OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Heraclit d'Halicarnàs

* Aquest article tracta sobre el poeta grec. Vegeu-ne altres significats a «Heràclit (desambiguació)».
Heraclit d'Halicarnàs, en llatí Heracleitus, en grec antic Ἡράκλειτος ὁ Ἁλικαρνασσεύς, fou un poeta elegíac grec natural d'Halicarnàs, contemporani i amic de Cal·límac, que va escriure sobre ell un epigrama conservat per Diògenes Laerci.

## Referències

* ↑ 3.Heracleitus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 391
# Heraclià de Calcedònia

Heraclià (en llatí Heraclianus, en grec antic Ἠρακλειανός) va ser un escriptor eclesiàstic i bisbe de Calcedònia, en data incerta.
Va escriure en contra dels maniqueus una obra en vint llibres titulada Καρὰ Μανιχαίων ἐν βιβλίον ᾿κ, que esmenta Foci, destinada a refutar l'anomenat Evangeli dels maniqueus, el Γιγάντειον Βιβλυν, (Llibre dels gegants) i el Θησαυροί (El tresor de la Vida) obres destacades entre els membres d'aquesta secta.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Heraclianus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 26 maig 2021].
# Boríssov

«Boríssov» té aquests significats: ±
* Boríssov (rus) o Baríssau (bielorús), ciutat de Belarús prop del riu Berézina a la Província de Minsk
* Boríssov (Skobelevskaia), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Boríssov (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Aleksandr Boríssov (1866 - 1934), pintor modernista rus
* Boiko Boríssov (Bankia, Bulgària, 1959), polític que va ser Primer Ministre de Bulgària (2009 -2013)
* Futbol'ny Klub BATE Borisov, club belarús de futbol de la ciutat de Baríssau
# Boríssoglebovka

Boríssoglebovka (en rus: Борисоглебовка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2020 tenia 577 habitants. Pertany al districte municipal de Mokroús.

## Referències

* ↑ «БОЛЬШАЯ САРАТОВСКАЯ ЭНЦИКЛОПЕДИЯ : Фёдоровский район : Ивановка». Arxivat de l'original el 2017-08-18.
* ↑ «Карта Новоузенского уезда Самарской губернии 1890 года». Arxivat de l'original el 2017-08-18.
# Anastrabe

Anastrabe és un gènere monotípic de la família de les Estilbàcies, essent Anastrabe integerrima l'única espècie representant d'aquest. És una planta endèmica del sud d'Àfrica, més concretament de Moçambic i Sud-àfrica. És un arbust o arbre perenne que es troba a marges de boscos perennes, barrancs i afloraments rocosos. La seva fusta s'usa per a la construcció a la intempèrie, essent també més resistent als atacs dels tèrmits que qualsevol altre tipus de fusta.
Es caracteritza per tenir nombroses branques, cilíndriques, amb fulles verdes, oposades, oval-oblongues, apiculades, més o menys estretes o gairebé arrodonides a la base, amb una capa fina i secament coriàcies, de color verd fosc i brillant, més clar al feix. La seva inflorescència mesura al voltant d'1 cm de longitud, amb peduncles més aviat allargats, amb bràctees petites i flors de color groc. El fruit és una càpsula.

## Referències

* ↑ «Anastrabe integerrima» a The Plant List. Data consulta: 05 de març de 2014.
* ↑ Anastrabe a Jstor

## Bibliografia

* Gibbs Russell, G. E., W. G. Welman, E. Reitief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. v. Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).

## Enllaços externs

* E. Fischer: Scrophulariaceae. In: Klaus Kubitzki, Joachim W. Kadereit (Hrsg.): Flowering Plants, Dicotyledons: Lamiales (except Acanthaceae Including Avicenniaceae), Springer Verlag, 2004, ISBN 978-3-540-40593-1, S. 427.
# Ereño

Ereño és un municipi de Biscaia, a la comarca de Busturialdea-Urdaibai. El 2023 tenia 276 habitants.

## Referències

* ↑ «Basque Country (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 14 juliol 2024].
# Casa Vallribera Mir

La Casa Vallribera Mir és un edifici de Gelida (Alt Penedès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una torre senyorial, quadrangular, de planta, pis, golfes i torratxa lateral amb teulades de quatre vessants de teules i crestes filigranades de ceràmica de colors, voltada d'un jardí. L'interior, que gira entorn d'una escala lateral, consta de salons, cuina i menjador a la planta baixa, habitacions al primer pis i mirador a la torratxa. Ha estat la residència estival del director del Conservatori Superior de Música del Liceu de Barcelona, mestre Pere Vallribera, molt vinculat a la població, i reuneix una bona col·lecció d'antiguitats, pintura especialment modernista i objectes relacionats amb el món de la música.

## Història

Fou edificada als volts del 1888, i és una de les primeres mostres de l'arquitectura de l'estiueig a Gelida. Situada al rovell de l'ou de la població, constitueix un element d'estètica i pulmó verd inalterable.

## Referències

* 1 2 Text importat de: «Casa Vallribera Mir». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural. Llicència CC-0 [Importat: 20 agost 2014] (Vegeu l'avís legal per a reutilitzacions).
# Blanca Fernández (futbolista)

Blanca Fernández (Barcelona, segle XX) és una exfutbolista catalana.
Migcampista, jugà amb el llavors Penya Femenina Barcelonista –posteriorment Futbol Club Barcelona Femení– al primer Campionat de Catalunya de futbol, conegut com Copa Pernod. Hi tingué un paper destacat i fou considerada una de les primeres estrelles de la competició, ja que anotà vint-i-quatre gols durant el torneig.

## Referències

* ↑ «El futbol femenino ya tiene sus estrellas. Las azulgranas Blanca Fernández y Pubill estan entre ellas». Mundo Deportivo, 28-05-1971, pàg. 11 [Consulta: 27 agost 2024].
* ↑ «Ya hay una gran estrella azulgrana en el femenino y se llama Blanca» (en castellà). Mundo Deportivo p. 16, 26-05-1971. [Consulta: 27 agost 2024].
* ↑ Tomás Belenguer, 2021, p. 70-74.

## Bibliografia

* Tomás Belenguer, Manuel. Barça femení : història des dels orígens fins al triplet. Barcelona: Editorial Base, 2021. ISBN 9788419007001.
# International Presidency Tour

L'International Presidency Tour (conegut fins al 2009 com a President Tour of Iran) és una cursa ciclista per etapes iraniana. Creada el 2008 ja va entrar a formar part de l'UCI Àsia Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2008 | Ahad Kazemi | Mahdi Sohrabi | Medhi Fahridi |
| 2009 | Ghader Mizbani | Andrey Mizourov | Rasoul Barati |
| 2010 | Hossein Askari | Tobias Erler | Samad Poor Seiedi |
| 2011 | Amir Zargari | Ghader Mizbani | Miguel Ángel Niño |

## Notes

* ↑ El colombià Libardo Niño i l'iranià Samad Poor Seiedi, primer i segón en un principi, van ser dequalificats

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a cqranking.com
# International Rescue Committee

El International Rescue Committee (Comitè Internacional de Rescat) és una ONG creada per iniciativa d'Albert Einstein el 1933, a fi d'oposar-se a les polítiques racials d'Adolf Hitler. La seva finalitat és ajudar les persones que es trobin perseguits per motius racials, polítics o religiosos.

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina oficial Arxivat 2009-06-13 a Wayback Machine.
# International Society for Computational Biology

La International Society for Computational Biology, en català Societat Internacional per la Biologia Computacional, coneguda per les seves sigles en anglès ISCB, és una societat científica formada per investigadors en biologia computacional i bioinformàtica. La societat va ser fundada el 1997 per proporcionar una estabilitat financera a la conferència Intelligent Systems for Molecular Biology i posteriorment ha crescut fins esdevenir una societat més gran que treballa per avançar cap a la comprensió de sistemes de vida a través de la computació i per comunicar avenços científics a tot el món.
A més de l'ISMB, la societat també organitza un número creixent de conferències menors, i atorga diversos premis científics anuals, incloent el Premi Overton (Overton Prize). La seva presidenta és Christine Orengo.

## Referències

* ↑ Fogg, Christiana N.; Kovats, Diane E. PLOS Computational Biology, 10, 2014, pàg. e1003682. DOI: 10.1371/journal.pcbi.1003682. PMC: 4063598. PMID: 24945496.
* ↑ Fogg, C. N.; Kovats, D. E. PLoS Computational Biology, 10, 5, 2014, pàg. e1003621. DOI: 10.1371/journal.pcbi.1003621. PMC: 4031058. PMID: 24853264.
* ↑ http://www.iscb.org/iscb-awards/accomplishment-senior-scientist-award Accomplishment by a Senior Scientist Award
# Jaciment al sud-oest de Vallbona

El jaciment al sud-oest de Vallbona està ubicat al sud-oest del nucli urbà de Vallbona d'Anoia, concretament, en un solar contigu al poliesportiu municipal, a una cinquantena de metres del límit urbà. L'espai, el constitueix un assentament sense cap mena d'estructura del qual s'ha determinat una cronologia pròpia del paleolític mitjà (90000 - 33000 ANE). Malauradament, es tracta d'una zona greument afectada per obres d'aterrassament que en algunes àrees ha deixat al descobert un substrat granític força deteriorat.
El 1971, respecte a aquest espai, Vaello diu: “El material arqueológico recogido hasta el momento presente se cifra en 25 fragmentos indeterminables, 4 núcleos, 14 raspadores diversos, 5 raspadores dobles, 3 de discoidales, 1 carenado, 1 cuadrado con ángulos romos, 1 raedera, 3 buriles, 3 puntas musterianas, una punta pedunculada fragmentada y una punta grande con muestras de desgaste por el uso. Algunas piezas alcanzan 7 centímetros de longitud máxima (…) puede tratarse de una estación musteriense al aire libre (…). El hallazgo de un manchón de cenizas negruzcas, pertenecientes a una fogata, con algunos sílex en sus proximidades, parece confirmar nuestra creencia”.
El 1985, es realitzà una visita a l'espai amb motiu de la realització de la Carta Arqueològica de l'Anoia. No es documentaren restes pròpies del paleolític; això no obstant, es varen detectar fragments de ceràmica grisa medieval.
El 1991, durant el projecte de revisió de la Carta Arqueològica de l'Anoia, aquest espai es trobava sota muntanyes de runa, raó per la qual no fou possible la localització de cap mena d'element arqueològic.
El 2005, es realitzà una prospecció de caràcter preventiu d'aquest jaciment en el marc del projecte infraestructural "Nova carretera, variant de la carretera B-224, tram Piera-Vallbona d'Anoia". Les conclusions d'aquestes tasques realitzades, encapçalades per Francesc Busquets Costa, director de l'empresa d'arqueologia Àtics, determinen que l'ocupació paleolítica es trobava parcialment o totalment destruïda per l'actual activitat urbana a Vallbona, i es desestimà realitzar-hi més tasques de caràcter arqueològic.

## Referències

* ↑ Vaello, Juan «Posible estación paleolítica en Vallbona de Anoia (Barcelona)». Boletín de la Sección de Estudios del Centro Excursionista "Puig Castellar", 14, 1971, pàg. 345-347.

## Enllaços externs

* https://egipci.cultura.gencat.cat
* http://calaix.gencat.cat/handle/10687/97364
# Ideal maximal

Un ideal maximal és un concepte matemàtic provinent de la teoria d'anells que és usat en diversos camps de l'àlgebra. Com el mateix nom indica, es tracta d'un ideal que és maximal (respecte de la inclusió) d'entre tots els ideals propis d'un anell.
En altres paraules, si I és un ideal maximal de l'anell A, aleshores tindrem que tot ideal J que contingui I dins seu haurà de ser igual a I o bé haurà de ser J = A. Per tant, estem dient que no hi haurà cap ideal J propi que faci I ⊊ J ⊊ A i sigui «més gran» que I.
En el cas d'anells commutatius (i amb unitat, és a dir, element neutre pel producte), podem formular una altra definició equivalent que és similar a la dels ideals primers: Un ideal I de l'anell A és maximal si i només si l'anell quocient A / I és un cos.

## Propietats

* En un anell commutatiu, tot ideal maximal és també ideal primer. Si és un anell principal aleshores també podem dir que tot ideal primer és maximal.
* Un anell local és aquell que només té un ideal maximal.
* Pel teorema de Krull tot anell commutatiu (amb identitat multiplicativa) conté un ideal maximal.
# Ideal principal

Un ideal principal és un ideal generat per un únic element. Essent formals, sigui A un anell i I un ideal d'A:
* Es diu que I és un ideal principal per l'esquerra si existeix un element g ∈ I anomenat generador, tal que tot x ∈ I es pot escriure com x = yg per algun y de l'anell A. Així, tindrem que I = {yg | y ∈ A} i, de fet, s'acostuma a escriure que I = Ag.
* Es diu que I és un ideal principal per la dreta si existeix un element g ∈ I anomenat generador, tal que tot x ∈ I es pot escriure com x = gy per algun y de l'anell A. Així, tindrem que I = {gy | y ∈ A} i, de fet, s'acostuma a escriure que I = gA.
* Un ideal principal (pels dos costats) és aquell que és principal per la dreta i per l'esquerra. Això es dona sempre quan l'anell A és commutatiu. En aquest cas s'acostuma a escriure I = (g), tot i que la notació <g> també es pot trobar.
En un anell principal, tot ideal es pot escriure com a generat per un únic element. El fet que l'anell dels nombres enters compleixi aquesta propietat garanteix, per exemple, la propietat del màxim comú divisor de diversos enters.

## Vegeu també

* Anell principal
# Blancaneu i Rosaroja

Blancaneu i Rosaroja és un conte popular alemany recollit pels germans Grimm.

## Argument

Dues germanes vivien juntes amb la seva mare. La seva casa és famosa per dos rosers, un dona flors blanques i l'altre vermelles i en el seu honor les seves dues filles es diuen Blancaneu (la noia més tímida) i Rosaroja (la més extravertida). Les dues germanes destaquen per la seva bondat.
Una nit d'hivern truca un os a la porta de casa seva, elles dues s'espanten molt però l'animal només vol calor i refugi. Les dues germanes el cuiden i juguen amb ell, que content torna cada nit a visitar-les. Quan es fon el glaç els diu que ha de partir per vigilar el seu tresor, ja que hi ha uns follets que el volen robar i només deixen d'intentar-ho quan la neu ho cobreix tot.
A la primavera les dues germanes van al bosc a buscar menjar quan es troben un nan atrapat en un soc per la barba. Intenten alliberar-lo debades, fins que es veuen obligades a tallar-li la barba. El nan, en comptes d'estar agraït per ser lliure, les insulta i fuig corrent.
Un altre dia se'l troben fugint d'una àliga que se'l vol emportar i quan aconsegueixen que s'espanti l'ocell, el nan les increpa per tractar-lo amb rudesa. Se succeeixen diversos encontres similars, on les dues germanes sempre salven el nan malgrat aquest es mostri desagraït.
Quan s'acosta l'estiu se'l tornen a trobar, aquest cop empaitat per un os que resulta ser el seu amic. Ell els diu que no intervinguin i mata el nan malvat, que volia quedar-se per ell el tresor. Just quan el nan cau a terra, cau també la pell de l'os que recobria un príncep encantat. Aquest príncep es casa amb la Blancaneu i la Rosaroja esdevé la esposa del seu germà i tots van viure feliços per sempre més.

## Anàlisi

El conte presenta elements típics dels contes de fades, com el bosc com a lloc de troballes màgiques, perills però també possible menjar; el matrimoni final que treu de la pobresa les protagonistes o l'encanteri d'un príncep sota la forma d'un animal que parla. L'estructura, basada en la repetició d'episodis semblants com les aventures alliberant el follet, també és pròpia d'aquestes històries orals.
Les dues germanes representen les tendències naturals de l'ésser humà, la introversió i racionalitat o la passió (els extrems apol·lini i dionisíac en la filosofia de Nietzsche) i el símbol de la rosa com a dona jove és una constant en la literatura clàssica i moderna.
El tresor i el matrimoni que aporten seguretat i felicitat són un premi a la seva conducta malgrat les advesitats (per exemple els insults del follet), un clar missatge moral propi de les històries destinades als nens. Anàlogament, el follet és castigat per la seva cobdícia (vol robar un tresor que no li pertany) i els seus mals modes.
# Ilsemannita

L'ilsemannita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom de J. C. Ilsemann (1727-1822), un ex Comissionat de Mines de Clausthal, Harz, qui va publicar un estudi inicial sobre la molibdenita l'any 1787.

## Característiques

L'ilsemannita és un òxid de fórmula química Mo₃O₈·nH₂O.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'ilsemannita pertany a «04.FJ: Hidròxids (sense V o U), amb H₂O +- (OH); octaedres que comparteixen angles» juntament amb els següents minerals: meymacita, sidwil·lita, tungstita, hidrotungstita i parabariomicrolita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Bad Bleiberg, una mineralització de plom i zinc barítiques, que es troba al districte de Bleiberg, als Alps Càrnics, Caríntia, Àustria.

## Referències

* ↑ «Ilsemannite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 abril 2017].
* ↑ «Bad Bleiberg, Bleiberg District, Gailtaler Alpen & Karnische Alpen, Carinthia, Austria» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 abril 2017].
# Iltiúkovo

Iltiúkovo (en rus: Ильтюково) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 149 habitants. Pertany al districte de Balakhtà.

## Referències

* ↑ «Чистопольский сельсовет на официальном портале Красноярского края». Arxivat de l'original el 2012-05-24. [Consulta: 26 març 2020].
# Bola de foc de Naga

Les Boles de foc del Naga és un fenomen que ocorre en el riu Mekong (situat a Tailàndia -províncies de Nong Khai i Isaan- i a Laos) en el qual les boles de foc que brillen intensament s'eleven de les profunditats. Les boles són de color vermellós i vora la grandària d'un ou; s'alcen un parell de centenars de metres abans de desaparèixer. El nombre de boles de foc és variable, es va informar de fins a desenes de milers per nit.
Les boles de foc s'han vist durant segles i es poden observar més sovint al voltant de la nit de Wan Ok Phansa (al final del retir budista de les pluges) a l'octubre, encara que les exhibicions també s'han divulgat en març, abril, maig, juny i setembre. El fenomen, que cada any atrau a milers de turistes, coincideix amb el final del Festival Budista de Lent a la província de Nong Kai, prop de la frontera amb Laos, les nits de lluna plena d'octubre.
Els nadius creuen que són produïdes pel déu-serp Nāga, els científics especulen amb algun tipus de fermentació en el fons de l'aigua i hi ha qui diu que són trets o bengales de soldats.

## Vegeu també

* Foc de Sant Elm
* Foc follet
* Llamp globular
* Plasma (estat de la matèria)

## Referències

* ↑ «ecoplaneta.mangasverdes.es». Arxivat de l'original el 2012-07-19. [Consulta: 16 març 2016].

## Enllaços externs

* "Bang Fai Phaya Nark (Naga fireballs)", on s'explica el mite i el fenomen científic (anglès)
* "The Nagasa", a La Magie du Bouddha (anglès)
# Bonifay

Bonifay és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 4.078 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bonifay tenia 4.078 habitants, 1.095 habitatges, i 669 famílies. La densitat de població era de 435 habitants per km².
Dels 1.095 habitatges en un 27,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,5% hi vivien parelles casades, en un 16,5% dones solteres, i en un 38,9% no eren unitats familiars. En el 36,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,3% tenia menys de 18 anys, un 12,6% entre 18 i 24, un 38,9% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 192 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.216 $ i la renda mediana per família de 33.077 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 18.529 $. La renda per capita de la població era de 10.320 $. Entorn del 14,8% de les famílies i el 21,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bonifay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bonifay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Blue Point

Blue Point és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 4.407 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Blue Point tenia 4.407 habitants, 1.571 habitatges, i 1.178 famílies. La densitat de població era de 955,9 habitants per km².
Dels 1.571 habitatges en un 37,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,1% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 25% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 70.333 $ i la renda mediana per família de 76.004 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.265 $ mentre que les dones 34.938 $. La renda per capita de la població era de 28.135 $. Entorn de l'1,7% de les famílies i el 3,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Blue Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Blue Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Jayuya

Jayuya és un municipi de Puerto Rico situat a la regió central de l'illa, també conegut amb els noms de Capital Indígena de Puerto Rico, El Pueblo de los Tres Picachos i Ciudad de la Tierra Alta. Confina al nord amb els municipis d'Utuado i Ciales; al sud amb Ponce, Juana Díaz i Orocovis; a l'est amb Ciales; i a l'oest amb Utuado. Forma part de l'Àrea metropolitana de San Juan-Caguas-Guaynabo.
El municipi està dividit en 11 barris: Jayuya Pueblo, Coabey, Collores, Jauca, Jayuya Abajo, Mameyes Arriba, Pica, Río Grande, Saliente, Veguitas i Zamas.
Jayuya també és coneguda pels seus monuments indígenes: La Piedra Escrita i la Piedra Tibes, situades al barri de Coabey; La Tumba del Indio a Jayuya Pueblo; el Mural Indígena del barri de Zamas, lloc on es troba el Petròglif del Sol de Jayuya. El Museu Arqueològic El Cemi exhibeix peces arqueològiques de les cultures indígenes de l'illa. A més, el municipi és la seu del Festival Nacional Indígena de Jayuya, una de les festes folklòriques més importants que se celebra a l'illa on s'honra la memòria dels taínos.

## Referències

* ↑ Grupo Editorial EPRL «Jayuya» (en castellà). Enciclopedia de Puerto Rico. Fundación Puertoriqueña de las Humanidades, 20-11-2009 [Consulta: 23 juny 2015].
* ↑ «American FactFinder» (en anglès). Oficina del cens dels EUA. [Consulta: 23 juny 2015].

## Enllaços externs

* Directori de Municipis, Jayuya Arxivat 2015-06-24 a Wayback Machine. a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico (castellà)
# Jazeerat Al-Feel SC

El Jazeerat Al-Feel SC (àrab: نادي جزيرة الفيل الرياضي, Nādī Jazīrat al-Fīl ar-Riyāḍī, ‘Club Esportiu de Jazírat al-Fil [i.e. l'Illa de l'Elefant]’) és un club de futbol sudanès de la ciutat de Wad Medani.

## Referències

* ↑ goalzz.com
* ↑ Team profile – soccerway.com
# Janovík

Janovík és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1330.