OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Shensheng

El Príncep Shensheng de Jin —xinès tradicional: 申生, xinès simplificat: 申生, pinyin: Shēnshēng— (?-656 aC), va ser el fill major del Duc Xian de Jin i el príncep hereu de l'Estat de Jin durant el regnat del Duc Xian de Jin abans que fos reemplaçat pel seu mig-germà el Príncep Xiqi (奚齊). El Príncep Shensheng era el fill de Qi Jiang (齊姜), la primera esposa del Duc Xian de Jin. A causa que el Duc Xian de Jin afavorí a Li Ji (驪姬), ell va donar la posició de príncep hereu al fill de Li Ji, Príncep Xiqi.

## Referències

* ↑ SSU-MA, CHIEN. SELECTIONS FROM RECORDS OF THE HISTORIAN.. CHINA BOOKS. ISBN 978-0-8351-0618-4.
* ↑ Xiang, Zonglu; 向宗魯. Shuo yuan jiao zheng. Di 1 ban. Beijing: Zhonghua shu ju, 1987. ISBN 7-101-00100-9.

## Vegeu també

* Duc Wen de Jin
# Shirat e vjeshtës

Shirat e vjeshtës (en albanès Pluges de tardor) és una pel·lícula albanesa de 1984 dirigit per Spartak Pecani.

## Trama

Com a conseqüència de les fortes pluges de tardor, s'interrompen les obres de construcció d'una de les hidroelèctriques. La interrupció de l'obra posa en perill l'execució oportuna del projecte. L'enginyer Ilir i un grup de treballadors assumeixen el repte de continuar treballant en condicions extremadament difícils i perilloses.

## Repartiment

* Kastriot Çaushi com a enginyer Ilir
* Eva Alikaj com a Linda
* Vangjush Furxhi com a enginyer Astrit
* Robert Ndrenika com a prof. Sotir
* Ilia Shyti com el pare d'Ilir
* Reshat Arbana com a oficial
* Thimi Filipi com a treballador de central hidroelèctrica
* Agron Luzha com a enginyer en cap
* Mina Koxhaku com a Beni
* Sofika Bashari com a dissenyadora
* Besnik Bish

## Referències

* ↑ Filmi shqiptar 1977-1987. Tirana: Shtepia Botuese 8 Nentori, 1990, s. 86-87.

## Bibliografia

* Abaz Hoxha: Enciklopedia e kinematografise shqiptare. Autore & vepra. Tirana: Toena, 2002. ISBN 99927-1-555-3.

## Enllaços externs

* Shirat e vjeshtës a YouTube
# Egitania

Egitania (Civitas Igaeditanorum) era el nom donat pels sueus i visigots a una ciutat fundada pels romans a l'actual Portugal, que es correspon amb Idanha-a-Velha. Sota el domini dels Flavis rebé el títol de municipi. El seu nom, Egitania, s'anà alterant fins a quedar en el d'Idanha.
Aquesta ciutat ocupa una gran àrea. Les prospeccions arqueològiques metòdiques s'iniciaren al 1955, pels arqueòlegs portuguesos Fernando de Almeida i Veiga Ferreira, que excavaren, fora de les muralles, part d'un edifici que podria ser un balneari romà. D'aquest període s'han localitzat les restes d'un pont sobre el riu Ponsul i trossos de calçades i portes romanes. Les troballes arqueològiques trobades són en dipòsit al Museu Lapidar Igedità António Marrocos i al Museu de São Dâmaso.
Els arqueòlegs hi descobriren extramurs una basílica visigòtica, un baptisteri paleocristià i una torre de l'homenatge edificada en temps medievals amb les restes d'un temple romà.
Amb anterioritat, i pels castres localitzats, s'atribueix a la població un origen cèltic. Del període visigòtic s'han trobat gran quantitat de monedes d'or encunyades a Egitania. Les muralles romanes tenen un perímetre de 750 m amb sis torres semicilíndriques, una de rectangular i dues portes.
Egitania consta com a diòcesi en les actes del concili de Lugo de 569, diòcesi que fou traslladada el 1199 a Guarda.
# Fornícules de Valls

Fornícules de Valls són unes petites capelles del municipi de Valls (Alt Camp).

## Descripció

Les fornícules amb diverses imatges religioses estan situades als murs d'alguns edificis de diversos carrers de Valls. Són nínxols de petites dimensions, que recullen influències d'elements arquitectònics d'estils no uniformes (arcs de mig punt i ogivals, capitells corintis, motllures, rajoles, ...). Les imatges són mostres característiques d'imatgeria popular. L'interès d'aquests elements és fonamentalment tipològic.

## Història

Es tracta de petites capelles distribuïdes a diversos carrers de Valls. En alguns casos la imatge del sant es correspon amb el nom del carrer (Sant Antoni, Sant Sebastià, Sant Pere, ...). No s'ha trobat documentació concreta que faci referència aquests nínxols, encara que alguns d'ells (Santa Anna, Mare de Déu dels Àngels, Sant Pere, ...) apareixen esmentats, sense datar, a l'inventari que Fidel de Mor va realitzar l'any 1927. Possiblement la realització de molts d'ells se situaria dintre del segle xix.

## Referències

* 1 2 «Fornícules de Valls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2013].
# Édouard Yves

Édouard Yves (Katako-Kombe, 26 d'octubre de 1907 - valor desconegut) fou un tirador d'esgrima belga, especialista en sabre i floret, que va competir durant el segon quart del segle XX.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1928, 1948 i 1952. El millor resultat el va obtenir als Jocs de Londres de 1948, on guanyà la medalla de bronze en la prova del floret per equips del programa d'esgrima. En aquests mateixos Jocs fou quart en la prova de sabre per equips. Als Jocs de Hèlsinki, de 1952, fou cinquè en ambdues proves.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata i tres de bronze al Campionat del Món d'esgrima, entre el 1930 i el 1951.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Édouard Yves». [Consulta: 2 agost 2022].
# Heather (cràter)

Heather és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 11,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim anglès, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Heather». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Guislabert II de Rosselló

Guislabert II de Rosselló (? - 1102) fou comte de Rosselló (1074-1102).
Fill i hereu del comtat de Rosselló, a la seva mort, del comte Gausfred II.
Juntament amb el seu pare inicià el 1020 el saqueig i pillatge del comtat d'Empúries, sota poder de Ponç I d'Empúries. Aquesta intervenció en el comtat veí durà fins al 1074, quan es van acordar acords de pau entre ambdues famílies comtals els anys 1075 i 1085.
A aquest comte es deu la conversió de Sant Joan Baptista de Perpinyà de simple parròquia a seu d'una comunitat de canonges agustinians.
Del seu matrimoni amb Estefania, en nasqué Girard I de Rosselló (?-1113), comte de Rosselló.
# Shenti

La shenti o schenti era una peça de vestir masculina en forma de faldilla curta, emprada pels antics egipcis, almenys, des de l'Imperi Antic.
Aquest faldellí es componia d'una peça llarga de tela rectangular confeccionada en tela de lli en color blanc o cru, que embolicava la cintura i se subjectava amb un cinyell o faixa, usualment també de tela. N'hi havia variacions; en general, però, la tela s'enrotllava diverses vegades al voltant del ventre, passava entre les cames i es nuava per davant, a l'alçada del maluc per a ajustar-se amb un cenyidor.
Durant l'Imperi Antic i Mitjà d'Egipte es duia per damunt dels genolls, durant l'Imperi Nou (1550 a 1069 abans de la nostra era) la shenti es va allargar i es tornà més sofisticada, amb prisats, i per als personatges d'alt rang apareix una doble shenti amb una mena de davantal triangular, amb prisats, que podia decorar-se amb elements simbòlics, com cobres, i usar color. Com s'aprecia en l'art d'aquesta època, en alguns casos, els hòmens rics duen faldilles o túniques transparents més llargues, sobre la shenti espessa.
S'han trobat infinitat de representacions de shentis en escultures, pintures o jeroglífics egipcis des del començament de l'art dinàstic, i la primera coneguda és en la famosa Paleta de Narmer, que duu el mateix rei. Les shentis, les duien reis, déus, nobles i plebeus. En el cas de la shenti reial, solia portar cinyells on figurava el nom o les insígnies reials, amb un distintiu que el diferenciava: una cua de lleó lligada a la part posterior, símbol de la seua força, com a record d'un antic costum de caçador prehistòric.
Les shentis probablement eren una evolució de les primeres faldilles fetes amb pell d'animals que empraren els primitius habitants d'Egipte, que els permetien la llibertat de moviment per a l'exercici de la caça. Després, altres materials, com ara el lli, hi serien els preferits.
També els soldats de l'exèrcit usaven una versió de shenti, per la llibertat de moviment que els donava aquesta peça durant la batalla.

## Galeria d'imatges

* General Tjahapimu de la Dinastia XXX d'Egipte, amb shenti
* Detall del fermall de la shenti de l'inspector d'escribes Raherka (c. 2350 ae). Museu del Louvre

## Referències

* ↑ González Serrano, Pilar «El vestido y la cosmética en el Antiguo Egipto». en espanyol. Espacio, Tiempo y Forma, Serie II, 1996, pàg. 35.
* ↑ Anna Maria Donadoni. Museo Egipcio de Turín. Civilización de los egipcios. La vida cotidiana (en espanyol). Electa Spa, 1988, p. 195-196.
# Els morts del llac Constança: La quarta dona

Els morts del llac Constança: La quarta dona o Mort al llac: la quarta víctima (títol original en alemany, Die Toten vom Bodensee – Die vierte Frau) és un telefilm germanoaustríac emès per ORF i ZDF del 2018 i dirigit per Hannu Salonen. És la setena part de la sèrie de pel·lícules de crims Els morts del llac Constança. La primera emissió va tenir lloc el 3 de febrer de 2018 a ORF. La pel·lícula es va emetre a ZDF l'1 d'octubre de 2018. S'ha doblat al català central per a TV3 amb el títol d'Els morts del llac Constança: La quarta dona, i al valencià per a À Punt amb el nom de Mort al llac: la quarta víctima.

## Producció

El rodatge va tenir lloc juntament amb la sisena part d'El retorn dedel 25 d'abril al 29 de juny de 2017 al llac de Constança i els seus voltants. La pel·lícula va ser produïda per Graf Filmproduktion GmbH i Rowboat Film- und Fernsehenproduktion, hi van participar l'Österreichischer Rundfunk i la ZDF i la producció va comptar amb el suport del Fernsehfonds Austria i l'estat de Vorarlberg.
El rodatge va tenir lloc a la cerveseria Brauerei Fohrenburg de Bludenz, entre altres llocs.
Michael Wollmann va ser responsable del so, Christine Egger de l'escenografia, Heike Werner del disseny de vestuari i Birgit Beranek i Gerda Pichler del maquillatge.

## Referències

* 1 2 „Ländle-Brauerei“ im Fokus der TV-Justiz vom 4. Juni 2017; abgerufen am 5. Juli 2020
* ↑ Nora Waldstätten als „Die Toten vom Bodensee“-Kommissarin unter Verdacht. OTS-Meldung vom 10. Jänner 2018, abgerufen am 10. Jänner 2018.
* 1 2 3 Graf Filmproduktion GmbH – Die Toten vom Bodensee – Die vierte Frau. Abgerufen am 10. Jänner 2018.
* ↑ Tilmann P. Gangloff: Reihe „Die Toten vom Bodensee – Die vierte Frau“ bei tittelbach.tv, abgerufen am 13. September 2018.
* ↑ «Els morts del llac Constança: La quarta dona». ésAdir. [Consulta: 27 setembre 2023].
* ↑ «Mort al llac: la quarta víctima». À Punt. [Consulta: 27 setembre 2023].
* ↑ Rowboat Film- und Fernsehproduktion GmbH: Die Toten vom Bodensee – Die vierte Frau. Abgerufen am 10. Jänner 2018.
# Dillonvale (Comtat de Jefferson)

Dillonvale és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 781 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dillonvale tenia 781 habitants, 339 habitatges, i 234 famílies. La densitat de població era de 735,5 habitants per km².
Dels 339 habitatges en un 25,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,1% hi vivien parelles casades, en un 13,9% dones solteres, i en un 30,7% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 18% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,2% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 25,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.636 $ i la renda mediana per família de 34.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.500 $ mentre que les dones 19.615 $. La renda per capita de la població era de 14.446 $. Aproximadament el 8,5% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dillonvale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dillonvale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Lliga argentina d'hoquei sobre patins masculina

La Lliga argentina d'hoquei patins masculina, conegut com a Liga Nacional Argentina A-1 és la competició d'hoquei sobre patins de l'Argentina. Es disputa des de l'any 1994 i l'equip amb més títols és el Olímpia Patín Club amb 6 títols.

## Historial

* 1994: Concepción PC
* 1995: Unión VT
* 1996: Olímpia PC
* 1997: Olímpia PC
* 1998: Concepción PC
* 1999: UD Bancaria
* 2000: Olímpia PC
* 2001: Olímpia PC
* 2002: Unión VT
* 2003: Unión VT
* 2004: Olímpia PC
* 2005: Olímpia PC
* 2006: CDU Estudantil
* 2007: Concepción PC
* 2008: Unión SJ
* 2009: Unión VT
* 2010: Unión VT
* 2011: Centro Valenciano
* 2012: Andes Talleres
* 2013: Petroleros YPF
* 2014: Richet Zapata
* 2015: Richet Zapata
* 2016: Concepción PC
* 2017: Centro Valenciano

## Palmarès

* 6 títols: Olímpia Patín Club
* 5 títols: Unión Vecinal de Trinidad i Concepción Patín Club
* 2 títols: Richet Zapata i Centro Valenciano
* 1 títol: Club Unión Deportiva Bancaria, Club Deportivo Unión Estudiantil, Club Atlético Unión San Juan, Andes Talleres Sport Club i Club Petroleros YPF

## Enllaços externs

* Web de la Confederació Arxivat 2010-06-23 a Wayback Machine.
# Édouard Zeckendorf

Édouard Zeckendorf (Lieja, 2 de maig de 1901 - Lieja, 16 de maig de 1983) va ser un metge militar belga, conegut per la seva afició per les matemàtiques.
Zeckendorf va estudiar medicina a la universitat de Lieja i després de graduar-se el 1925 amb les especialitats de cirurgia o obstetricia, va ingressar al cos mèdic de l'exèrcit Belga, on va romandre fins que l'exèrcit va ser dissolt el 1940 per l'ocupació nazi del país i ell va ser fet presoner de guerra. Durant la Segona Guerra Mundial va estar a diferents camps de concentració, assistint mèdicament els presoners aliats. En acabar la guerra, va ser destinat amb les forces de Nacions Unides a la frontera indio-pakistanesa. Va retornar a Lieja on es va retirar amb el rang de coronel.
Zeckendorf no és conegut per la seva faceta professional sinó pels seus treballs matemàtics que feia com aficionat, publicant diversos articles al Bulletin de la Societe Royale des Sciences de Liege. A més, va enunciar el conegut com teorema de Zeckendorf, que diu que qualsevol nombre natural pot ser expressat de forma unívoca per una suma de nombres de Fibonacci no correlatius. Aquest treball va ser reconegut pel matemàtic neerlandès Gerrit Lekkerkerker el 1951.

## Referències

* ↑ Kimberling, 1998, p. 417.
* ↑ Kimberling, 1998, p. 418.
* ↑ Brown, 1964, p. 163.
* ↑ Stakhov, 2009, p. 130.
* ↑ Lekkerkerker, 1951, p. 1-5.

## Bibliografia

* Brown Jr., J.L. «Zeckendorf's Theorem and Some Applications» (en anglès). The Fibonacci Quarterly, Vol. 2, Num. 3, 1964, pàg. 163-168. ISSN: 0015-0517.
* Kimberling, Clark «Edouard Zeckendorf» (en anglès). The Fibonacci Quarterly, Vol. 36, Num. 5, 1998, pàg. 416-418. ISSN: 0015-0517.
* Lekkerkerker, C.G. «Voorstelling van natuurlijke getallen door een som van getallen van fibonacci» (en neerlandlès). Stichting Mathematisch Centrum. Zuivere Wiskunde, Vol. 29, 1951, pàg. 1-5. ISSN: 0373-9716.
* Stakhov, Alexey. The Mathematics Of Harmony (en anglès). World Scientific, 2009. ISBN 978-981-277-582-5.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Édouard Zeckendorf» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Kimberling, Clark. «Edouard Zeckendorf (1901-1983) M.D., Colonel (ret. 1957) Belgian Medical Corps, number-theorist». Evansville University. [Consulta: 10 abril 2021]. (anglès)
* Alegría, Pedro. «Tarjetas de Fibonacci». DivulgaMAT - Real Sociedad Matemática de España. [Consulta: 10 abril 2021]. (castellà)
* Phillips, G.M. «Zeckendorf representation». Encyclopedia of Mathematics, 2020. [Consulta: 11 abril 2021]. (anglès)
# Himenofil·làcies

Les himenofil·làcies (Hymenophyllaceae) són una família de falgueres de l'ordre Hymenophyllales) amb una distribució subcosmopolita però restringida a llocs pantanosos o que es mullen per l'aigua de les fonts o altres corrents d'aigua. Els fòssils mostren que ja existien, com a mínim, des del Triàsic superior.

## Característiques

Es poden confondre amb molsa (Marchantiophyta) perquè tenen un color molt fosc. Les frondes o fulles són pinnades amb un nervi central. Són molt susceptibles a la dessecació.

## Distribució

La gran majoria d'aquestes espècies es troben en la selva plujosa tropical, però d'altres es donen en boscos temperats com a Nova Zelanda. A Europa estan restringides a zones de l'Atlàntic, especialment a Açores, Irlanda i oest de Gran Bretanya. Una espècie (Hymenophyllum tunbrigense) es troba a Luxemburg, una altra (Hymenophyllum wilsonii) a Noruega, Faeroes i sud d'Islàndia, mentre a Amèrica del Nord es restringeixen a l'est del continent.

## Gèneres

La família inclou unes 650 espècies repartides en nou gèneres, tres dels quals estan extints:
* Gènere Abrodictyum K.B. Presl, 1843
* Gènere Callistopteris Copeland, 1938
* Gènere Cardiomanes K.B. Presl, 1843
* Gènere Cephalomanes K.B. Presl, 1843
* Gènere Crepidomanes K.B. Presl, 1843
* Gènere Didymoglossum Desvaux, 1827
* Gènere Eogonocormus S. Deng, 1997 †
* Gènere Hopetedia B.J. Axsmith, M. Krings & T.N. Taylor, 2001 †
* Gènere Hymenophyllites H.R. Göppert, 1836 †
* Gènere Hymenophyllum J.E. Smith, 1793
* Gènere Polyphlebium Copeland, 1938
* Gènere Trichomanes Linnaeus, 1753

## Referències

* ↑ Axsmith et al. A filmy fern from the Upper Triassic of North Carolina (USA). American Journal of Botany, 88 (9): 1558
* ↑ «The number of known plants species in the world and its annual increase». Phytotaxa. Magnolia Press, 261, 3, 2016, p. 201–217. DOI: 10.11646/phytotaxa.261.3.1.
* ↑ «IRMNG - Hymenophyllaceae Martius, 1835». [Consulta: 24 agost 2022].

## Enllaços externs

* Flora of New Zealand (2004): Hymenophyllaceae
* C.Michael Hogan. 2010. Fern. Encyclopedia of Earth. eds. Saikat Basu and C.Cleveland. National Council for Science and the Environment. Washington DC.
# Vlaminck (cràter)

Vlaminck és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 82 km de diàmetre. Porta el nom del pintor francès Maurice de Vlaminck (1876-1958), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Vlaminck». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 17 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Serrat de les Comes (Santa Maria de Merlès)

El Serrat de les Comes és una muntanya de 758 metres que es troba al municipi de Santa Maria de Merlès, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Equilibri heterogeni

Quan en l'equilibri químic s'estableix una única fase (barreja de gasos, una solució líquida) llavors assolim un equilibri homogeni. En canvi, quan en l'equilibri químic consta més d'una fase (gas i sòlid, líquid i sòlid) es diu, llavors que l'equilibri és heterogeni.
Una solució saturada en equilibri amb solut sense dissoldre, és un clar exemple d'equilibri heterogeni.

## Constant d'equilibri

En l'expressió de la constant d'equilibri en equilibris heterogenis no s'han de tenir en compte sòlids ni líquids purs, és a dir, quan un element es troba en fase pura, no es té en compte.
L'expressió de la constant d'equilibri s'expressa de la següent manera:
En aquest cas, si algun dels reactius o productes es trobés en la seva fase pura, s'eliminaria de la fórmula.
La velocitat d'una reacció amb dues fases, depèn de l'àrea de la superfície de contacte entre les dues fases. No obstant això, qualsevol canvi en aquesta àrea té el mateix efecte sobre les reaccions directa i inversa.
Si s'estableix l'equilibri, llavors les dues velocitats són iguals i romanen iguals després de la variació de l'àrea superficial.

## Aplicació del principi de le Chatelier

* L'addició d'un sòlid o un líquid no produeix efectes, sempre que alguna cosa de la substància que participa en la reacció estigui encara present.
* La variació de la concentració d'un gas desplaça l'equilibri en la direcció que contraresti els efectes d'aquesta variació, igual que en les reaccions totalment gasoses (homogènies).
* Per decidir quin és l'efecte d'una variació del volum del recipient, em comptes només els mols de les substàncies gasoses.
# EDIF

EDIF (Format d'intercanvi de disseny electrònic) és un format neutral per a proveïdors basat en expressions S en què emmagatzemar llistes de xarxes i esquemes electrònics. Va ser un dels primers intents d'establir un format d'intercanvi de dades neutral per a la indústria de l'automatització del disseny electrònic (EDA). L'objectiu era establir un format comú del qual es poguessin derivar els formats propietaris dels sistemes EDA. Quan els clients necessitaven transferir dades d'un sistema a un altre, calia escriure traductors d'un format a un altre. A mesura que es va multiplicar el nombre de formats (N), el problema del traductor es va convertir en un problema de N quadrats. L'expectativa era que amb EDIF es pogués reduir el nombre de traductors al nombre de sistemes implicats.
Els representants de les empreses EDA Daisy Systems, Mentor Graphics, Motorola, National Semiconductor, Tektronix, Texas Instruments i la Universitat de Califòrnia, Berkeley van establir el Comitè de Direcció EDIF el novembre de 1983. Més tard, Hilary Kahn, professora d'informàtica a la Universitat de Manchester, es va unir a l'equip i va dirigir el desenvolupament des de la versió EDIF 2 0 0 fins a la versió final 4 0 0.

## Sintaxi

El format general de l'EDIF implica l'ús de parèntesis per delimitar les definicions de dades, i d'aquesta manera s'assembla superficialment a Lisp. Els testimonis bàsics d'EDIF 2.0.0 eren paraules clau (com ara biblioteca, cel·la, instància, etc.), cadenes (delimitades amb cometes dobles), nombres enters, constants simbòliques (p. ex. GENERIC, TIE, RIPPER per a tipus de cel·les) i "Identificadors", que són etiquetes de referència formades a partir d'un conjunt molt restringit de caràcters. EDIF 3.0.0 i 4.0.0 van deixar caure les constants simbòliques completament, utilitzant paraules clau. Per tant, la sintaxi d'EDIF té una base bastant senzilla. Un fitxer EDIF típic té aquest aspecte:

## Referències

* ↑ «B.3 Electronic Design Interchange Format (EDIF)» (en anglès). https://www.iue.tuwien.ac.at.+[Consulta: 10 juny 2023].
* ↑ «EDIF(Electronic Design Interchange Format) Wiki - FPGAkey» (en anglès). https://www.fpgakey.com.+[Consulta: 10 juny 2023].
* ↑ «The Electronic Design Interchange Format EDIF: Present and future» (en anglès). https://dl.acm.org.+[Consulta: 10 juny 2023].
* ↑ «EIA548: Electronic Design Interchange Format Version 200 - SAE International» (en anglès). https://www.sae.org.+[Consulta: 10 juny 2023].