OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plecotus sardus

Plecotus sardus és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic de l'illa de Sardenya (Itàlia). Els seus hàbitats naturals són els boscos, on es refugia en coves. Està amenaçat per la pertorbació i destrucció del seu hàbitat a conseqüència de les activitats humanes. El nom específic es refereix a l'illa on viu l'espècie.

## Referències

* ↑ Hutson, A. M.; Aulagnier, S.; Juste, J.; Karataş, A.; Palmeirim, J.; Paunović, M. Plecotus sardus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 abril 2014.
* ↑ Mucceda, M.; Kiefer, A.; Pidincedda, E.; Veith, M «A new species of long-eared bat (Chiroptera, Vespertilionidae) from Sardinia (Italy)» (PDF) (en anglès). Acta Chiropterologica, 4, 2002, pàg. 121-135.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Ceratobasidiàcies

Els Ceratobasidiaceae són una família de fongs. Totes les seves espècies tenen basidiocarps (cossos fructífers) menuts. Moltes espècies són saprotròfiques però algunes són patògens facultatius de les plantes o estan associades amb micorriza en les orquídies. Gèneres amb importància econòmica inclouen Ceratobasidium i Thanatephorus (anamorf Rhizoctonia), que causen malalties a les plantes.

## Taxonomia

El 1981 Jülich creà l'ordre Ceratobasidiales per acomodar aquesta família. El 1995, l'ordre i la família tenien 18 gèneres, incloent Ceratobasidium, Heteroacanthella, Oliveonia, Scotomyces, Thanatephorus, i els seus diveroso sinònims i anamorfs.

### Estatus actual

Ceratobasidiaceae, segons la cladística, no pertany a un ordre separat sinó que són part dels Cantharellales. Els gèneres Heteroacanthella i Oliveonia no estan estretament relacionats amb els Ceratobasidiaceae, però han estat ubicats a Auriculariales.

## Hàbitat i distribució

Les espècies són principalment saprotròfics, que es troben en l'èdafon (sòl) i produeixen els seus cossos fructífers en tiges mortes i detritus de les plantes. Alguns es troben en fulles i tiges vives. Diverses espècies s'han aïllat en la micorriza de les orquídies o en conreus malalts o la gespa. Tenen distribució cosmopolita.

## Referències

* ↑ Hawksworth DL, Kirk PM, Sutton BC, Pegler DN. (eds). Dictionary of the Fungi. 8th Ed.. Wallingford, Oxford: CABI, 1995. ISBN 0851988857.
* ↑ Moncalvo J-M et al. «The cantharelloid clade: dealing with incongruent gene trees and phylogenetic reconstruction methods». Mycologia, 98, 6, 2006, pàg. 937–948. DOI: 10.3852/mycologia.98.6.937. PMID: 17486970. http://www.endophytes.org/teaching/advmycol/Cantherelloid.Moncalvo.pdf Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.indexfungorum.org/Names/Names.asp
* ↑ Roberts P.. Rhizoctonia-forming fungi. Kew: Royal Botanic Gardens, 1999, p. 239. ISBN 1900347695.
# Sebt Azzinate

Sebt Azzinate (en àrab سبت الزينات, Sabt as-Zīnāt; en amazic ⵣⵉⵏⴰⵜ) és una comuna rural de la prefectura de Tanger-Assilah, a la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.153 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Kamimuria obtusa

Kamimuria obtusa és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Indoxina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Pello Iguaran

Pedro María Iguaran Arandia, més conegut com a Pello Iguaran, (Lasarte-Oria, 2 de juliol de 1940 – ?, 16 de gener de 2015) fou un futbolista basc que jugava com a defensa, i un dels herois de Puertollano.
Iguaran va jugar pel Deportivo Alavés la temporada 1963-1964. Va signar per la Reial Societat després que l'Alavés perdés la categoria. Iguaran va jugar al seu nou club durant 7 anys, tot i que la major part del temps fou defensa suplent. De tota manera, era un dels 11 jugadors de l'equip inicial que varen aconseguir empatar l'històric partit de 1967 contra el Calvo Sotelo que va significar el retorn de la Real a la màxima categoria. Va jugar un total de 85 partits amb la Reial Societat.

## Referències

* ↑ «45 años del ascenso de Puertollano» (en castellà). Realsociedad.com, 24-02-2012.

## Enllaços externs

* Fitxa a Bdfutbol
* Obituari al web de la Reial Societat
# 8madrid

8madrid TV és un canal temàtic de cinema amb emissió a la comunitat de Madrid. El 80% de la programació està destinada a la projecció de pel·lícules de tots els temps i gèneres. Un canal TDT en obert a Madrid que des de l'estrena al març de 2006 ha vist créixer la seva audiència any rere any. Més de 2.000.000 de madrilenys segueixen cada mes 8madrid TV. Pertany a Televisió Digital Madrid, grup gestionat pel president de l'Atlètic de Madrid, Enrique Cerezo.
La Comunitat de Madrid va concedir el 2005, mitjançant concurs públic, 10 llicències de caràcter local a l'empresa "Televisió Digital Madrid SLO" gestionada per Enrique Cerezo, pertanyents a les demarcacions de Madrid, Alcalá de Henares, Alcobendas, Parla, Aranjuez, Collado Villalba, Fuenlabrada, Móstoles, Pozuelo de Alarcón, Sant Martín de Valdeiglesias i Soto del Real. Aquestes demarcacions cobreixen tota la província.
L'oferta de 8madrid TV està basada principalment en cinema nacional i internacional, ja que la productora cinematogràfica d'Enrique Cerezo compta amb un catàleg de més de 3.000 pel·lícules. La cadena emet cinema sense talls publicitaris en un 80%. L'abril de 2008, 8madrid arriba a un acord amb CRN per a la producció dels informatius locals, sota la marca CRN Madrid. Aquesta col·laboració es va mantenir fins a començaments de 2010, quan el canal va decidir produir els seus propis informatius.

## Referències

* ↑ «8madrid comienza sus emisiones este viernes centrada en el cine» (en castellà). Vertele, 13-03-2006. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 abril 2014].
* ↑ «8madrid TV desaparece de la oferta de ONO» (en castellà). nneo, 28-06-2012. [Consulta: 21 abril 2014].
* ↑ «Fiel a su apuesta, 8madridTV dedica su prime time al cine español» (en castellà). Vertele, 11-11-2013. [Consulta: 21 abril 2014].

## Enllaços externs

* Web de 8madrid
* Canal a YouTube
# Mondavesan

Mondavesan (francès Mondavezan) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 24 agost 2010].
# Voorst

Voorst és un municipi de la província de Gelderland, al centre-est dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 23.736 habitants repartits sobre una superfície de 126,52 km² (dels quals 3,45 km² corresponen a aigua). Limita al nord-oest amb Epe, al nord-est amb Olst-Wijhe (O), a l'oest amb Apeldoorn, a l'est amb Deventer (O), al sud al Brummen i al sud-est amb Lochem i Zutphen.

## Centres de població

Appen, Bussloo, De Kar, De Vecht, De Wijk, Duistervoorde, Gietelo, Klarenbeek, Klein-Amsterdam, Nijbroek, Posterenk, Spekhoek, Steenenkamer, Terwolde, Teuge, Twello, Voorst, Wilp i Wilp-Achterhoek.

## Administració

* PvdA/D66/GroenLinks, 6 regidors
* CDA, 4 regidors
* Liberaal2000, 4 regidors
* Gemeentebelangen, 3 regidors
* VVD, 2 regidors

## Enllaços externs

* www.voorst.nl
# Plany sobre el cos de Crist mort

Plany sobre el cos de Crist mort és una pintura de Paolo da San Leocadio datada cap a 1507. Va ser adquirida pel Museu Nacional d'Art de Catalunya el 1956 de la col·lecció Muntadas. L'obra procedeix probablement del monestir de Santa Clara de Gandia (València).

## Descripció

En primer terme, d'esquerra a dreta, apareixen Maria Magdalena, Maria Cleofàs, la Mare de Déu, sant Joan, sant Nicodem amb les tenalles i Salomé. Darrere hi ha Josep d'Arimatea amb la corona d'espines, i un servidor seu amb els tres claus de la Passió. En el fons hi ha un paisatge i un parell d'escenes: un grup de soldats rematant els cossos de Dimes i Gestes, els dos lladres crucificats amb Crist, i un altre conjunt amb un genet i tres soldats d'esquena. El paisatge presenta un riu, turons, cel, núvols, i inclou un conjunt emmurallat que representa l'antiga Jerusalem amb aspecte de poblat medieval.

## Anàlisi

Es tracta d'una escena de dolor en els episodis de la vida de Jesucrist, el moment que comença el plany per Crist després de ser davallat de la creu del seu martiri.

## Història

Paolo da San Leocadio era natural d'una vila situada dins el ducat de Mòdena, pròxima a Ferrara, lloc on hauria adquirit la formació pictòrica al costat de mestres com Cosme Tura, Francesco del Cossa i Ercoli de Roberti. San Leocadio arribà a València el 1472 per fer l'altar major de la catedral, gràcies a Roderic de Borja, futur papa Alexandre VI. El 1945, Leandro de Saralegui va observar que el Plany sobre el cos de Crist mort s'adeia amb la factura de San Leocadio, i, en efecte, l'estil de l'obra es correspon amb un parell de retaules contractats a Gandia, fets pel pintor italià cap al 1507.

## Referències

* 1 2 Fitxa de l'obra 064105-000 al web del Museu Nacional d'Art de Catalunya.
* 1 2 3 J.Y.. «Renaixament i Barroc». A: MNAC. Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. 2012a ed.. Barcelona: MNAC, p. 159. ISBN 978-84-8043-136-1 [Consulta: 18 agost 2012].
# Josep Sala Tarragó

Josep Sala Tarragó (Barcelona, 1896 - Barcelona, 1962) va ésser un fotògraf i grafista català.

## Biografoia

Estudià a Llotja i va ser professor de ball.
Membre del FAD i de l'Agrupació Fotogràfica de Catalunya, va ser també col·laborador habitual de D'Ací i d'Allà on s'encarregà de la direcció artística de la tercera època d'aquesta revista i en la qual publicaria alguns dels seus treballs més interessants com a publicista.
Col·laborà també a Las 4 estaciones, Mirador, Revista Ford i La Publicitat.
Durant la Guerra Civil espanyola treballà, juntament amb Pere Català i Pic, per al Comissariat de Propaganda de la Generalitat de Catalunya.

## Bibliografia

* Mas i Peinado, Ricard: Els artistes catalans i la publicitat (1888-1929). Parsifal Edicions, Barcelona, 2002. ISBN 84-95554-16-X, plana 183.
# Pello Urizar Karetxe

Pello Urizar Karetxe (Arrasate, Guipúscoa, 1968) és un polític basc, que fou secretari general d'Eusko Alkartasuna (EA) entre 2009 i 2019.
Enginyer tècnic en electrònica i informàtica de professió, ha desenvolupat la seva carrera professional en l'àmbit de les cooperatives. Actualment treballa en una cooperativa de serveis d'ençà que la va fundar el 1999 juntament amb altres socis. Sent militant de Gazte Abertzaleak (la branca juvenil del partit), ocupà el càrrec de Secretari General entre 1996 i 1998, període durant el qual formà part per altra banda de l'Executiva Nacional d'EA. Actualment és membre de l'Executiva Regional guipuscoana des del 2000, regidor a l'Ajuntament del seu poble natal i Secretari General del partit, després que fos escollit en el Congrés Nacional de juny de 2009 a Vitòria. El 2017 Urizar va aconseguir revalidar el càrrec de secretari general d'EA per un ajustat marge respecte l'altre candidat, Maiorga Ramírez. El 2019 va presentar la seva dimissió.

## Referències

* ↑ Arxivat 2011-09-07 a Wayback Machine. Web d'EA
* ↑ Aizpuru, Miguel. ««El dilema de Eusko Alkartasuna»» (en castellà). Deia.eus, 30-06-2019. Arxivat de l'original el 1 juliol 2019. [Consulta: 6 novembre 2021].
# Lion Feuchtwanger

Lion Feuchtwanger [ˈli:ɔn ˈfɔ͡ø̯çtˌv̥aŋɐ] (pseudònim: J.L. Wetcheek) (Múnic, 7 de juliol de 1884 - 21 de desembre de 1958) va ser un novel·lista jueu d'origen alemany.

## Família

Va créixer en una casa que va ser tant jueva com ferventment patriota cap a Alemanya. Aquesta dicotomia apareixeria més tard en les seves obres escrites, sobretot en la seva novel·la Josephus.

## Principi de la seva carrera i persecució

Lion va servir a l'exèrcit alemany durant la Primera Guerra Mundial, una experiència que el va dur a una inclinació esquerrana en les seves obres. Es va convertir en una figura coneguda del món literari i ja era popular el 1925 quan la seva primera novel·la amb èxit, Jud Süss, va ser publicada.
També va publicar Erfolg que era una crítica poc velada cap al partit nazi i Hitler. El nou règim feixista va començar aviat a perseguir-lo, i mentre que estava en una gira de conferències als Estats Units, a Washington DC, Hitler va arribar al poder i l'ambaixador alemany, Friedrich Wilhelm von Prittwitz und Gaffron, li va recomanar que no tornés. La seva casa va ser saquejada, i això va incloure la pèrdua de diversos manuscrits.
Ell i la seva dona no van tornar a Alemanya; es van traslladar al sud de França, establint-se a Sanary sud Mer. Els seus treballs estaven inclosos entre els cremats pels nazis. La seva ciutadania alemanya va ser retirada pel règim nazi; va ser declarat per aquests com L'Enemic número 1 de l'Estat. (Això s'esmenta en la seva novel·la Der Teufel in Frankreich -El diable a França-).

## Obra

En les seves obres, Feuchtwanger va exposar les polítiques racistes nazis anys abans que Londres i París abandonessin el seu política d'apaivagament. També recordava que els polítics americans havien suggerit que calia donar a Hitler una oportunitat. Amb la publicació de Die Oppermanns el 1933 es va convertir en el més destacat portaveu de l'oposició al Tercer Reich. La novel·la va ser traduïda en un any al txec, danès, anglès, finès, hebreu, hongarès, noruec, polonès i suec.
El 1936, encara a Sanary sud Mer, va escriure Der falsche Nero (El fals Neró), on comparava al nou ric romà Terentius Maximus que pretenia ser Neró amb Hitler.

## Presó i fugida

Quan els alemanys van envair França el 1940, Feuchtwanger va ser capturat i internat en un camp de concentració. No obstant això, va aconseguir escapar amb l'ajuda de la seva dona Marta i Varian Fry, un periodista americà que va ajudar a fugir a molts refugiats de la França ocupada. Feuchtwanger va aconseguir asil als Estats Units, es va establir a Los Angeles, on va continuar escrivint fins a la seva mort el 1958.
# Mondement-Montgivroux

Mondement-Montgivroux és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 46 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Mondement-Montgivroux era de 46 persones. Totes les 16 famílies que hi havia eren parelles sense fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 20 habitatges, 16 eren l'habitatge principal de la família i 4 eren segones residències. Tots els 20 habitatges eren cases. Dels 16 habitatges principals, 15 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 3 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 10 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Mondement-Montgivroux el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 31 persones, 28 eren actives i 3 eren inactives. De les 28 persones actives 27 estaven ocupades (17 homes i 10 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 3 persones inactives 1 estava jubilada, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa d'informació i comunicació i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Mondement-Montgivroux hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Mondement-Montgivroux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Mondement-Montgivroux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Josep Saderra i Puigferrer

Josep Saderra i Puigferrer (Sant Feliu de Pallerols, la Garrotxa, 20 de febrer de 1883 - Banyoles, el Pla de l'Estany, 22 d'abril de 1970), conegut com «el noi», fou un popularíssim compositor de sardanes prototip dels autors populars. Hi tocà el fiscorn i dirigí les cobles La Principal de Tortellà i La Principal de Banyoles.
Deixeble de son pare, Manuel Saderra, el 1903 inicià, amb la sardana Arran de terra, una producció sardanística de més de quatre-centes composicions amb una tècnica d'una gran simplicitat, però a les quals donà un caràcter molt personal.
Instal·lat a Banyoles des de 1916, hi creà l'Orfeó Popular Banyolí, la cobla La Principal de Banyoles, i el cor d'homes Harmonies del Llac. De caràcter obert i espontani, el seu contacte directe amb els auditoris populars podien afavorir el naixement del mite, aspecte al qual cal afegir les dosis de poesia i sentiment que contenen les seves composicions.
Amb una inspiració molt rica i excepcional coneixedor de les possibilitats tímbriques i sonores de la cobla, va produir sardanes de belles i captivadores melodies fins a configurar un extens catàleg que conté algunes peces que es poden considerar llegendàries. D'una llarga llista, les sardanes més conegudes són: Bell Penedès, Mercè, Poncellina, Renouera, Santa Pau, Vigatana, Noies poblenovines, Maria de les trenes (amb lletra de Ramon Ribera Llobet) i La jove.
Al municipi de Banyoles on Josep Saderra i estigué arrelat des del 1916, l'any 1983, se li aixecà un monolit de pedra i bronze al bell mig de la Plaça de les Rodes amb la inscripció: Banyoles / al músic / Josep Saderra i Puigferrer /1883-1970.

## Referències

* ↑ https://portalsardanista.cat/enciclopedia/sardanes/2/15%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ https://monuments.iec.cat/fitxa.asp?id=1218

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Sembat Bagratuní II

Sembat Bagratuní II (en armeni Սմբատ Բ Բագրատունի) fou un noble armeni del segle iv, de la casa dels Bagràtides.
Fill de Bagrat Bagratuní I, fou, com el seu pare i el seu avi, senyor de Sper a Armènia i també, en tant que cap de la casa Bagratuní, aspet (mestre de cavalleria) i thagadir (posa-corona) dels reis d'Armènia. Fou el pare probable de Sahak Bagratuní I.
Apareix el 371, quan, els armenis vencin la Batalla de Bagrevande contra els perses, va perseguir les altres tropes del Nakharar armeni Meruzanes I Artsruní a les zones humides de la província de Kogovit. Va derrotar les tropes de Meruzanes i executà el príncep apostata, arrencant-li el cap. Sembat va dipositar una corona de ferro vermella sobre el seu cap.

## Referències

* ↑ Grousset, René. História da Armênia das orígens à 1071. p.146
* ↑ Toumanoff, Cyril. Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au xixe siècle: Tables généalogiques et chronologiques. p. 122
# Perilau de Macedònia

* Per a altres significats, vegeu «Perilau».
Perilau (en llatí Perilaus, en grec antic Περίλαος) era un príncep de Macedònia, fill d'Antípater, el més jove dels seus fills, i germà de Cassandre de Macedònia.
Cassandre li va confiar diversos comandaments, però aviat va deixar de ser mencionat. En parla Plutarc.

## Referències

* ↑ 3.Perilaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 201
# Akram El Hadi Salim

Akram El Hadi Salim (Abu Dhabi, 27 de febrer de 1987), nom complet Akram El Hadi Saleem Abd El Tam, és un futbolista sudanès, nascut a Emirats Àrabs Units de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Sudan. Pel que fa a clubs, destacà a Al-Merreikh.

## Referències

* ↑ «Player profile». goal.com. [Consulta: 5 febrer 2012].
* ↑ Akram El Hadi Salim a National-Football-Teams.com (anglès)
# Piragüisme

El piragüisme és l'activitat esportiva de navegar amb una piragua, per aigües planes o per aigües braves.
El piragüisme apareix a conseqüència de la necessitat que l'home ha tingut des dels seus orígens de dominar el bell element que és l'aigua i per això, totes les civilitzacions han dissenyat embarcacions senzilles, de característiques molt peculiars, però d'una gran maniobrabilitat, seguretat i eficàcia, per moure's amb desimboltura allí on la naturalesa era hostil.
Existeixen diferents modalitats de piragüisme, depenent del nombre de persones que naveguen sobre l'embarcació o de la superfície aquàtica sobre la qual es desenvolupi (mar, riu, llac, piscina o pista artificial). Les disciplines de piragüisme d'aigües tranquil·les i d'eslàlom són les que actualment es mantenen com a esport olímpic.
Les disciplines que hi ha dins del piragüisme són:
* Aigües tranquil·les
* Eslàlom
* Estil lliure
* Descens d'aigües braves
* Caiac de mar
* Caiac polo

## Vegeu també

* Llista de medallistes olímpics de piragüisme (homes)
* Coracle

## Referències

* ↑ «piragüisme ». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
Viccionari
# Josep Sala

«Josep Sala» té aquests significats: