OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cyril Nauth

Cyril Nauth (Dijon, 19 de desembre de 1981) és un polític francès.

## Biografia

Membre del Front nacional (FN) a continuació Reagrupament Nacional, des de 2010. És alcalde de Mantes-la-Ville des de 2014 i conseller regional d'Illa-de-França des de 2015.
La llista que lidera guanya a Mantes-la-Ville durant les eleccions municipals de 2014, al final d'un quadrangular: amb 61 vots d'antelació, recull el 30,26% dels vots emesos davant l'alcalde sortint Monique Brochot (PS, 29,35%), la seva predecessora Annette Peulvast-Bergeal (esquerra diferent, 28,29%) i Eric Visintainer (diverses dretes, 12,09%). És el primer alcalde del FN a l'Île-de-France.

## Referències

* ↑ «Le nouveau conseil municipal» ( PDF) (en francès). Arxivat de l'original el 2020-06-13. [Consulta: 13 juny 2020].
* ↑ «M. Cyril NAUTH» (en francès). Arxivat de l'original el 2020-03-21. [Consulta: 13 juny 2020].
* ↑ Jean-Baptiste de Montvalon. «Le maire FN de Mantes-la-Ville fait triompher le vide» (en francès), 26-03-2016. [Consulta: 22 juliol 2017].
* ↑ «Résultats Municipales 2014 - Mantes-la-Ville» (en francès).
* ↑ Laure Equy. «Cyril Nauth, l'inconnu de Mantes-la-Ville fait profil bas» (en francès), 07-05-2014. [Consulta: 22 juliol 2017].
# Cyril Norman Hinshelwood

Sir Cyril Norman Hinshelwood OM PRS (Londres, Anglaterra 1897 - íd. 1967) fou un químic anglès guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1956.

## Biografia

Va néixer el 19 de juny de 1897 a la ciutat de Londres. De ben petit es traslladà amb la seva família al Canadà, però l'any 1905 retornà a Anglaterra establint-se amb la seva família a Chelsea. Va estudiar química a la Universitat d'Oxford, d'on fou posteriorment professor des de l'any 1937.
Membre de la Royal Society, en fou el seu president entre els anys 1955 i 1960. L'any 1948 fou nomenat Cavaller pel rei Jordi VI del Regne Unit. Hinshelwood morí el 9 d'octubre de 1967 a la seva residència de Londres.

## Recerca científica

Va iniciar les seves recerques sobre les diferents combinacions de l'hidrogen i l'oxigen, tractant d'explicar el mecanisme de les reaccions químiques per mètodes cinètics.
L'any 1956 fou guardonat, juntament amb el químic soviètic Nikolai Semenov tot i que per treballs independents, amb el Premi Nobel de Química per les seves investigacions sobre el mecanisme de les reaccions químiques.

## Obra publicada

* 1926: Kinetic of Chemical Changes in Gaseous Systems
* 1934: The Reaction between Hydrogen and Oxygen
* 1946: The Chemical Kinetics of the Bacterian Cell

## Enllaços externs

* «Cyril Norman Hinshelwood» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Criteri d'eficiència de Kaldor-Hicks

El criteri d'eficiència (o compensació) de Kaldor-Hicks fou introduit el 1939 per dos economistes, Nicholas Kaldor i John Hicks. Tracta els problemes de confrontació en termes de benestar social. Els dos economistes van proposar aquest criteri per superar les dificultats per afrontar els problemes de les polítiques de redistribució segons la lògica del criteri d'eficiència de Pareto.

## Descripció

Segons el criteri òptim de Pareto, un canvi en l'assignació de recursos és eficient si el benestar obtingut per alguns components supera les pèrdues de benestar que pateixen altres components. Perquè hi hagi eficiència, és imprescindible que aquells que pateixen una pèrdua de benestar siguin compensats per aquells a qui el canvi en l'assignació hagi funcionat favorablement. Un exemple és l'eliminació d'una situació monopoli, a favor de la lliure competència per part del responsable de la política: la comunitat té un augment del benestar, però el monopolista pateix una pèrdua; atès que l'augment del benestar col·lectiu és superior a la pèrdua del monopolista, aquest darrer es pot compensar.

## Referències

* ↑ Scitovsky, T. «A Note on Welfare Propositions in Economics». Review of Economic Studies. The Review of Economic Studies, Vol. 9, No. 1, 9, 1, 1941, pàg. 77–88. DOI: 10.2307/2967640. JSTOR: 2967640.
* ↑ Fonseca, G. L. «The Paretian System: Scitovsky Reversals and the Double Criteria». Arxivat de l'original el 15 febrer 2006.

## Bibliografia

* Hicks, John «The Foundations of Welfare Economics». The Economic Journal, 49, 1939, pàg. 696–712. DOI: 10.2307/2225023. JSTOR: 2225023.
* Kaldor, Nicholas «Welfare Propositions in Economics and Interpersonal Comparisons of Utility». The Economic Journal, 49, 195, 1939, pàg. 549–552. DOI: 10.2307/2224835. JSTOR: 2224835.
* Posner, Richard A. Economic Analysis of Law. Seventh. Austin, TX: Wolters Kluwer, 2007. ISBN 0-7355-6354-3.

## Vegeu també

* Economia

## Enllaços externs

* Pagina dell'Enciclopedia Treccani dedicata a Nicholas Kaldor
* Criterio di efficienza di Kaldor-Hicks, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
# Košarkarski Klub Krka

El Košarkarski Klub Krka o KK Krka és un equip de bàsquet professional de Novo Mesto a Eslovènia. El club competeix a la lliga ABA i a la lliga eslovena.
El club es va fundar el 1948 amb el nom de KK Novo Mesto Partizan. De 1963 a 1992 es va conèixer com a KK Novoteks, i del 1992 al 1997 com a KK Novo Mesto 1992. El 1997 va adoptar el nom actual.
El 2000 va guanyar la seva primera competició nacional amb un títol a la Lliga eslovena, i el 2003 va aconseguir arribar a la seva final europea, perdent la final de la Copa ULEB contra el Pamesa València.

## Palmarès

* Copa ULEB
** Finalistes (1): 2002-03
* FIBA EuroChallenge
** Campions (1): 2010-11
* Lliga Adriàtica
** Finalistes (1): 2001-02
* Lliga Adriàtica 2
** Campions (1): 2017-18
* Lliga eslovena
** Campions (7): 1999-00, 2002-03, 2009-10, 2010-11, 2011-12, 2012-13, 2013-14
** Finalistes (3): 2000-01, 2001-02, 2017-18
* Copa eslovena
** Campions (3): 2014, 2015, 2016
** Finalistes (4): 2001, 2002, 2012, 2017
* Supercopa eslovena
** Campions (5): 2010, 2011, 2012, 2014, 2016
** Finalistes (5): 2003, 2013, 2015, 2017, 2020

## Referències

* ↑ «El Pamesa Valencia se lleva la Copa ULEB al vencer al Novo Mesto por 78-76». elpais.com, 24-04-2003 [Consulta: 23 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Pàgina a eurobasket.com
# Košarkaški Klub Cibona

El KK Cibona (Košarkaški Klub Cibona) és un club de bàsquet de la ciutat de Zagreb a Croàcia.

## Història

La Cibona fou fundada el 1946 amb el nom de BC Sloboda (en català: BC Llibertat). Més tard, el 1950 s'anomenà Lokomotiva Zagreb i el 1975 adoptà el nom Cibona, que era el seu patrocinador, una empresa alimentària. Tot un seguit de grans jugadors que es formaren al club el convertiren a la dècada dels 80 en un dels més forts d'Europa, liderats per un dels millors jugadors de tots els temps al continent: Drazen Petrovic. El club guanyà dues Copes d'Europa i dues Recopes. Disputa els seus partits al Drazen Petrovic Basketball Centre amb capacitat per a 5.000 espectadors. Els seus colors són el blau i el blanc.

## Palmarès

* Copa d'Europa
** Campions (2): 1984–85, 1985–86
* Recopa d'Europa
** Campions (2): 1981–82, 1986–87
* Copa Korać
** Campions (1): 1971-72
** Finalistes (2): 1979–80, 1987–88
* Lliga Adriàtica
** Campions (1): 2013-14
** Finalistes (3): 2003–04, 2008–09, 2009–10
* Lliga croata
** Campions (19): 1991–92, 1992–93, 1993–94, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 1997–98, 1998–99, 1999–00, 2000–01, 2001–02, 2003–04, 2005–06, 2006–07, 2008–09, 2009–10, 2011–12, 2012–13, 2018–19
** Finalistes (7): 2002–03, 2004–05, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18
* Copa croata
** Campions (7): 1994–95, 1995–96, 1998–99, 2000–01, 2001–02, 2008–09, 2012–13
** Finalistes (11): 1991–92, 1993–94, 1996–97, 1999–00, 2002–03, 2004–05, 2007–08, 2009–10, 2017–18, 2018–19, 2019-20
* Lliga iugoslava
** Campions (3): 1981–82, 1983–84, 1984–85
** Finalistes (4): 1960–1961, 1970–71, 1980–81, 1985–86
* Copa iugoslava
** Campions (8): 1968–69, 1979–80, 1980–81, 1981–82, 1982–83, 1984–85, 1985–86, 1987–88
** Finalistes (2): 1971–72, 1990–91

## Jugadors històrics

| Vladan Alanović Dražen Anzulović Franjo Arapović Dalibor Bagarić Krešimir Ćosić (Basketball Hall of Fame) Zoran Čutura Danko Cvjetićanin Gordan Giriček Alan Gregov Vinko Jelovac Goran Kalamiza Branimir Longin Andro Knego Vladimir Krstić Davor Kus Veljko Mršić Evgeni Kisurin Stojko Vranković Stipe Šarlija Matej Mamić Mate Skelin Marijan Mance Marino Baždarić | Tomislav Ružić Bariša Krasić Dževad Alihodžić Davor Marcelić Josip Vranković Sandro Nicević Ivan Grgat Andrej Štimac Haris Mujezinović Rok Stipčević Bruno Šundov Marton Bader Gerald Fitch Damir Mulaomerović Aramis Naglić Mihovil Nakić Mirko Novosel (Basketball Hall of Fame) Aleksandar Petrović Dražen Petrović (Basketball Hall of Fame) Zoran Planinić Nikola Plećaš Marko Popović Nikola Prkačin | Dino Rađa Haris Mujezinović Zdravko Radulović Damir Markota Slaven Rimac Dario Šarić Josip Sesar Marko Tomas Andrija Žižić Bojan Bogdanović Vedran Princ Boris Džidić Earl Calloway Rawle Marshall Chris Warren Alan Anderson Chucky Atkins Jamont Gordon Reggie Freeman Alen Trepalovac Jared Homan Alexander Okunsky |

### Números retirats

* 4 – Mihovil Nakić
* 10 – Dražen Petrović
* 11 – Andro Knego
* 20 – Marin Rozić

## Entrenadors històrics

* Mirko Novosel
* Željko Pavličević

## Enllaços externs

* Košarkaški Klub Cibona - Lloc web oficial
# Košarkaški Klub Cedevita

El KK Cedevita (Košarkaški Klub Cedevita), actualment anomenat KK Cedevita Junior és un club de bàsquet de la ciutat de Zagreb a Croàcia.
El club es va crear el 1991 amb el nom de KK Botinec (1991–1994), convertint-se posteriorment en KK Hiron Botinec (1994–2005) per motius de patrocini. Es va fer un gran pas el 2005 quan Atlantic Grupa, una forta empresa regional, es va convertir en el patrocinador principal del club, després del qual el club va passar a anomenar-se KK Cedevita.
El juny de 2019 es va anunciar que el Cedevita es fusionaria amb l'equip eslovè de Olimpija de Ljubljana per formar el KK Cedevita Olimpija. Alguns departaments del club, com la acadèmia de joves, es van quedar al Zagreb amb el nom KK Cedevita Junior.
El club va ser inicialment destinat a jugar a la quarta divisió de la lliga de bàsquet croata per la Federació Croata de Bàsquet, perquè era considerat com un club de recent formació. No obstant això, després de fusionar-se amb el KK Agrodalm i obtenir la seva llicència, el Cedevita Junior va començar a competir a Prva liga (la segona divisió de la lliga de bàsquet croata)

## Palmarès

* Lliga Adriàtica
** Finalistes (4): 2011–12, 2013–14, 2014–15, 2016–17
* Supercopa Adriàtica
** Campions (1): 2017
* Lliga croata
** Campions (5): 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18
** Finalistes (3): 2010–11, 2011–12, 2018–19
* Copa croata
** Campions (7): 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019
** Finalistes (1): 2013

## Jugadors històrics

* Vonteego Cummings
* Vlado Ilievski
* Andrija Zizić

### Números retirats

* 45 – Marino Baždarić

## Referències

* ↑ Saez, Faustino «Dos clubes de baloncesto y dos países fusionados en uno». elpais.com, 05-06-2019 [Consulta: 17 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Košarkaški Klub Cedevita - Lloc web oficial
# Košarkaški Klub Zadar

El Košarkaški Klub Zadar és un club croat de basquetbol de la ciutat de Zadar.

## Història

El club nasqué l'any 1945, tot i que l'origen del basquetbol a la ciutat data del 1924. És un dels clubs amb un millor palmarès del país. Va guanyar la lliga iugoslava en sis ocasions. També ha guanyat la lliga croata i la lliga adriàtica. Disputa els seus partits al pavelló Krešimir Ćosić, amb capacitat per uns 8000 espectadors. El club disputa la lliga croata de bàsquet i la lliga Adriàtica de bàsquet.

## Títols

* Lliga Adriàtica
** Campions (1): 2002–03
* Lliga croata
** Campions (2): 2004–05, 2007–08
** Finalistes (11): 1991–92, 1997–98, 1998–99, 1999–00, 2001–02, 2003–04, 2005–06, 2006–07, 2008–09, 2009–10, 2012–13
* Copa croata
** Campions (7): 1997–98, 1999–00, 2002–03, 2004–05, 2005–06, 2006–07, 2019–20
** Finalistes (7): 1992–93, 2000–01, 2001–02, 2003–04, 2010–11, 2014–15, 2015–16
* Lliga iugoslava
** Campions (6): 1965, 1967, 1967–68, 1973–74, 1974–75, 1985–86
* Copa iugoslava
** Campions (1): 1969–70
** Finalistes (1): 1978–79

## Jugadors històrics

| Tulio Roklicer Krešimir Ćosić (membre del BHF) Josip Đerđa Stojko Vranković Emilio Kovačić Stipe Šarlija Arijan Komazec Branko Skroče Tomislav Knežević Veljko Petranović | Petar Popović Marko Popović Damir Tvrdić Hrvoje Perinčić Dino Rađa (membre del BHF) Marko Banić Mladen Erjavec Hrvoje Perić Goran Kalamiza Dejan Bodiroga | Vladimir Boisa Todor Gečevski Jurica Ružić Tomislav Ružić Davor Marcelić Josip Vranković Davor Pejčinović Jakov Vladović Rok Stipčević |

## Enllaços externs

* Web oficial del club
# Košarkaški Klub Zagreb

El Košarkaški Klub Zagreb és un club croat de basquetbol de la ciutat de Zagreb.
El club es va fundar el 1970 amb el nom de KK Siget, amb el nom del barri Siget de Zagreb. El 1976 es va canviar el nom a KK Novi Zagreb per representar Novi Zagreb, una part de Zagreb situada al sud del riu Sava. Després que Croàcia es convertís en un país independent, "Novi" acabava d'abandonar i el nom del club tenia la seva forma més senzilla i actual: KK Zagreb. Des dels inicis els jugadors de Zagreb eren coneguts amb el sobrenom de Formigues com a símbol del treball dur i de l'esperit d'equip.
El club vesteix de groc i disputa els seus partits al pavelló Trnsko, amb capacitat per a 2000 espectadors. El club disputa la lliga croata de bàsquet i la lliga Adriàtica de bàsquet.

## Palmarès

* Lliga croata
** Campions (1): 2010–11
* Copa croata
** Campions (3): 2007–08, 2009–10, 2010–11
** Finalistes (6): 1997-98, 2005-06, 2006-07, 2008-09, 2011-12, 2013-14

## Referències

* ↑ «KK Zagreb». kk-zagreb.hr. Arxivat de l'original el 21 de juliol 2011. [Consulta: 19 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Košarkaški Klub Zagreb - Lloc web oficial
# San Luis (Colorado)

San Luis és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 739 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, San Luis tenia 739 habitants, 322 habitatges, i 200 famílies. La densitat de població era de 594,4 habitants per km².
Dels 322 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,7% hi vivien parelles casades, en un 16,8% dones solteres, i en un 37,6% no eren unitats familiars. En el 33,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 21,7% entre 25 i 44, un 27,9% de 45 a 60 i un 19,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.213 $ i la renda mediana per família de 20.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.156 $ mentre que les dones 13.333 $. La renda per capita de la població era de 8.887 $. Entorn del 29,9% de les famílies i el 34,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- San Luis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- San Luis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 1r agost 2010].
# Cywarch

Cywarch (també conegut com Aber-Cywarch o Aber Cywarch) és un lloc al capdavant de Cwm Cywarch al Eryri, a Gwynedd, Gal·les. Diversos rierols travessen la zona, unint-se per formar Afon Cywarch, un afluent del riu Dyfi.
La zona és íntegrament agrícola, basada en la ramaderia ovina, amb una mica de turisme generat pels paisatges i els camins de muntanya. Fins a finals del segle XIX hi va haver treballs de plom que van donar lloc a un poble miner i obres. Queda una oficina d'una empresa minera, s'han incorporat edificis miners a finques locals i queden alguns moviments de terra, el poble, però, ja no existeix. Hi ha un cartell explicatiu en un nou aparcament prop del final de la via pública.
Abans de l'explotació minera, la zona estava aïllada i durant el segle XVI va ser la llar d'una banda de proscrits coneguda com Cochion Cywarch (Els vermells de Cywarch), que s'anomenava així pel color dels cabells del seu líder. El "Brigand's Inn" a Mallwyd porta el seu nom.

## Referències

* 1 2 «Glasgwm/Craig Cywarch». summitpost.org, 2006–2010. [Consulta: 1r novembre 2010].
# Cándido Méndez Rodríguez

Cándido Méndez Rodríguez (Badajoz, 28 de gener de 1952) és un sindicalista espanyol, secretari general de la Unió General de Treballadors entre 1994 i 2016 i President de la Confederació Europea de Sindicats des de 2003.
Enginyer tècnic en l'especialitat química i obrer metal·lúrgic, es va afiliar a la Unió General de Treballadors l'any 1970. El 1980 va ser escollit secretari provincial de la UGT de Jaén i el 1986 secretari general de la UGT d'Andalusia. També membre del Partit Socialista Obrer Espanyol des de 1970, va ser diputat al Parlament d'Andalusia i al Congrés dels Diputats per Jaén (1979-1986).
El 18 d'abril de 1994 va ser escollit secretari general de la Unió General de Treballadors amb el 75,2% dels vots dels delegats, i fou reelegit l'abril del 1995, març del 1998, març del 2002 i juny del 2005. En el 10è Congrés de la Confederació Europea de Sindicats, celebrat el maig del 2003, va ser elegit president. El 24 de novembre de 2014 anuncià que avançaria el Congrés Confederal a 2016 per refundar el sindicat i impulsar una fusió de federacions per agrupar-les en tres. A més, anuncià que no es presentaria a la reelecció de la secretaria general del sindicat, tal com ja anuncia l'any anterior. En 2016 va rebre la Medalla d'Or al Mèrit en el Treball.

## Referències

* ↑ «Cándido Méndez Rodríguez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 665. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* 1 2 «Méndez avança les eleccions d'UGT i confirma que no repetirà». Ara.cat, 24-11-2014. [Consulta: 25 novembre 2014].
* ↑ «UGT escoge al sustituto de Cándido Méndez, después de 22 años al frente del sindicato». La Vanguardia, 09-03-2016 [Consulta: 10 març 2016].
* ↑ Cándido Méndez, Medalla de oro al Mérito en el Trabajo Arxivat 2018-03-27 a Wayback Machine., ugt.es, 24 d'abril de 2016

## Enllaços externs

* Notícies sobre Cándido Méndez a El País
# La Franqui

La Franquia és una comuna de Leucata (Aude, Occitània).
Al segle xix, La Franquia fou el primer punt d'estiueig marítim i és, actualment, el més gran de l'Aude. Es tracta d’un indret amb 300 dies de vent a l’any, una brisa constant i grans platges de sorra. Per això, actualment, és reconeguda a nivell internacional per les bones condicions per a la disputa d'esports nàutics de vent com el windsurf, el surf de vela o el wing foil, entre d'altres. De fet, cada any s'hi disputa el Mundial de vent, on els millors esportistes d'aquestes tres disciplines competeixen durant sis dies.
L'escriptor francès Henry de Monfreid hi va néixer el 14 de novembre de 1879 i hi va passar la seva infantesa. La Villa Amélie, el bressol de l'escriptor, i la Boîte à Sel, la casa de vacances construïda per Henry de Monfreid al passeig marítim, encara són visibles.

## Referències

* ↑ Coromines, Joan. Llibreta de Camp XXV de l'Onomasticon Cataloniæ : enquestes toponomàstiques i dialectals realitzades a la Catalunya del Nord (1959-1960: Joan Coromines ; edició i estudi a cura de Philip D. Rasico. Institut d'Estudis Catalans, 2016-11-25. ISBN 978-84-9965-331-0.
* 1 2 «La Franqui» (en francès). [Consulta: 5 juny 2023].
* 1 2 «Un mundial fronterer amb els Països Catalans». Fosbury, 26-04-2022. [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ «Infos Pratiques - Mondial du Vent 2023» (en francès), 14-02-2019. [Consulta: 5 juny 2023].
# La France

La France és una pel·lícula francesa dirigida per Serge Bozon i estrenada el 2007. La pel·lícula ha estat rodada en 38 dies amb un pressupost d'1,4 milió d'euros.

## Argument

Durant la Primera Guerra mundial, Camille, una jove, el marit de la qual combat al front, rep d'aquest una breu carta de ruptura. Sacsejada, decideix d'anar a buscar-lo, però, rebutjada pel reglament de l'època que prohibeix a les dones desplaçar-se soles, no té altra possibilitat que disfressar-se d'home.

## Repartiment

* Sylvie Testud: Camille
* Pascal Greggory: el tinent
* Guillaume Verdier: el cadet
* François Négret: Jacques
* Laurent Talon: Antoine
* Pierre Léon: Alfred
* Benjamin Esdraffo: Pierre
* Didier Brice: Jean
* Laurent Lacotte: Frédéric
* Bob Boisadan: el guitarrista
* Lionel Turchi: el violonista
* Jean-Christophe Bouvet: Elias
* Emmanuel Lefauvre: el fill d'Elias
* Cécile Reigher: la germana de Camille
* Philippe Chemin: l'agent d'enllaç
* Mehdi Zannad: el sentinella
* amb la participació de Guillaume Depardieu

## Al voltant de la pel·lícula

Sergé Bozon i les cançons del film:
| « | Tenia la impressió que les cançons permetrien en efecte decuplicar un cert tipus d'emocions i fer existir la unitat del grup de manera més emotiva. En una cançó, la noció de grup existeix de seguida de manera unitària, no necessiten contar la seva vida, dir-se que són soldats des de fa molt de temps, etc., ja que canten junts: la música indueix una fraternitat de fet, «en acció». Tenia també la impressió que la pista novel·lesca inicial i amagada després, ja que Camille no pot parlar a ningú del seu marit, de la seva cerca, ressorgia per les cançons de manera inesperada, ja que són cançons d'amor i des de l'únic punt de vista femení. És a dir que són cançons d'amor des del punt de vista d'una dona que, cada vegada, conten una trobada amorosa amb un home estranger en un país estranger. I no és mai el mateix soldat que canta. Com si els soldats tinguessin tots dels dons musicals amagats i que no es podia anticipar fins on la llista d'aquests dons podria anar. | » |

## Premis

* 2007: Premi Jean-Vigo
* 2007: Selecció de La Quinzaine des directeurs al Festival de Canes

## Referències

* ↑ «Una cinefilia una mica desplaçada». Libération, 2007. Arxivat de l'original el 2012-07-12. [Consulta: 10 juliol 2014].
* ↑ «La France». The New York Times.
* ↑ Extret de la seva entrevista amb Jean Douchet el 27 d'abril de 2007 a París per a l'Agrupament nacional dels cinemes de recerca / CNC.

## Enllaços externs

* Fitxa del film a Shellac Arxivat 2007-11-20 a Wayback Machine.
# Rufea

Rufea és una partida de l'Horta de Lleida, a la ciutat de Lleida, el Segrià.
És una zona amb baixa densitat de població, i aquesta habita principalment en torres i xalets. Es dedica principalment a l'agricultura, arbres fruiters sobretot, gràcies al pas pel terme tant de la Clamor del Bosc com del Riu Segre.
Com a trets més característics hom hi pot trobar el Circuit Municipal de Motocròs Lleida-Rufea i els Aiguamolls de Rufea
Si bé no disposa de transport públic propi, les línies municipals L10,L11 i LCC s'hi acosten força.
Limita:
* Al nord amb la partida de La Mariola i la partida de la Plana de Gensana.
* Al nord-est amb la partida de Sot de Fontanet.
* A l'est amb la partida de La Copa d'Or.
* Al sud amb el riu Segre i el terme municipal d'Albatàrrec.
* A l'oest amb la partida de Butsènit.
| | La Mariola i P. de Gensana | El Sot de Fontanet |
| Butsènit | | La Copa d'Or |
| | Riu segre i Albatàrrec | |

## Enllaços externs

* Mapa general de Lleida. Partides Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine. Seleccioneu "Partides" dins de "Bàsics".
* Oficina municipal de l'Horta de Lleida Arxivat 2010-09-21 a Wayback Machine.
* El Xop.cat Arxivat 2011-09-05 a Wayback Machine.
* Institut Català de Cartografia
* Autobusos de Lleida. Línies Municipals. Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine.