OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Concert per a clavecí núm. 4 (Bach)

El Concert per a clavecí num. 4, en la major, BWV 1055, és una obra de Johann Sebastian Bach, el segon concert per a clavecí d'un conjunt de sis concerts que aparegueren en un manuscrit autògraf, actualment a la Deutsche Staatsbibliothek de Berlín, i estan datats cap al 1738. Bach, per descomptat, podria haver compost l'obra molt abans, usant les parts d'un concert per a un altre instrument solista, com per exemple un violí, i crear una versió per a clave adequada per a la interpretació amb aquest instrument de teclat.
* Concert per a clavecí num. 4 1. Allegro
* 2. Larghetto
* 3. Allegro ma non tanto
* Advent Chamber Orchestra amb Matthew Ganong (clavecí).

## Estructura i anàlisi

L'estructura, habitual en 3 moviments, és la següent:
* Allegro
* Larghetto
* Allegro ma non tanto
La instrumentació és: clavecí solista, violí I/II, viola i continu (violoncel, violone). La durada aproximada és d'uns 14 minuts.
Probablement es basa en un concert perdut per a oboè d'amore, aquesta és una obra formalment més madura. Hi ha una part de baix continu per a aquest concert, que es va afegir més tard, probablement per una ocasió particular en la que un segon clavecí, un orgue de càmera o una tiorba, completaven l'harmonia del baix continu.

## Referències

* ↑ Mus. Ms Bach P 234
* 1 2 Werner Breig. Bach. Concertos for Harpsichord, Bärenreiter, 1999. ISMN: M-006-20451-9.
* ↑ La durada de referència és de l'enregistrament de Trevor Pinnock i The English Concert (1981, Archiv Produktion).
* ↑ Werner Breig. Notes a l'enregistrament de la integral dels concerts per a clavecí realitzat per Trevor Pinnock i The English Concert (1981, Archiv Produktion).

## Enllaços externs

* Harpsichord concertos, BWV 1052-1059, 1044 Arxivat 2008-08-27 a Wayback Machine. (PDF) - Provinent de la Bach Gesellschaft Ausgabe; de domini públic.
* Program notes Arxivat 2010-04-03 a Wayback Machine. de la Los Angeles Chamber Orchestra
# Colorín colorado

Colorín colorado és una pel·lícula espanyola de 1976 dirigida per José Luis García Sánchez, considerada la continuació, en clau de comèdia costumista espanyola, de la seva pel·lícula anterior El love feroz o Cuando los hijos juegan al amor i que mostra el xoc generacional entre els costums més tradicionals dels pares amb les més "progressistes" dels fills.

## Sinopsi

La jove parella Manoli i Fernando tenen idees comunistes i intenten viure defugint els convencionalismes burgesos, però finalment acaben acceptant l'ajuda del pare d'ella, Vicente, un petit empresari, i adopten tota classe de comoditats.

## Repartiment

* Teresa Rabal - Manoli
* Juan Diego - Fernando
* José Sazatornil - Don Vicente
* Mary Carrillo - Manolita
* María Massip - Almudena (minyona)

## Premis

Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics
| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1976 | Millor actriu de repartiment | María Massip | Guanyadora |

## Referències

* ↑ "Colorín Colorado", un costumbrismo de distinta significación ideológica, El País, 18 de novembre de 1976
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1976». CEC. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 15 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Colorín colorado a Historia de nuestro cine, rtve.es
# Comerç interior

El comerç interior és aquell tracte de compravenda de productes i serveis que es realitza dins d'un mateix estat, de les fronteres d'un mateix estat, sobre el que l'administració pot condicionar les pràctiques comercials. En funció de les seves dimensions, un mercat pot ser local, regional o nacional, i es distingeixen dos grans tipus, el comerç a l'engròs o majorista, i el comerç al detall o minorista
El comerç interior és vital per al desenvolupament econòmic d'un país doncs el flux de diners dins de l'economia és constant per l'intercanvi de mercaderies que provoca un gran volum d'activitat econòmica, i ajuda al repartiment de la riquesa generant ingressos entre ciutadans via impostos.

## Comerç a l'engròs o majorista

El comerç a l'engròs o majorista consisteix en la compra directa als centres de producció, comprant grans quantitats de mercaderies per tal de distribuir-les en volums més petits a comerciants o a grans usuaris. Exemple: Nosaltres anem a una fàbrica de joguines, i comprem moltes unitats per a després distribuir-les per a diferents botigues.

## Comerç detallista o minorista

Els minoristes, o detallistes, poden anar també a les indústries a on s'originen els productes en els quals estan interessats, però en lloc de comprar grandíssimes quantitats, en compren menys, i no per a tornar a vendre a algú que ho tornarà a vendre, si no per vendre ja el producte al consumidor final. En les darreres dècades, el comerç minorista ha sofert una profunda transformació.

## Referències

* ↑ «DECRET LEGISLATIU 1/1993, de 9 de març, sobre comerç interior, pel qual s'aprova la refosa en un text únic dels preceptes de la Llei 1/1983, de 18 de febrer, i la Llei 23/1991, de 29 de novembre.». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 gener 2021].
* ↑ M.K., Bhat. International Trade & Financial Environment (en anglès). Ane Books India, 2010. ISBN 8180522121.
* ↑ «Differences between domestic and international trade» (en anglès). Alibaba, 19-10-2020. [Consulta: 7 gener 2021].
* ↑ Coll Morales, Francisco. «Comercio interior» (en castellà). Economipedia. [Consulta: 7 gener 2021].
* ↑ N.D. Kapoor & Bharat Bhushan, R. P. Maheshwari. ISC Commerce. India: Pitambar Publishing,, 1997, p. 199–278. ISBN 81-209-0447-8.
* ↑ Miguez Macho, Luis. La intervención administrativa en el comercio interior (en castellà). Iustel, 2005. ISBN 84-96440-32-X.

## Enllaços externs

* Codi de Comerç Interior al web del Butlletí Oficial de l'Estat
* Notícies sobre comerç interior a El País
# Les Defenses del Marquès

Les Defenses del Marquès és una obra de Salt (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Obra que demostra l'intent del Marquès de Camps de protegir les seves terres de les vingudes del riu. Carles de Camps i d'Olzinellas, segon marquès de Camps, era enginyer forestal i coneixia les tècniques hidràuliques de prevenció i defensa en front de les avingudes del riu. L'objectiu de la construcció d'aquesta obra era la defensa dels seus camps de conreu i les seves plantacions forestals.
Es tracta d'una obra hidràulica del segle XX formada per un conjunt de gabions de malla metàl·lica de doble torsió omplertes amb rierencs. Es troba al marge dret del riu Ter, a l'inici de les Deveses del Marquès i al límit de la terrassa fluvial.

## Referències

* 1 2 «Les Defenses del Marquès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Common People

«Common People» és una cançó del grup de rock alternatiu anglès Pulp, publicada el maig de 1995 com a senzill principal del seu cinquè àlbum d'estudi Different Class. Assolí el segon lloc del UK Singles Chart i esdevingué en aquest procés una pista que caracteritzà el moviment Britpop així com la cançó més coneguda de Pulp. El 2014, els oients de BBC Radio 6 Music la votaren com la seva cançó del Britpop preferida en una enquesta en línia. En una enquesta de 2015 de Rolling Stone als seus lectors, fou votada com la millor cançó del Britpop.
La cançó és una crítica a aquells que eren percebuts com que volien ser «com la gent normal» i que atribuïen el glamur a la pobresa. A aquest fenomen se'l coneix com a turisme de tuguri. La cançó fou escrita pels membres de la banda Jarvis Cocker, Nick Banks, Candida Doyle, Steve Mackey i Russell Senior. Cocker concebé la cançó després de conèixer un estudiant grec d'art quan estudiava al Central Saint Martins College of Art and Design de Londres (tant el centre com l'estudiant surten a la lletra de la cançó). Creà la melodia amb un teclat Casiotone que havia comprat en una botiga musical a Notting Hill, a l'oest de Londres.

## Referències

* ↑ "Official Charts Pop Gem #79: Common People". Official Charts Company. Retrieved 18 September 2019
* ↑ Michaels, Sean «Pulp's Common People declared top Britpop anthem by BBC 6 Music». The Guardian, 14-04-2014.
* ↑ «Readers' Poll: The 10 Best Brit-Pop Songs». Rolling Stone, 25-03-2018. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-03-26. [Consulta: 21 març 2021].
* 1 2 «Pulp's Common People — railing against class tourism». Financial Times.
# Common Public License

Common Public License (CPL acrònim anglès) és una llicència de programari de caràcter obert i gratuït publicada per l'empresa IBM per al seu programari. La Free Software Foundation i l'Open Source Initiative van aprovar els tèrmes de llicència de la CPL.

## Definició

* CPL té com a objectiu encoratjar el codi obert però també poder-la combinar amb d'altres tipus de llicències fins i tot les propietàries.
* Igualment que GNU General Public License, cal deixar també obert el codi un cop modificat.

## Vegeu també

* Altres tipus de llicència de programari : Eclipse Public License, GNU General Public License

## Referències

* ↑ «Debian – License information». Software in the Public Interest, Inc.. [Consulta: 10 desembre 2009].
* 1 2 «Licenses – Free Software Foundation». Free Software Foundation. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2008. [Consulta: 10 desembre 2009].
* ↑ «Licenses by Name». Open Source Initiative. [Consulta: 10 desembre 2009].
* ↑ «Copyleft: Pragmatic Idealism – Free Software Foundation». Free Software Foundation. [Consulta: 10 desembre 2009].
* ↑ «Common Public License, version 1.0 (CPL-1.0) | Open Source Initiative» (en anglès). https://opensource.org/. Arxivat de l'original el 2020-10-22. [Consulta: 5 juliol 2017].
* ↑ «Common Public License - v 1.0» (en anglès). https://eclipse.org.+[Consulta: 5 juliol 2017].
* ↑ «Common Public License (CPL) Frequently asked questions» (en anglès). https://www.ibm.com,+16-04-2009.+[Consulta: 5 juliol 2017].
* ↑ «The Common Public License» (en anglès). http://www.rosenlaw.com.+[Consulta: 5 juliol 2017].
* ↑ «Common Public License Version 1.0 (CPL) - OpenFoundry» (en anglès). https://www.openfoundry.org.+[Consulta: 5 juliol 2017].
# Comtat d'Anna

El Comtat d'Anna va ser creat pel Rei Felip III de Castella en 1604 sobre la base dels territoris de les baronies i llocs dels actuals municipis valencians d'Anna, Énguera, Agres, Finestrat, Palmera Pedreguer, Piles i Relleu. Així mateix, D. Ferran Pujades Olim Borja i la seua esposa Francesca Alapont Ferrer, Senyora de Relleu, serien els primers Comtes d'Anna, un matrimoni que va tindre tres fills: Leonor, Juan, Luis i Isabel. El segon d'ells, heretaria pel seu compromís matrimonial amb Maria Mateu la Vila i Comtat d'Anna i el Marquesat de Navarrés.
Passat el temps, van ser els Cervellón i els Hernán Núñez, els qui es van fer càrrec de la propietat de la Vila d'Anna, els quals es van limitar a la seua administració econòmica, de la qual formaven part habitatges, pobladors, fruits, arbres, bestiar i territori en la mateixa proporció. Les unions familiars fruit dels matrimonis i les vendes produïdes anaven dirigides a engrossir un patrimoni territorial i nobiliari que va acabar acumulant-se en el Ducat d'Hernán Núñez, que com a títol de rang superior va acabar per diluir els Comtats d'Anna i de Cervellón. Malgrat això, en els últims cinquanta anys, es va crear un corrent d'opinió en la qual es considerava acceptable la denominació de "Cervellón" per a referir-se a la Casa Senyorial de la Plaça dels Àlbers, encara que no consta que cap d'ells arribara a habitar-la. A aquesta creença hi contribueix la llegenda que relata Escolano sobre les portes de Cristall en referència al Comte d'Anna, que no de Cervellón, i que pel context històric, després de l'expulsió dels moriscos, havien d'anar referides a l'aleshores primer Comte d'Anna, que va ser l'únic dels senyors de la Vila que va mantindre un contacte directe i efectiu sobre la localitat i els seus pobladors.

## Referències

* 1 2 Izquierdo Anrubia, José. «LA VILLA DE ANNA Y SUS SEÑORES: DESDE LA DONACIÓN A LA ORDEN DE SANTIAGO HASTA EL ESTABLECIMIENTO DEL CONDADO DE ANNA EN 1604.» (en castellà), 2008. [Consulta: 14 juny 2020].
# Comtat d'Antrim

El comtat d'Antrim (gaèlic Aontroim [ˈeːnˠt̪ˠɾˠɪmʲ], que es pot traduir com "cim solitari") és un dels sis comtats d'Irlanda que formen part d'Irlanda del Nord. Rep el nom per la capital del comtat, Antrim

## Situació de l'irlandès

Segons les estadístiques de 2009-2010 hi ha 1.832 alumnes a les 12 Gaelscoileanna (escoles primàries en irlandès) i 1 Gaelcholáiste (escoles secundàries en irlandès).

## Divisió administrativa

Els britànics l'han dividit en vuit districtes:
* Districte de Belfast
* Districte de Ballymena
* Districte de Ballymoney
* Districte de Carrickfergus
* Districte d'Antrim
* Districte de Larne
* Districte de Newtownabbey
* Districte de Moyle

## Ciutats i viles

* Antrim
* Ballymena
* Carrickfergus
* Larne
* Lisburn
* Newtownabbey
* Ballycastle
* Ballyclare
* Ballymoney
* Greenisland
* Jordanstown
* Portrush
* Randalstown
* Ahoghill
* Broughshane
* Crumlin
* Cullybackey
* Whitehead
* Bushmills
* Carnlough
* Cloughmills
* Cogry & Kilbride
* Cushendall
* Doagh
* Dunloy
* Glenavy
* Kells
* Portglenone
* Templepatrick
* Aghagallon
* Aghalee
* Aldergrove
* Armoy
* Ballintoy
* Ballycarry
* Ballyeaston
* Ballygalley
* Ballynure
* Boneybefore
* Carnalbanagh
* Cargan
* Cushendun
* Dervock
* Glenarm
* Glynn
* Loughguile
* Moss-Side
* Newtown Crommelin
* Parkgate
* Portballintrae
* Rasharkin
* Stranocum
* Toome

## Personatges il·lustres

* Liam Neeson, (1952—), de Ballymena, actor.

## Referències

* ↑ Postal Towns/Bailte Poist Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine., Northern Ireland Place-name Project. Queen's University Belfast.
* ↑ Statistics from the national Gaelscoil management body, accessed at http://www.gaelscoileanna.ie/assets/Oid-Tr%C3%AD-Mhe%C3%A1n-na-Gaeilge-in-%C3%89irinn-sa-Ghalltacht-09_101.doc, gener de 2012

## Enllaços externs

* Guia local d'Antrim
* Antrim.gov.uk Arxivat 2003-05-01 a Wayback Machine.
# Les Planelles (Gavet)

Les Planelles és una partida rural del terme municipal de Gavet de la Conca, (antic terme de Sant Serni), al Pallars Jussà.
El lloc és a llevant del poble de Gavet, a l'esquerra del riu de Conques, o de Gavet, a ponent del Pont dels Set Ulls.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Planchettes

Les Planchettes és un municipi suís del cantó de Neuchâtel, situat al districte de La Chaux-de-Fonds.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Collada dels Carants

La Collada dels Carants o des Carants és una collada que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El nom prové de karantocanaleta o barranquet pendent i rocós per on salta aigua.
El coll està situat a 2.669,8 metres d'altitud, entre el Tuc de Carants al sud-sud-est i el Pic de les Costes al nord-nord-est; comunica Montanyó de Llacs (NE) i el Barranc dels Carants (SO).

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 27 abril 2011].
* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Lliga dels Pirineus d'handbol femenina 2007

Edició de la VIII Lliga dels Pirineus d'handbol femenina de l'any 2007.
La competició es disputà a Bouillargues el desembre del 2007.

## Resultats

| VIII Lliga dels Pirineus femenina • Bouillargues - 2007 | VIII Lliga dels Pirineus femenina • Bouillargues - 2007 | VIII Lliga dels Pirineus femenina • Bouillargues - 2007 | VIII Lliga dels Pirineus femenina • Bouillargues - 2007 | VIII Lliga dels Pirineus femenina • Bouillargues - 2007 | VIII Lliga dels Pirineus femenina • Bouillargues - 2007 | VIII Lliga dels Pirineus femenina • Bouillargues - 2007 | VIII Lliga dels Pirineus femenina • Bouillargues - 2007 | VIII Lliga dels Pirineus femenina • Bouillargues - 2007 |
| Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| HB Cercle Nîmes | 27 |
| CH Amposta | 24 |
| | | HB Cercle Nîmes | 26 |
| | | Bouillargues | 22 |
| | | Tercer lloc | Tercer lloc |
| Bouillargues | 29 | CH Amposta | 30 |
| Associació Lleidatana | 24 | | Associació Lleidatana | 34 |

## Classificació final

Classificació final :
| 1r | HB Cercle Nîmes |
| 2n | Sun AL Bouillargues |
| 3r | Associació Lleidatana |
| 4t | CH Amposta |

## Vegeu també

* Lliga dels Pirineus d'handbol femenina
* ↑ 2007 - Amposta i Lleida, representants catalanes a la VIII Lliga dels Pirineus d'handbol femení
* ↑ 2007 - Lleida i Amposta acaben en tercer i quart lloc a la VIII Lliga dels Pirineus femenina d'handbol
# Libertad (escultura)

L'escultura urbana coneguda pel nom Libertad, ubicada a l'avinguda Fundación Príncipe de Asturias, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de bronze, és obra de Luis Sanguino, i està datada 1999. Es tracta d'una peça a escala real, que es troba molt a prop d'una altra, «Paz», del mateix autor. Aquesta escultura vol simbolitzar els conceptes de tolerància, solidaritat, pau i llibertat, que suposa encarnen els Premis Príncep d'Astúries. La seva instal·lació es deu a la iniciativa de la Fundació Príncep d'Astúries.
La peça és una còpia de la que Sanguino feu als Estats Units, amb la qual pretenia substituir l'Estàtua de la Llibertat, que a ell no li agradava, i que va anomenar "Freedom". Sobre un pedestal hi ha la figura d'un home nu que trenca les seves cadenes en saltar, trencant d'aquesta manera amb l'esclavitud, i donant un pas cap endavant en expressió de la seva llibertat.

## Referències

* 1 2 3 http://www.vivirasturias.com/quehacer/Oviedo/Qu%C3%A9+hacer%7CPatrimonio+civil%7CEsculturas/es Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.esculturaurbana.com/paginas/oviedo.htm Arxivat 2014-07-17 a Wayback Machine.
* ↑ CLAVEROL, MANUEL GUTIÉRREZ; ARIAS, ALBERTO CARLOS POLLEDO. Guía total turística y monumental de Oviedo. 6 itinerarios para disfrutar de una ciudad de cuento (en castellà). Ediciones Nobel, 2016. ISBN 9788484597384.
* ↑ Adolfo Casaprima, «Escultura pública de Oviedo», Ayto. de Oviedo, 2001.
* ↑ http://www.castillodesanguino.com/index.php/luis-sanguino Arxivat 2014-08-24 a Wayback Machine.
Viccionari
# Conor Coady

Conor David Coady (25 de febrer de 1993) és un futbolista professional anglès que juga de defensa per l'Everton FC, cedit pel Wolverhampton Wanderers FC de la Premier League.

## Referències

* ↑ «Conor Coady: Overview». Premier League. [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ «Conor Coady». Wolverhampton Wanderers F.C.. Arxivat de l'original el 2019-03-15. [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ «‘Old boy’ Conor Coady does the honours for Rainford Rangers». St Helens Star, 28-09-2021.
Conor Coady amb Anglaterra - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Anglaterra – Eurocopa 2020
1 Pickford •
2 Walker •
3 Shaw •
4 Rice •
5 Stones •
6 Maguire •
7 J. Henderson •
8 Lallana •
9 Kane  •
10 Sterling •
11 Rashford •
12 Trippier •
13 D. Henderson (primer partit) / Ramsdale (partits restants) •
14 Phillips •
15 Mings •
16 Coady •
17 Sancho •
18 Calvert-Lewin •
19 Mount •
20 Foden •
21 Chilwell •
22 White •
23 Johnstone •
24 James •
25 Saka •
26 Bellingham •
Entrenador: Southgate
Selecció de futbol d'Anglaterra – Copa del Món de Futbol 2022
1 Pickford •
2 Walker •
3 Shaw •
4 Rice •
5 Stones •
6 Maguire •
7 Grealish •
8 Henderson •
9 Kane  •
10 Sterling •
11 Rashford •
12 Trippier •
13 Pope •
14 Phillips •
15 Dier •
16 Coady •
17 Saka •
18 Alexander-Arnold •
19 Mount •
20 Foden •
21 White •
22 Bellingham •
23 Ramsdale •
24 Wilson •
25 Maddison •
26 Gallagher •
Entrenador: Southgate :
# Consort Chen Guinü

Consort Chen Guinü (陳歸女) (morta el 390 EC), formalment Emperadriu Vídua Ande (安德太后, formalment "l'emperadriu vídua pacífica i virtuosa") va ser una consort imperial durant la dinastia Jin (265-420) xinesa. Ella va ser la concubina de l'Emperador Xiaowu.
El pare de Chen Guinü, Chen Guang (陳廣), va ser inicialment un músic, però més tard es va convertir en un oficial del govern i va aconseguir el rang de governador de comandància. Ella va ser considerada com bella i experta en la música, i va ser triada per ser una concubina de l'Emperador Xiaowu. Ella va donar a llum els seus dos únics fills -- Sima Dezong el Príncep Hereu i Sima Dewen el Príncep de Langye. Ella va faltar en el 390, encara estant el regnat de l'Emperador Xiaowu. Després el seu fill discapacitat de desenvolupament, Sima Dezong, es convertí en emperador en el 396 (com Emperador An), va ser honrada a títol pòstum com emperadriu vídua, i fou adorada al mateix al temple mateix que l'àvia de l'Emperador Xiaowu la Consort Zheng Achun (鄭阿春).

## Referències

* ↑ «Chinese Monarchs - Emperor An of Jin (Simplified Chinese character: 晋安帝, Traditional Chinese character: 晉安帝, Pinyin Jìn Āndì, Wade-Giles Chin An-ti) (382–419),». [Consulta: 10 setembre 2021].
* ↑ «Emperor Gong of Jin (simplified Chinese: 晋恭帝; traditional Chinese: 晉恭帝; pinyin: Jìn Gōngdì) (386–421)». [Consulta: 10 setembre 2021].
# Comtat d'Escània

El Comtat d'Escània, o Skåne län, és el més meridional dels comtats o län, de Suècia,que bàsicament es correspon a la província d'Escània. fa frontera amb els comtats de Halland, Kronoberg i Blekinge.
El comtat d'Escània cobreix al voltant del 3% del total de la superfície sueca, però la seva població és d'1.200.000 (el 13% de la població sueca). El comtat se sotsdivideix en 33 municipis o kommuner, els més importants de Malmö (270.000 habitants), Helsingborg (122.000), Lund (103.000 habitants) i Kristianstad (75.000 habitants).

## Municipis

| Bjuv Bromölla Burlöv Båstad Eslöv Helsingborg Hässleholm Höganäs Hörby Höör Klippan | Kristianstad Kävlinge Landskrona Lomma Lund Malmö Osby Perstorp Simrishamn Sjöbo Skurup | Staffanstorp Svalöv Svedala Tomelilla Trelleborg Vellinge Ystad Åstorp Ängelholm Örkelljunga Östra Göinge |

## Enllaços externs

* Oficina Administrativa del comtat d'Escània
* Consell Regional d'Escània
* Association Regional d'Autoritats Locals a Escània Arxivat 2004-12-30 a Wayback Machine.