OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Demetri II de Bactriana

Demetri II fou rei del regne Indogrec de l'Índia a mitjan segle ii aC.
A Bactriana el general Eucràtides, potser un general de Demetri I de Bactriana o un cap que tenia el suport selèucida, va enderrocar la dinastia eutidèmida vers el 170 aC probablement destronant a Antímac I i Antímac II.
No s'ha pogut establir el seu regnat enlloc com a rei delegat (aquesta teoria ha estat abandonada) i modernament es tendeix a pensar que fou un parent d'Eucràtides I; això té el suport que no s'han trobat monedes de Demetri II a les ruïnes d'Ai Khanoum (Eucratídia), que suposadament fou destruïda durant el regnat d'Eucratides I. Així doncs Demetri II hauria governat a Bactriana, potser a la mort d'Eutidem II però fou enderrocat per Eucràtides; Antímac I governava com a delegat als Paropamisades i potser altres territoris indis. El problema major és que un Demetri, suposat Demetri II, és citat per Justí com Demetri rei dels Indis, i enemic d'Eucràtides el Gran. Com que no hi ha cap moneda d'un rei Demetri (fins Demetri III uns 70/50 anys després) una teoria suggereix que era membre de la branca índia dels eutidèmides, i va intentar recuperar el control de Bactriana; segons Justí cap al final del regnat d'Eucràtides, Demetri va marxar a Bactriana amb un exèrcit de 60.000 homes però aparentment fou derrotat i mort per Eucràtides, que només disposava de 300 homes i que es va apoderar de part del regne Indogrec (vers 150 aC); si aquests fets fossin exactes, Demetri seria un príncep eutidèmida més o menys fugitiu, o un parent d'Apol·lodot I. Les monedes no ajuden gaire, ja que existeixen nombroses monedes de Demetri però difícils de classificar cronològicament. Bopearachchi (1991) va suposar l'existència de tres reis de nom Demetri: Demetri I de Bactriana (vers 200- 185 aC); Demetri II que podira haver regnat vers 170 aC i Demetri III Aniketos que va regnar vers el 100 aC. Osmund Bopearachchi identifica a Demetri II amb el Demetri de Justí i suposa que regnava a Bactriana i no a l'Índia (no hi ha monedes amb inscripcions índies). Una darrera teoria suggereix que Demetri III hauria governat mig segle abans i seria el Demetri de Justí, el que hauria intentat conquerir o reconquerir Bactriana.
Demetri II va emetre monedes gregues, tetradracmes, igual que van fer els darrers reis bactrians. La part de davant el mostre amb la diadema i la del darrere a Pal·les Atenea. A diferència dels seus contemporanis no tenia cap malnom. A les monedes apareix com un home jove, però les faccions difereixen bastant entre diferents encunyacions.

## Referències

* L M Wilson, "Demetrios II of Bactria and Hoards from Ai Khanoum" (Oriental Numismatic Society newsletter nr 180)
* Justí, Epítom de Pompeu Troge, XLI:6
# Magnus Vasa

Magnus Gustavsson, també conegut com a Magnus Vasa ([25 de juliol de 1542 - Kungsbro, 26 de juny de 1595). Príncip de Suècia, duc de Västanstång (Östergötland meridional) i comte de Dal (Dalsland). Era el segon fill de Gustau Vasa i Margareta Eriksdotte i, si no es compten els fills de Gustau Vasa que van morir de petits, fou el seu únic fill que no arribà a ser rei de Suècia.
De petit, el pare es va encarregar que rebés una molt bona educació i tenia una especial afició per la música. Va viatjar per França on va poder conèixer diversos estils arquitectònics que va aplicar al Castell de Vadstena. En el testament del rei Gustau, va rebre molts territoris que va poder dominar quan va assolir la majoria d'edat. Ara bé, a partir de 1563 va patir una demència que va arrossegar fins que va morir. S'explica que patia forts atacs de violència i que calia lligar-lo. També s'explica, sense que es pugui verificar les fonts, que va veure una sirena al fossat del Castell de Vadstena, on vivia gairebé de manera permanent, i que es va llençar per agafar-la i es va trencar els braços en la caiguda. Va morir a la propietat de Kungsbro, al costat del llac Roxen. El cadàver va ser portat en un seguici fins a Vadstena i fou enterrat a l'Abadia de Vadsetna.
Tot i la malaltia i que no es va casar mai, va tenir com a mínim dues amants i diversos fills:
Amb Valborg Eriksdotter va tenir una filla:
Amb Anna von Haublitz va tenir una altra filla:
Una altra filla de mare desconeguda fou:
# Dasyatis navarrae

Dasyatis navarrae és una espècie de peix de la família dels dasiàtids i de l'ordre dels myliobatiformes.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic nord-occidental: Taiwan i la Xina (Shanghai).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Bibliografia

* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966. (anglès)
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units. (anglès)
* Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p. (anglès)
* Nishida, K. i K. Nakaya, 1990. Taxonomy of the genus Dasyatis (Elasmobranchia, Dasyatidae) from the North Pacific. NOAA Tech. Rept. NMFS 90:327-346. (anglès)
* Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667. (anglès)
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. (llatí)(xinès)

## Referències

* ↑ «Dasyatis navarrae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315. (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Dewas (ciutat)

Dewas (hindi/Marathi देवास) és una ciutat u municipi de l'altiplà de Malwa, a l'estat de Madhya Pradesh, capital del districte de Dewas i abans del principat de Dewas (branques Dewas Sènior i Dewas Junior) i de les parganes de Dewas (de les dues branques).
El seu nom deriva de Devi Vaishini un turó proper a la ciutat que té el temple de Devi Chamunda. Està situada a 22° 58′ N, 76° 04′ E﻿ / ﻿22.97°N,76.07°E﻿ / 22.97; 76.07 i segons el cens del 2001 té 231.672 habitants.

## Vegeu també

* Dewas
* Dewas Sènior
* Dewas Junior
* Districte de Dewas

## Enllaços externs

* Aacharya Sudama Prasad Dwivedi - Dewas Arxivat 2009-04-22 a Wayback Machine.
* Portal del districte de Dewas
* Genealogia dels sobirans de Dewas Sènior
* Genealogia dels sobirans de Dewas Junior
# Manquillos

Manquillos és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 73 | 59 | 52 | 56 |
# Macinley Butson

Macinley Butson (Wollongong, Nova Gal·les del Sud, Austràlia, c. 2001) és una inventora australiana. S'ha dedicat a inventar artefactes per fer la vida més fàcil a la gent.

## Trajectòria

Quan tenia sis anys va inventar unes ulleres tintades que es podien ajustar per adaptar a les diferents condicions de llum. Després ha fet altres invents com una xeringa amb una cullera per prendre la quantitat òptima de medicament, un dispositiu per mantenir allunyats els caragols de jardí de les plantes sense verí, un adhesiu de radiació ultraviolada que mesura l'exposició solar que cal per sanejar l'aigua potable, o una tecnologia per fer potable l'aigua bruta a través de l'energia solar.
Amb 16 anys i l'ajuda del seu pare, que treballa en el camp de la radioteràpia, va desenvolupar la tecnologia Smart Armor, que en pacients de càncer de mama protegeix la mama que no rep tractament de l'excés de radiació. Segons la seva defensa de la tecnologia, el seu objectiu és salvar vides.

## Reconeixements

* 2018. NSW Young Australian of the Year del 2018
* 2019. Stockholm Junior Water Prize
* 2019. InStyle Woman of Style
* 2019. Next-Gen Award
* 2019. Glass Ceiling Award 2019 Future Shaper
* 2020. Forbes 30 Under 30 Asia- Healthcare and Science del 2020
* 2020 Llista de les 100 Women BBC.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Macinley Butson» (en anglès). Forbes. [Consulta: 2 desembre 2020].
* 1 2 3 «These Are The Winners Of The 2019 Glass Ceiling Awards» (en anglès). Marie Claire, 19-06-2019. [Consulta: 2 desembre 2020].
* ↑ SMART Armor
* ↑ «BBC 100 Women 2020: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 23-11-2020 [Consulta: 23 novembre 2020].
# Dawadar

Dawadar (Dawatdar, Divittar, Duwaydar) era el títol entre els musulmans del portador i guardià del tinter reial. Aparegué amb els seljúcides i es va desenvolupar amb els mamelucs.
Baybars va confiar el càrrec a un amir mameluc, però més tard el dawadar fou considerat amir de segon orde fins als sultans circassians, quan fou nomenat gran dawadar (dabadar kabir) i fou un del set càrrec principals del sultanat.
Sota els otomans i safàvides els dawadar (turc divittar, persa dawatdar) eren funcionares d'importància menor (equivalents a secretaris de cancelleria).

## Bibliografia

* D. Ayalon, Studies on the structure of the Mamluk army, 1954.
# Malfatti

«Malfatti» té aquests significats:
* Anita Malfatti (1889 - 1964), pintora brasilera
* Franco Maria Malfatti (1927-1991), periodista i polític italià.
* Gian Francesco Malfatti (1731-1807), matemàtic italià.
* Comissió Malfatti, comissió europea que establí el marc financer i el mercat únic de la Comunitat Europea.
Viccionari
# Dia dels avis

El Dia dels Avis és un dia commemoratiu dedicat als avis de les famílies, que complementa el Dia del pare i el Dia de la Mare. La jornada se celebra a diversos països amb diversitat de denominació, motivació i data. En molts països llatinoamericans i europeus, el dia elegit és el 26 de juliol, per ser el dia que la litúrgia catòlica commemora Sant Joaquim i Santa Anna, pares de Maria, mare de Jesús i, per tant, avis de Jesús. La història dels avis materns de Jesús es basa en el Protoevangeli de Jaume, segons el qual santa Anna va néixer a Betlem i els seus pares eren Matan i Emerenciana, mentre que la família de Josep descendia del rei David i de Leví.
L'ONU promou la celebració a nivell internacional d'una jornada que recorda les persones grans, el Dia Internacional de les Persones Grans, l'1 d'octubre.

## Referències

* ↑ BARCELONA, EL PERIÓDICO / «El dia dels avis de Jesús» (en castellà). elperiodico, 26-07-2017.
# Dia dels Màrtirs

El Dia dels Màrtirs és un dia oficial anual celebrat per algunes nacions per a saludar el martiri dels soldats que van perdre les seves vides defensant la sobirania de la nació. La data real pot variar d'un país a un altre. Se celebren en aquests països;
* Afganistan
* Armènia
* Azerbaidjan
* Bangladesh
* Burkina Faso
* Emirats Àrabs Units
* Eritrea
* Índia
* Jammu i Caixmir (Índia)
* Líban
* Líbia
* Madagascar
* Malaui
* Malàisia
* Mizoram (Índia)
* Myanmar
* Nepal
* Pakistan
* Panamà
* São Tomé i Príncipe
* Síria
* Sudan del Sud
* Togo
* Tuníssia
* Turquia
* Uganda
* Vietnam
* Xina

## Referències

* 1 2 «Martyrs' Day holiday announced in UAE». GulfNews, 19-08-2015 [Consulta: 19 agost 2015]. Arxivat 20 August 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-08-20. [Consulta: 31 juliol 2020].
* ↑ Muazzam Hussain Khan. «Killing of Intellectuals». A: Sirajul Islam and Ahmed A. Jamal. Banglapedia: National Encyclopedia of Bangladesh. Second. Asiatic Society of Bangladesh, 2012.
* ↑ «Kashmir Martyrs' Day: Everything about Kashmir's July 13 carnage» (en anglès). [Consulta: 31 juliol 2020].
* ↑ «Public Holidays». Embassy of Madagascar. Arxivat de l'original el 28 març 2014. [Consulta: 28 març 2014]. Arxivat 28 de març 2014 at Archive.is
* ↑ «Bad blood». Nepali Times. Arxivat de l'original el 2012-06-09. [Consulta: 2 març 2015]. Arxivat 2012-06-09 a Wayback Machine.
* ↑ «S. Tomé e Príncipe: Importância de massacre de Batepá tem sido ignorada» (en portuguese). Observador, 08-06-2015 [Consulta: 5 juliol 2016].
* ↑ «18 Mart Gününün Şehitler Günü ve 19 Eylül Gününün Gaziler Günü İlan Edilmesi Hakkında Kanun» (en turkish). Mevzuat. [Consulta: 30 setembre 2013].
# Deceneu

Deceneu (en llatí Decæneus) va ser un gran sacerdot, mag, teòleg i jurista dels dacis que va viure al segle i aC. Va ser considerat l'heroi civilitzador dels getes. Segons Estrabó, Burebista, el cap de la tribu tràcia dels getes i artífex de la unitat política dels dacis es va valdre d'ell per a aconseguir els seus propòsits.
Deceneu, segons Estrabó, havia viscut a Egipte, on hauria après a llegir els signes premonitoris amb els quals podia saber la voluntat dels déus. El presenta com un mag, un gran sacerdot dels dacis, i diu que era un profeta i estava associat al tron. El compara amb Zalmoxis, un esclau geta de Pitàgores que quan va tornar de Grècia a la vora del seu poble va ser conseller del rei i elevat a la categoria de déu. Sota el regnat de Burebista, Deceneu hauria tingut aquesta categoria.
L'historiador Jordanes parla també de Deceneu i el situa entre els gots. És possible que Jordanes, que té com a fonts Cassiodor i Dió Crisòstom, vulgui exaltar els getes com a "avantpassats" dels gots. Aquest historiador diu que Deceneu va ser rebut pel rei got Sitalcus i va tenir una gran autoritat sobre aquest poble. Els hauria donat una formació "filosòfica", potser uns coneixements d'astronomia i astrologia, les fases de la lluna i el sol i l'estudi de les plantes. En l'aspecte religiós, Jordanes diu que Deceneu va crear nombrosos temples i sacerdots entre el poble. També va donar a les tribus godes unes lleis escrites que es coneixen com a "belagines".

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 118-119. ISBN 8481641618.

## Enllaços externs

* Digitalització de les Belagines al Projecte Gutenberg
# Decenci i Germà de Pesaro

* Per a altres significats, vegeu «Sant Germà».
Decenci i Germà de Pesaro (Britànnia, s. III - Pesaro, 312) van ser dos germanastres cristians, morts com a màrtirs. Són venerats com a sants per l'Església catòlica i l'ortodoxa.

## Vida

Germanastres per part de mare, eren originaris de Britànnia i es van convertir al cristianisme a Roma l'any 296.
De camí cap a la seva pàtria, van ser tancats a la presó per cristians i en van ser alliberats miraculosament; llavors van anar a Pesaro. Tots dos van ser ordenats com a ministres del Senyor: Decenci com a bisbe i Germà com al seu diaca. Junts, van predicar els cristianisme a la zona, amb tant èxit que van desencadenar l'odi dels pagans, que els van matar a bastonades la nit del 28 d'octubre de 312.
Les seves restes van ser llençades al mar, però les onades van retornar-les a la ribera prop del riu Genica, on van ser trobades pels cristians, que les sebolliren i en començaren a venerar-les.

## Veneració

Sobre el lloc de la tomba s'aixecà la primera església dedicada a Decenci i Germà, que va esdevenir la Basílica de San Decenzio, avui església del cementiri central de la ciutat. Amb el temps, la basílica va patir abandonaments i ruina, i les restes van desaparèixer.
El 1625, va trobar-se a la cripta de la basílica l'antic sarcòfag dels sants, obra de marbre del segle vii, amb les restes dels sants en una capsa revestida de seda. Quan va ser obert el 1913, però, la coberta estava ja trencada i la capsa ja no hi era, quedant només capses petites amb fragments d'ossos sense cap identificació. Sembla que el 1808 l'abat Monatti, volent posar en lloc segur les relíquies, les va portar cap a Cremona: al viatge, però, en travessar el riu Po, la barca on anaven va bolcar i les restes van perdre's.
Avui, l'antic sarcòfag de Decenci i Germà és, des del 2003, al Museo Diocesano di Pesaro.
La seva festa és el 28 d'octubre.
# Marie Yovanovitch

Marie Louise Yovanovitch (en ucraïnès: Марі Йованович, Mari Iovànovitx; Montreal, Quebec, 11 de novembre de 1958) és una funcionària i diplomàtica estatunidenca. Es feu famosa a l'octubre del 2019 arran del seu àntic càrrec d'ambaixadora dels Estats Units a Ucraïna sota la presidència de Donald Trump. Va ser nomenada 9a ambaixadora dels Estats Units a Kíiv el 18 de maig de 2016 per a substituir-hi Geoff Pyatt. Fou foragitada del seu càrrec el 20 de maig del 2019. Anteriorment havia estat ambaixadora al Kirguizstan del 20 de novembre de 2004 al 4 de febrer de 2008 i a Armènia de l'1 d'agost de 2008 al mes de juny de 2011.
# Marie Wuytiers

Anna Maria (Marie) Barchman Wuytiers-Blaauw (Amsterdam, 29 de novembre de 1865 - Hilterfingen, 10 de març de 1944) va ser una pintora i dibuixant holandesa. Signava els seus treballs com a Marie Wuytiers.

## Biografia

Marie Blaauw era filla del comerciant d'Amsterdam Quirijn Blaauw (1827-1884) i de Francisca Ernestine Berg (1834-1903). Quan va morir el seu pare li van designar un tutor. Tanmateix, el 1886 va ser declarada major d'edat per un reial decret (el límit era de 23 anys en aquell moment) que li permetia actuar sense tutor. L'any 1890 es va casar amb Daniel Barchman Wuytiers (1851-1927), membre de la família Barchman Wuytiers. La parella vivia a l'Haia i, de manera intermitent, a Amersfoort (1895-1899) i a Hilversum (1918-1919).
Wuytiers va rebre les ensenyances de la pintora de flors de l'Haia Margaretha Roosenboom. Va exercir la pintura, el dibuix i l'aquarel·la de flors i, sobretot, va pintar natures mortes. Era membre d'Arti et Amicitiae, societat d'artistes i amants de l'art fundada el 1839, i de Sint Lucas, associació d'artistes fundada el 1880 per estudiants de l'Acadèmia Nacional d'Arts Visuals d'Amsterdam. Va fer exposicions nacionals però també va mostrar la seva obra a l'estranger. Així, per exemple, l'any 1894 es van poder veure els olis Réveil du Printemps i Souvenir d'Automne a la Segona Exposició General de Belles Arts de Barcelona, organitzada per l'Ajuntament al Palau de Belles Arts, i quatre anys més tard, a la quarta edició, una aquarel·la representant una garlanda de festa.
La seva obra va ser guardonada en diverses ocasions amb un gran premi o medalla d'or, incloses les exposicions d'Arcachon, Bordeus i Tolosa. Segons la informació que recullen els catàlegs de les exposicions barcelonines en què va participar, va ser premiada amb catorze medalles d'or en exposicions franceses, d'entre les quals es mencionen la medalla d'or a l'exposició de Limoges i el diploma d'honor i la medalla d'or a la de Nimes de 1894.
El 1931, pocs anys després de la mort del seu marit, es va establir a Suïssa. Va morir allà el 1944, als 78 anys.

## Algunes obres

* Magnoliatak (Branca de magnòlia)
* Clematis
* Bloemstilleven (Natura morta de flors)
* Stilleven met anemonen (Natura morta amb anemones)

## Referències

* ↑ «Ontdek aquarellist, schilder, tekenaar Marie Wuytiers» (en neerlandès). [Consulta: 23 abril 2020].
* 1 2 Pieter A. Scheen (1969) Lexicon Nederlandse Beeldende Kunstenaars 1750-1950. 's-Gravenhage: Kunsthandel Pieter A. Scheen N.V. Volume 1, p. 99.
* ↑ Remmé, Richard. «Anna Maria Blaauw (1865-1944) » Genealogy Richard Remmé, The Hague, Netherlands » Genealogy Online» (en anglès). [Consulta: 23 abril 2020].
* 1 2 Catálogo de la Segunda Exposición General de Bellas Artes : 1894. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, Impr. de Henrich y Ca, 1894, p. 167, cat. 715-716.
* 1 2 Cuarta exposición de Bellas Artes e Industrias Artísticas (en castellà). Barcelona: Ajuntament de Barcelona, Imprenta de Henrich y Cia, 1898, p. 149, cat. 915.
* ↑ Repertori de catàlegs d'exposicions col·lectives d'art a Catalunya (fins a l'any 1938). 1. ed. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2002, p. 66 i 94. ISBN 84-7283-661-4.
# Marie de Sainte-Euphrasie Pelletier

Rose-Virginie Pelletier, en religió Maria de Santa Eufràsia, també coneguda com a Marie-Euphrasie Pelletier (Noirmoutier-en-l'Île, 31 de juliol de 1796 - Angers, 24 d'abril de 1868) fou una religiosa francesa, fundadora de la congregació de les Germanes de la Mare de Déu de la Caritat del Bon Pastor. Des de 1940 és venerada com a santa per l'Església Catòlica Romana.

## Biografia

Rose-Virginie nasqué a l'illa de Noirmoutier (Vendée, França), filla del metge Julien Pelletier i Anne, la seva esposa, exiliats a l'illa per la seva oposició a la Revolució francesa.
El 20 d'octubre de 1814 va entrar com a postulant al convent de Tours de l'Orde de Nostra Senyora de la Caritat i el 9 de setembre del 1817 hi va fer la professió solemne i els vots, prenent el nom de Marie de Sainte-Euphrasie. El 26 de maig del 1825 fou elegida mare superiora del convent.
L'objectiu de la congregació era rehabilitar prostitutes que volien deixar la professió i educar-les perquè poguessin trobar un ofici i canviar de vida. Maria Eufràsia va pensar a fer al monestir de Tours una secció separada on poguessin hostatjar-s'hi les prostitutes que volguessin quedar-s'hi com a religioses dedicades a la vida contemplativa.
L'èxit de la iniciativa va fer que fos cridada perquè fundés un nou "refugi" a Angers, on s'establí amb algunes germanes el 31 de juliol del 1829, dedicant el nou convent al Bon Pastor. El 1831 fou elegida superiora de la nova comunitat. Començà llavors a projectar una reforma que convertís els diferents establiments de l'Orde del Refugi en una congregació religiosa centralitzada: fins llavors era una federació de monestirs independents. Més que fundar una congregació amb un carisma diferent, volia canviar-ne l'organització: la idea comptà amb el suport del bisbe d'Anger, Charles Montault des Isles i del papa Gregori XVI. Aquest, amb un breu del 3 d'abril de 1835, va fer que el convent del Bon Pastor es convertís en generalat i que la mare Pelletier pogués fundar nous convents o agregar-hi els de l'Orde de la Caritat del Refugi. Naixia així una nova congregació, d'idèntic carisma però diferent estructura.
L'Institut de la Caritat del Bon Pastor es difongué ràpidament: el 1869, a la mort de Pelletier, la congregació tenia 2.760 religioses i 110 cases arreu del món.

## Veneració

Fou beatificada el 30 d'abril de 1933 per Pius XI i canonitzada per Pius XII el 2 de maig de 1940. La seva festivitat és el 24 d'abril, aniversari de la seva mort.

## Bibliografia

* La biografia sul sito Katolsk.org