OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dawan

El uadi Dawan o Du'an (àrab: وَادِي دَوْعَن, wādī Dawʿan) és un uadi del Iemen, el principal afluent del uadi Hadramaut per la part meridional. Corre per al-Djawl en direcció nord durant uns 100 km i desaigua al uadi Hadramaut al costat de la vila d'Haynan. Durant el seu trajecte passa per congosts amb paret de fins a 300 metres d'altura. La principal producció a la vall del Dawan és la mel.
El seu origen és la unió de dos uadis: els Al-Ayman i l'al-Aysar (sovint considerat de fet el mateix Dawan). Passa per les viles d'al-Ribat, al-Khurayba, al-Rashid i al-Masnaa. Se li ajunta l'Al-Ayman just al costat de la vila de Sif; després hi ha la vila de Kaydun, la d'al-Hadjarayn (que de vegades dona el seu nom al curs inferior del riu) i una mica al nord es troba la tomba de Sayyid Ali ibn Hasan al-Attas. Després rep el uadi al-Ayn (a l'est) i el uadi Amd (a l'oest); els tres uadis units formen la part del Dawan coneguda sovint com al-Kasr; finalment es troben les viles d'Hawra i al-Adjlaniyya a la riba dreta.
Des de la part superior de la vall es pot accedir per una ruta a al-Mukalla i a la muntanya Kawr Sayban, la més alta de la regió, i al cim sagrat de Mawla Matar.
A la vall s'han trobat restes dels sabeus; al sud d'al Mashhad es troben les ruïnes de Ghaybun.
Ptolemeu l'esmenta com Thauane o Thabuane i Plini el Vell esmenta una tribu, els Toani, que hauria viscut a la regió. Al segle vi el territori pertanyia als Kinda i la casa reial d'Akil al-Murar tenia origen a Dammun, a la zona d'al-Hadjarayn. Sota els musulmans fou seu de l'imamat ibadita d'Hadramaut probablement a la localitat avui anomenada al-Khurayba. Després fou territori dels Al al-Amudi, l'ancestre dels quals, xeic Said ibn Isa (mort vers 1272 o 1273 i enterrat a Kaydun) fou el suposat introductor del sufisme al Hadramaut. Els xeics descendents de Said foren molt respectats pels beduïns, però les disputes entre la família els van debilitar i al segle xix no van poder fer front a la potència emergent del sultà quaiti de Mukalla. El territori del Dawan va formar un liwa (districte) del sultanat Quaiti de Mukalla amb capital a al-Hadjarayn (que formà el seu límit nord) i de la que foren governadors la família dels Ba Surra de Sayban; també fou important la família dels Al al-Amudi amb seu a Bida a la vall de l'al-Ayman.

## Bibliografia

* D. Van der Meulen i H. Von Wissmann, Hadramaut, Leiden, 1932
# Léonide Massine

Léonide Massine (Moscou, 9 d'agost de 1896 - Borken i Colònia, 15 de març de 1979) fou un ballarí i coreògraf rus. És considerat una de les figures més importants de la dansa del segle xx.
Es va formar en interpretació i dansa en l'escola imperial de Moscou. El 1913 va ingressar en els Ballets Russos de Serge Diaghilev fins al 1920, on participà com a coreógraf. El 1914 va debutar a París a La Légende de Joseph. Diaghilev el va formar artísticament i va fomentar el seu talent coreogràfic. El 1915 va fer el seu primer treball com a coreògraf, Le Soleil de nuit. A partir de 1920 va treballar a La Scala, de Milà, amb Ida Rubinstein. El 1917 va actuar a Barcelona amb la companyia de Diaghilev on va estrenar la temporada al Liceu el 23 de juny i va ser retratat per Pablo Picasso vestit d'arlequí (Arlequí). Entre 1932 i 1937 fou coreògraf dels Ballets de Montecarlo. Es va traslladar als Estats Units el 1949 i va fundar la companyia Highlights Ballet.

## Referències

* 1 2 3 «Léonide Massine | Russian dancer» (en anglès). Britannica. [Consulta: 14 desembre 2021].
* 1 2 Gual, Malén. «L'arlequí, 1919 - 2019». Museu Picasso Barcelona. [Consulta: 14 desembre 2021].
* ↑ «Léonide Massine». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Léonie Aviat

Léonie Aviat o, en religió, Sor Francesca de Sales (Sézanne, Xampanya-Ardenes, 16 de setembre de 1884 -Perusa, Úmbria, 10 de gener de 1914) va ser una religiosa francesa, fundadora de la congregació de les Germanes Oblates de Sant Francesc de Sales. Va ésser canonitzada per Joan Pau II el 2001.

## Biografia

Nascuda en una família acomodada de la Xampanya, va ser educada al monestir de les saleses de Troyes, on era superiora Marie de Sales Chappuis i director espiritual Louis Brisson. En acabar la formació, va voler quedar-s'hi i ingressar en l'Orde de la Visitació, però els superiors la van orientar envers l'Obra de Sant Francesc de Sales. Aquesta era una comunitat creada per la mare Chappuis i el pare Brisson per a ajudar materialment i espiritual els joves obrers que treballaven a Troyes, important centre de la indústria tèxtil. Per portar la casa, els fundadors havien pensat en alguna congregació femenina que seguís l'espiritualitat salesiana de l'Orde de la Visitació; van decidir que Léonie Aviat podria organitzar aquesta congregació.
Léonie Aviat entrà a l'Obra el 18 d'abril de 1866 i el 30 d'octubre de 1868 es feu religiosa, adoptant el nom de sor Francesca de Sales. L'11 d'octubre de 1871 va emetre, amb les seves companyes, els vots perpetus, començant la vida de la congregació de les Germanes Oblates de Sant Francesc de Sales. La mare Aviat va ésser-ne la primera superiora. Les Oblates van obrir pensionats i escoles en nombroses parròquies i aviat van començar a fer missions.
El 1903, arran de l'anticlericalisme que imperava a França, va marxar a Perusa, on va instal·lar la casa mare de la congregació. Hi morí el 10 de gener del 1914.

## Veneració

Pius XII la va declarar venerable, per l'heroicitat de les seves virtuts, el 9 d'abril del 1957. Joan Pau II la va declarar beata el 27 de setembre de 1992 i santa el 25 de novembre del 2001, al Vaticà. La seva festivitat es va fixar per al 10 de gener.

## Enllaços externs

* Biografia al lloc de la Santa Seu
# Dia dels Herois

«Dia dels Herois» té aquests significats:
* Dia dels Herois (Angola), dia commemoratiu a Angola
* Dia dels Herois (Bahames), dia commemoratiu a les Bahames
* Dia dels Herois (Barbados), dia commemoratiu a Barbados
* Dia dels Herois (Bermudes), dia commemoratiu a les Bermudes
* Dia dels Herois (Caiman), dia commemoratiu a les Illes Caiman
* Dia dels Herois (Cap Verd), dia commemoratiu a Cap Verd
* Dia dels Herois (Filipines), dia commemoratiu a les Filipines
* Dia dels Herois (Guinea-Bissau), dia commemoratiu a Guinea-Bissau
* Dia dels Herois (Hongria), dia commemoratiu a Hongria
* Dia dels Herois (Indonèsia), dia commemoratiu a Indonèsia
* Dia dels Herois (Jamaica), dia commemoratiu a Jamaica
* Dia dels Herois (Kenya), dia commemoratiu a Kenya
* Dia dels Herois (Malàisia), dia commemoratiu a Malàisia
* Dia dels Herois (Moçambic), dia commemoratiu a Moçambic
* Dia dels Herois (Namíbia), dia commemoratiu a Namíbia
* Dia dels Herois (Paraguai), dia commemoratiu al Paraguai
* Dia dels Herois (Regne Unit), dia commemoratiu al Regne Unit
* Dia dels Herois (Romania), dia commemoratiu a Romania
* Dia dels Herois (Ruanda), dia commemoratiu a Ruanda
* Dia dels Herois (Saint Christopher i Nevis), dia commemoratiu a Saint Christopher i Nevis
* Dia dels Herois (Sri Lanka), dia commemoratiu a Sri Lanka
* Dia dels Herois (Sud-àfrica), dia commemoratiu a Sud-àfrica
* Dia dels Herois (Timor Oriental), dia commemoratiu al Timor Oriental
* Dia dels Herois (Turks i Caicos), dia commemoratiu a les Illes Turks i Caicos
* Dia dels Herois (Uganda), dia commemoratiu a Uganda
* Dia dels Herois (Zàmbia), dia commemoratiu a Zàmbia
* Dia dels Herois (Zimbàbue), dia commemoratiu a Zimbàbue
# Malschwitz

Malschwitz (alt sòrab: Malešecy) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba a 6 kilòmetres al nord-oest de Bautzen.

## Llogarets

* Baruth bei Bautzen (Bart), 450 h.
* Briesing (Brězynka), 124 h.
* Brießnitz (Brězecy), 60 h.
* Buchwalde (Bukojna), 166 h.
* Cannewitz (Skanecy), 81 h.
* Doberschütz (Dobrošecy), 180 h.
* Dubrauke (Dubrawka), 183 h.
* Gleina (Hlina), 153 h.
* Kleinbautzen (Budyšink), 447 h.
* Malschwitz (Malešecy), 679 h.
* Niedergurig (Delnja Hórka), 390 h.
* Pließkowitz (Plusnikecy), 208 h.
* Preititz (Přiwćicy), 270 h.
* Rackel (Rakojdy), 260 h.
# Manuel Bretón del Rio y Fernández de Jubera

Manuel Bretón del Río y Fernández de Jubera (Arnedo, 1780 - 1859), Comte de la Riva i Picamoxons, fou un militar espanyol.
Nascut a Arnedo fill de Juan Crisóstomo Bretón Eguizabal i María Benita Fernández de Jubera, lluitant en la Guerra del Francès com a ajudant del general Francisco Javier Castaños. Destinat a la Ciutadella de Barcelona, en 1830 redactà un memorial contra Charles d'Espagnac. Fou nomenat comandant general de Tortosa en 1833, neutralitzant l'aixecament carlí a Morella i participant en l'Acció de Maials. Ascendí a mariscal de camp i fou traslladat al govern militar de Saragossa. Fou capità general d'Aragó, Navarra, i en 1845, Catalunya, i Castella la Nova, i Cavaller de l'Orde de Carles III el 14 de novembre de 1845.

## Referències

* ↑ Calbo y Rochina de Castro, Damaso. Historia de Cabrera y de la Guerra Civil en Aragón, Valencia y Murcia (en castellà). Establecimiento tipográfico de V. Castelló, 1845, p. 7.
* ↑ Santirso, Manuel. Revolució liberal i guerra civil a Catalunya (1833-1840). Pagès, 1999, p. 87. ISBN 8479355751.
* ↑ «Manuel Bretón del Rio y Fernández de Jubera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Manuel Breva Ferrer

Manuel Breva Ferrer (Castelló de la Plana, 1940) és un advocat valencià, governador civil de Lleida en els darrers anys del franquisme.
Llicenciat en dret per la Universitat Complutense de Madrid en 1962, va ingressar en el Cos d'Advocats de l'Estat en 1967 i fou cap de l'Advocacia de l'Estat a Castelló de la Plana. El 1970 fou nomenat Delegat Provincial de Planificació Política i Participació i ponent en el Consell Econòmic Sindical de la Regió Valenciana. El novembre de 1974 fou nomenat governador civil de Lleida. Tot i procedir del Movimiento Nacional va fer amistat amb dirigents de l'oposició com Joaquim Arana i Pelegrí i va permetre als partits de l'oposició fer actes i convocatòries públiques sense entrebancs, a diferència del seu antecessor. Quan va dimitir el març de 1976 va rebutjar un sopar homenatge de l'ultradreta lleidatana i sí un de l'oposició, durant el qual hi hagué una amenaça de bomba. Tot i això, hom volgué implicar-lo amb els ultradretans que van efectuar l'atemptat contra la revista El Papus l'octubre de 1977.
Es va presentar com a segon membre de la llista de la Candidatura Independent de Centre a la província de Castelló després de José Miguel Ortí Bordás a les eleccions generals espanyoles de 1977, però no fou escollit. Després va deixar la política i fou secretari del Tribunal Econòmic Administrativo Provincial de Castelló, vocal del Jurat Provincial d'Expropiació Forçosa i vocal de la Junta del Port de Castelló. També ha estat professor de pràctica jurídica en la UNED, advocat en exercici i professor de dret processal penal del Col·legi d'Advocats de Castelló i professor extern de màsters a la Universitat Jaume I fins a la seva jubilació el 2010.

## Referències

* ↑ Revista Vinaroz, año XVII, 16 de novembre de 1974
* ↑ Decreto 3064/1974, de 8 de noviembre, por el que se nombra Gobernador civil y Jefe provincial de Lérida a don Manuel Breva Ferrer.
* ↑ Paquita Sanvicén i Torné La cultura a la ciutat de Lleida sota el Franquisme: una anàlisi sociològica, p. 226-227
* ↑ Los fascistas leridanos realizaron un importante contrabando de armas, El País, 14 d'octubre de 1977
* ↑ País Valenciano, polémica autonomista, Blanco Y Negro, 25 de maig de 1977
* ↑ Manuel Breva Arxivat 2019-01-10 a Wayback Machine. al web del professorat de l'UJI
* ↑ Homenaje a Manuel Breva, El Periódico Mediterráneo, 8 de maig de 2010
# Deer Lake

Deer Lake és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 528 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Deer Lake tenia 528 habitants, 203 habitatges, i 160 famílies. La densitat de població era de 485,4 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 203 habitatges en un 34% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,5% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 20,7% no eren unitats familiars. En el 18,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 27,7% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.386 $ i la renda mediana per família de 61.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.000 $ mentre que les dones 28.611 $. La renda per capita de la població era de 25.577 $. Entorn de l'1,3% de les famílies i el 4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Deer Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Deer Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Deer Creek (Oklahoma)

Deer Creek és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 147 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Deer Creek tenia 147 habitants, 56 habitatges, i 40 famílies. La densitat de població era de 405,4 habitants per km².
Dels 56 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,1% hi vivien parelles casades, en un 3,6% dones solteres, i en un 26,8% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,3% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 22,4% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.563 $ i la renda mediana per família de 40.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 25.625 $. La renda per capita de la població era de 15.618 $. Entorn del 8,9% de les famílies i el 14% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Deer Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Deer Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Deer Creek

«Deer Creek» té aquests significats:
* Deer Creek (Illinois)
* Deer Creek (Minnesota)
* Deer Creek (Oklahoma)
# Made

Made és una pel·lícula de comèdia policial estatunidenca del 2001 escrita, dirigida i coproduïda per Jon Favreau. És protagonitzada per Favreau, Vince Vaughn, Peter Falk i Sean Combs. Va ser tant el debut com a director de Favreau com el debut com a actor de Combs.

## Argument

Bobby té vincles amb el cap de la màfia local, Max, però treballa com a paleta honest per als projectes de construcció de Max. Lluita en partits de boxa amateur per a ell, però la seva carrera és poc brillant (cinc victòries, cinc derrotes, un empat). Lluitant per mantenir la seva núvia stripper Jessica i la filla d'ella Chloe, Bobby decideix fer una feina de màfia per a Max. En contra del seu millor criteri, porta al seu amic Ricky, que mai no fa res bé.

## Repartiment

* Jon Favreau com a Bobby Ricigliano
* Vince Vaughn com a Ricky Slade
* Peter Falk com a Max Reuben
* Famke Janssen com a Jessica
* P. Diddy com a Ruiz
* Faizon Love com a Horrace
* Vincent Pastore com Jimmy
* David O'Hara com el gal·lès
* Makenzie Vega com a Chloe
* Leonardo Cimino com a Leo
* Jenteal com a Wendy (com a Reanna Rossi)
* Sam Rockwell com a empleat de l'hotel (sense acreditar)
* Federico Castelluccio com a porter
* Jamie Harris com a Rogue
* Bud Cort com a decorador d'interiors (sense acreditar)
* Drea de Matteo com a Club Girl (sense acreditar)
* Dustin Diamond com ell mateix (sense acreditar)
* Jennifer Esposito com a Club Girl (sense acreditar)
* Grandmaster Flash com a The Spa DJ (sense acreditar)
* Jill Nicolini com a funció (sense acreditar)

## Acollida

L'acollida crítica de la pel·lícula va ser positiva, rebent un 71% de qualificació "Fresca" a Rotten Tomatoes. El consens del lloc diu "No tan bo com Swingers, però encara prou enginyós i ximple per riure's". La pel·lícula va rebre una estrena limitada als Estats Units i gairebé no va tenir cap estrena a l'estranger. Va tenir una recaptació mundial de taquilla de 5,4 milions de dòlars.

## Referències

* ↑ «Made (2001)». Rotten Tomatoes. [Consulta: 21 març 2007].
* ↑ «MADE». Box Office Mojo. [Consulta: 21 març 2007].
# Diables Socarrimats de l'Infern

La colla de Diables Socarrimats de l'Infern va néixer la primeria del 2012, promoguda per l'interès d'un grup d'amics de difondre la cultura i la tradició de la festa del foc. Centra l'activitat en els barris de la Bordeta, Hostafrancs i Sants, on fa un esforç entre el veïnat per difondre la tradició dels diables com a eina d'integració i col·laboració.
L'associació s'estructura en tres seccions: la colla de diables infantil, la d'adults i el grup de tabalers. Aquesta darrera, a banda d'acompanyar els correfocs i més actes dels diables, participa autònomament en activitats organitzades per entitats culturals i escoles.
La vestimenta que fan servir els membres de la colla és composta d'una casaca i uns pantalons negres, amb flames de color taronja i lila, i cada membre hi afegeix la decoració que li abelleix. Els tabalers porten samarreta taronja, amb el logotip de la colla.

## Referències

* ↑ «Diables Socarrimats de l'Infern». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Diables Malignes del Guinardó

La colla de Diables Malignes del Guinardó es va constituir l'any 1995 al barri del Guinardó, amb l'objectiu de mantenir i divulgar les festes de foc catalanes tradicionals. Des de bon començament, té la seu al Grup Torxa, entitat que es dedica a la promoció cultural del barri. El Grup Torxa ja havia acollit temps enrere una altra colla de diables, que es deia Infernal del Guinardó i que va ser fundada el 1985. Gran part del material de la colla dissolta la van heretar els Malignes del Guinardó, sobretot unes forques que tenen una forma molt singular i un ceptrot especialment potent. Amb motiu del desè aniversari, els Malignes del Guinardó van convocar un concurs de percussió que s'ha consolidat i l'organitzen anualment en col·laboració amb el Grup Torxa. A més a més, la colla s'encarrega cada any del correfoc de la festa major del barri.

## Referències

* ↑ «Diables Malignes del Guinardó». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Dia de l'Aliyà

El Dia de l'Aliyà (en hebreu: יום העלייה) és un dia festiu nacional israelià, que se celebra anualment el dia 10 del mes hebreu de Nisan, i que també se celebra el dia 7 del mes hebreu de Heixvan, per commemorar els esdeveniments històrics del poble jueu que va arribar a la Terra d'Israel, fet que segons la Bíblia va tenir lloc el dia 10 del mes hebreu de Nisan (en hebreu: יום' ניסן). La festivitat va ser establerta per reconèixer i honrar la immigració a l'estat jueu, (Aliyà), com un valor central de l'Estat d'Israel, i per honorar les contínues contribucions dels olim hadashim, els nous immigrants, a la societat israeliana.

## Referències

* ↑ «Government to pass new holiday: 'Aliyah Day'». Ynetnews.
* ↑ «Knesset Proposes Aliyah Holiday Bill» [Consulta: 23 abril 2017].
# Diego Occhiuzzi

Diego Occhiuzzi (Nàpols, 30 d'abril de 1981) és un esportista italià que competeix en esgrima, especialista en la modalitat de sabre.
Va participar en tres Jocs Olímpics d'Estiu, entre els anys 2008 i 2016, en els quals hi va obtenir en total tres medalles, bronze a Pequín 2008, en la prova per equips (juntament amb Aldo Montano, Luigi Tarantino i Giampiero Pastore) i plata i bronze a Londres 2012, en les proves individual i per equips (amb Aldo Montano, Luigi Tarantino i Luigi Samele), respectivament.
Va guanyar cinc medalles en el Campionat del Món d'esgrima entre els anys 2007 i 2015, i set medalles en el Campionat d'Europa d'esgrima entre els anys 2009 i 2016.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2008 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 3 | Sabre per equips |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 2 | Sabre individual |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 3 | Sabre per equips |
| Campionat del món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2007 | Sant Petersburg ( Rússia) | 3 | Sabre per equips |
| 2009 | Antalya ( Turquia) | 2 | Sabre per equips |
| 2010 | París ( França) | 2 | Sabre per equips |
| 2011 | Catània ( Itàlia) | 3 | Sabre per equips |
| 2015 | Moscou ( Rússia) | 1 | Sabre per equips |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2009 | Plòvdiv ( Bulgària) | 1 | Sabre per equips |
| 2010 | Leipzig ( Alemanya) | 1 | Sabre per equips |
| 2011 | Sheffield ( Regne Unit) | 1 | Sabre per equips |
| 2013 | Zagreb ( Croàcia) | 1 | Sabre per equips |
| 2014 | Estrasburg ( França) | 1 | Sabre per equips |
| 2015 | Montreux ( Suïssa) | 2 | Sabre per equips |
| 2016 | Toruń ( Polònia) | 2 | Sabre per equips |

## Referències

* ↑ «Diego Occhiuzzi». Base de dades de la FIE (anglès)
* ↑ «Fencing World Championships (1921-2011)». Pàg. del Comitè Olímpic dels Estats Units (anglès)