns astrònoms el punt Àries no es trobaria tampoc en la Constel·lació dels Peixos sinó en la seua veïna Aquari.
En el fons es tracta del punt equinoccial vernal i està situat cap a Peixos a una distància angular de 8 graus de la frontera amb la constel·lació d'Aquari, per la qual cosa el seu nom actualitzat és punt Peixos, nom astronòmic. El punt equinoccial va estar al final de la constel·lació d'Àries fa 20 segles i 50 anys, de fet tal nom és tradicional i obsolet. Fins i tot també la data astrològica actual que cau en l'equinocci vernal és el dia 28 del mes/casa de Peixos (20 de Març del calendari civil/eclesiàstic), últim dia del mes/casa de Peixos, amb el que l'endemà al equinocci és 1 d'Àries (21 de Març) encara que el punt equinoccial està cap a la constel·lació de Peixos.

## Vegeu també

* Punt Libra
* Precessió dels equinoccis
* Equinocci
* Eclíptica

## Referències

* ↑ Aun Weor, 1977, p. 1.
* ↑ Raynaud de la Ferrière (1980). «Los Grandes Mensajes». Editorial Diana, México. pág.22.
# Scala Dei (Eiximenis)

El llibre conegut com a Scala Dei, també anomenat Tractat de contemplació és una obra escrita per Francesc Eiximenis possiblement l'any 1399 a València en català i dedicada a Maria de Luna, reina de la Corona d'Aragó i esposa del rei Martí l'Humà.

## Gènesi

Algunes parts del Llibre de les dones, en concret les relatives al Tractat de penitència i al Tractat de contemplació, s'incorporaren al llibre que Eiximenis possiblement oferí a la reina Maria de Luna amb motiu de la coronació del seu marit Martí I (i d'ella mateixa), com indicà Andreu Ivars. Se sap que la coronació del rei tingué lloc el 13 d'abril de 1399, i la de la reina el 23 d'abril de 1399.

## Contingut

El llibre conegut com a Scala Dei (Escala de Déu), estaria compost amb parts de l'esmentat Llibre de les dones. A banda dels fragments transcrits literalment d'aquesta darrera obra, s'hi resumeixen en certa manera els capítols 101 a 274 (referents a les virtuts teologals, les virtuts cardinals, els deu manaments, els pecats capitals i els sentits corporals), com indica l'estudiós Curt Wittlin. Aquest llibre pertany al gènere dels devocionaris, un gènere literari molt conreat a l'edat mitjana tardana i especialment popular entre les classes altes.

## Edicions digitals
### Manuscrits

* Edició a la Biblioteca Virtual Joan Lluís Vives del Ms. 88 del Fons de Reserva de la Biblioteca de la Universitat de Barcelona.

### Incunables

* Edició a la Memòria Digital de Catalunya de l'edició incunable, impresa a Barcelona el 27 d'octubre de 1494 per Diego de Gumiel.

### Edicions modernes

* Scala Dei. Barcelona. PAM. 1985. 100. Transcripció del manuscrit antic i nota preliminar i final de Curt Wittlin. Versió al català modern d'Elisabet Ràfols.

### Scala Dei dins de les obres completes de Francesc Eiximenis en línia

* Obres completes de Francesc Eiximenis (en català i en llatí).

## Referències

* ↑ Scala Dei. Devocionari de la reina Maria. Barcelona. PAM. 1985, p. 93. Transcripció, nota preliminar i nota final de Curt Wittlin.
* ↑ (D. A. Dietari del Consell antich barceloní. V.I. Barcelona. Impremta d'en Henrich y companyia. 1892, p. 77
* ↑ Wittlin, Curt J. De Lo Llibre de les dones a la Scala Dei. Actes del Tercer Col·loqui d'Estudis Catalans a Nord-amèrica. PAM. 1983. 139-152.
# Ciulama

La ciulama és un plat semblant a l'estofat que es pot trobar principalment a la cuina romanesa i moldava. No obstant això, aquest plat té els seus orígens en la cuina turca (çullama), relacionada amb la cuina romanesa. Es prepara a partir de carn (especialment aviram) o bolets en salsa blanca. La salsa es fa amb farina amb cebes fregides amb greix.

## Referències

* ↑ Manea, Norman. The Fifth Impossibility: Essays on Exile and Language - Norman Manea, 29 maig 2012. ISBN 978-0300179958.
* ↑ Laird, Laura. From My Heart to Your Kitchen: Family, Friends, and the Food We Love to Eat - Laura Laird, maig 2011. ISBN 9781617395765.

## Enllaços externs

* Cuina romanesa. Bucharestian.com.
# La Coromina (Gurb)

La Coromina és una masia de Gurb (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Les estructures originals giren entorn d'un pati central, obert a l'exterior per mitjà d'un portal cobert amb una petita teulada a doble vessant. La dependència principal és la masia amb una porta al centre de la façana d'arc de mig punt. Les obertures són petites i de formes regulars.

## Història

Aquesta masia és un exemple de les masies de Gurb de la Plana que han sofert modificacions degudes a la necessitat d'ampliar l'espai d'habitatge o les dependències destinades al bestiar, però sense tenir en compte la preservació de l'antiga estructura, tapiant finestres, ocupant la façana principal i creant un gran contrast de materials.
L'estructura original data del 1777, segons Miquel Rierola.

## Referències

* 1 2 3 4 «La Coromina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].
# Lilbourn

Lilbourn és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.303 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lilbourn tenia 1.303 habitants, 512 habitatges, i 352 famílies. La densitat de població era de 571,7 habitants per km².
Dels 512 habitatges en un 35% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,7% hi vivien parelles casades, en un 19,9% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 27,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,9% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.512 $ i la renda mediana per família de 31.786 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.688 $ mentre que les dones 23.125 $. La renda per capita de la població era de 13.460 $. Entorn del 19% de les famílies i el 25% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lilbourn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lilbourn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Nesvík

Nesvík [ˈneːsvʊik] és una petita localitat situada a la costa est de l'illa de Streymoy, a les illes Fèroe. Forma part del municipi de Sunda. L'1 de gener del 2021 constava com a deshabitada.
La localitat està situada a l'est de la costa de Streymoy, just al lloc on el Sundini s'estreny més. Aquí s'hi va construir el 1973 el pont de Streymin per unir les illes de Streymoy i Eysturoy.
Nesvík va ser fundat com un poble normal. Tanmateix avui ja no és estrictament un assentament, ja que acull principalment un campament evangèlic i un centre de conferències i educació religiós de la Kirkjuliga Heimamissiónin í Føroyum, inaugurat el 1993, anomenat Leguhúsið i Nesvík.

## Referències

* ↑ «Statistical Database» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-07-06. [Consulta: 4 agost 2019]. «Base de dades estadística de les Illes Fèroe»
* ↑ «Nesvík» (en anglès). faroeislands.dk. [Consulta: 8 desembre 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe.
* Llista de túnels de les Illes Fèrloe.

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament de Sunda. (feroès) (anglès)