OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gabriel Davioud

Gabriel Jean Antoine Davioud (París, 30 octubre de 1824 - París, 6 abril de 1881) fou un arquitecte representant de l'eclecticisme arquitectural de moda sota Napoleó III.
Després d'haver obtingut el Segon Gran Prix de Rome, Davioud és nomenat inspector general dels treballs d'arquitectura de la ciutat de París, i arquitecte en cap al servei dels passeigs i plantacions. Esdevé un dels col·laboradors del baró Haussmann i construeix nombrosos edificis a París.

## Obres
### París

* Els dos teatres de la place du Châtelet: el Théâtre du Châtelet i el Théâtre Sarah Bernhardt (desbatejat "Teatre de la Ciutat" durant l'Ocupació i actual "Théâtre de la Ville") (1874), així com la Fontaine du Palmier.
* Per a l'Exposició Universal de 1878 realització de l'antic Palau del Trocadéro, amb Jules Bourdais destruït per a l'exposició universal de 1937, 16è districte.
* El Panorama Nacional realitzat per a l'Exposició Universal de 1855 esdevingut Théâtre du Rond-Point Renaud-Barrault, 8è districte.
* "Magasins-Réunis" de la plaça de la República, 11è districte (1867). (actuals botigues Darty-Habitat-Go esport).
* Caserna de la plaça de la República, 10è districte.
* Mairie del 19è districte, 1876 - 1878, plaça Armand-Carrel amb Jules Bourdais.
* Fontaine Saint-Michel, place Saint-Michel, 5è districte (1860).
* Font de l'Observatori i l'avinguda de l'Observatori (amb Jean-Baptiste Carpeaux), 6è districte.
* Plànols dels jardins dels Champs-Élysées, 8è districte.
* Reixes del parc Monceau, 8è districte, i de la plaça del Temple, 3r districte.
* Font de la Château d'eau plaça Daumesnil, 12è districte.
* Pavellons d'entrada del Bosc de Boulogne, 16è districte.
* Square des Batignolles, 17è districte.
* Temple de la Sybille a l'île du Belvédère al parc des Buttes-Chaumont, 19è districte (1869).

### Província

* Teatre d'Étampes, construït entre 1851-1852 gràcies a una subscripció pública.
* Houlgate: Villa La Brise (31, rue de Caumont), vil·la construïda el 1866, per a ell mateix. Publicada per Eugène Viollet-le-Duc a Habitations modernes (1874-1877).

## Referències

* ↑ Imatges antigues del palau del Trocadéro
# Garra fisheri

Garra fisheri és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tailàndia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.
* ↑ Vidthayanon, C., J. Karnasuta i J. Nabhitabhata, 1997. Diversity of freshwater fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok. 102 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Garra findolabium

Garra findolabium és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ Hamilton F. [Buchanan] 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres. Fishes Ganges . i-vii + 1-405.
* ↑ FishBase
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Li, F.-L., W. Zhou i Q. Fu, 2008. Garra findolabium, a new species of cyprinid fish (Teleostei: Cypriniformes) from the Red River drainage in Yunnan, China. Zootaxa 1743:62-68.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Aro Tolbukhin, dins la ment de l'assassí

Aro Tolbukhin, dins la ment de l'assassí és una pel·lícula hispano-mexicana d'estil documental de 2002, escrita i dirigida per Isaac Pierre Racine, Agustí Villaronga, i Lydia Zimmermann. Va ser escollida en 2003 per a representar a Mèxic en la categoria de pel·lícula estrangera dels Premis Oscar, encara que no va aconseguir la nominació. Ha estat traduïda al català i fou emesa per TV3 el 7 de novembre de 2005.

## Sinopsi

El 1981 el marí mercant hongarès Aro Tolbukhin, de 42 anys (protagonitzat per Daniel Giménez Cacho) va ser detingut per cremar vives a set persones a l'infermeria de la missió del Divino Redentor de Guatemala. Fou internat al penal de Kachao (Cobán, Guatemala), on a més, es va autoinculpar de 17 crims més, tots ells comesos contra dones embarassades. Tot i que durant el procés es van observar nombroses incoherències i contradiccions en les seves declaracions i confessions, sovint fantasioses, el jutge el va condemnar a la pena de mort. Abans de l'execució, va concedir una entrevista als documentalistes francesos Lise August i Yves Keetman, qui també van entrevistar testimonis i persones del seu entorn. Les gravacions d'aquesta entrevista i altres imatges d'arxiu són la base de la pel·lícula que, en clau gairebé documental, segueix la seva vida des de la infància a Hongria fins a la seva arribada a Guatemala, intentant esbrinar les seves motivacions per cometre uns crims tan brutals.

## Repartiment

* Daniel Giménez Cacho - Aro adult
* Carmen Beato - la germana Carmen
* Zoltán Józan - el petit Aro
* Mariona Castillo - la jove Selma
* Aram González - el jove Aro
* Eva Fortea - la jove Selma
* Jesús Ramos - el pare
* Pepa Charro - Dada

## Nominacions i premis

* Nominat al Goya al millor muntatge (2002) per Ernest Blasi
* Nominada al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià de 2002.
* Va obtenir 7 Premis Ariel: millor guió original (signat pels tres directors), a la millor actriu (Carmen Beato), al millor actor (Daniel Giménez Cacho), a la millor fotografia (Guillermo Granillo), al millor disseny artístic, als millors efectes i al millor maquillatge.

## Referències

* ↑ Aro Tolbukhin, dins la ment de l'assassí a esadir.cat
* ↑ Aro Tolbukhin. En la mente del asesino a Fotogramas
* ↑ Aro Tolbukhin, dins la ment de l'assassí al web dels Premis Goya
* ↑ Fernando León presentará en el festival de San Sebastián su último filme, rodado en Vigo, EL Faro de Vigo, 24 de juliol de 2002
* ↑ Agustí Villaronga se alza con siete premios Ariel por 'Aro Tolbukhin', El País, 18 d'abril de 2003

## Enllaços externs

* Pel·lícula sencera a Youtube
# Astroscopus guttatus

Astroscopus guttatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels uranoscòpids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 59 cm de llargària màxima i 9.100 g de pes.
* Té una glàndula verinosa.

## Depredadors

És depredat per Rhizoprionodon terraenovae.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat (42°N-31°N, 80°W-71°W) que viu fins als 36 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: els Estats Units.

## Observacions

És verinós per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ IGFA, 2001. Base de dades de registres de pesca IGFA fins al 2001. IGFA, Fort Lauderdale, Florida, Estats Units.
* ↑ Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* ↑ Smith, W.L. i W.C. Wheeler, 2006. Venom evolution widespread in fishes: a phylogenetic rode map for the bioprospecting of piscine venoms. J. Hered. 97(3):206-217.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Bowman, R.E., C.E. Stillwell, W.L. Michaels i M.D. Grosslein, 2000. Food of northwest Atlantic fishes and two common species of squid. NOAA Tech. Memo. NMFS-NE 155, 138 p.
* ↑ Humann, P., 1994. Reef fish identification: Florida, Caribbean, Bahamas. New World Publications, Jacksonville, Florida, Estats Units. 426 p.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* ↑ Wilber, D.H., D.G. Clarke, M.H. Burlas, H. Ruben i R.J. Will, 2003. Spatial and temporal variability in surf zone fish assemblages on the coast of northern New Jersey. Estuar. Coast. Shelf Sci. 56(2):291-304.
* ↑ Smith, W.L. i W.C. Wheeler, 2006.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Møller, P. R., 1995. Electric fishes: history and behavior. Chapman & Hall, Londres. 584 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Nínox de Nova Guinea

El nínox de Nova Guinea (Ninox theomacha) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita la selva humida de les illes Raja Ampat, Nova Guinea, Arxipèlag D'Entrecasteaux i Arxipèlag de Louisiade. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Nínox de Nova Guinea». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 250. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Jungle Boobook. Ninox theomacha» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 gener 2023].
# Artemó (heretge)

Artemó (en llatí: Artemon) va ser un religiós romà considerat heretge, que va viure al començament del segle iii, segurament a Roma. Contra les seves doctrines va escriure el prevere Gai (Caius) cap a l'any 210, segons explica Foci.
Se'l considerava el precursor de les heretgies de Pau de Samòsata condemnades al Sínode d'Antioquia del 269. En aquest any no se sap si encara era viu però en tot cas els seus seguidors encara eren actius. Se sap que era deixeble de Teòdot de Bizanci.
L'heretgia explicava que Jesús era home mortal i fill de la Verge Maria i l'Esperit Sant, i que a través del baptisme va ser adoptat per Déu, de manera que no hauria arribat a la divinitat fins que no va ressuscitar. Els membres de la secta eren coneguts com a artemonites.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Artemon». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 6 maig 2024].
# Gallardet negre

El gallardet negre (Selysiothemis nigra) és una espècie d'odonat anisòpter de la família Libellulidae que es distribueix per Àsia central, Orient Mitjà i als voltants del mar Negre i Mediterrani, incloent illes com les Balears. Es troba a Catalunya.
Es tracta d'una espècie migradora, capaç de reproduir-se en aigües permanents i temporals i salobres. Prefereixen aigües estancades costaneres o en zones desèrtiques, poc profundes i sense ombra, encara que les poblacions més estables s'han trobat en llacs profunds a l'interior d'Espanya.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 12 novembre 2021].
* 1 2 3 «Selysiothemis nigra» (en anglès). IUCN Red List. Dow, R.A. 2013. [Consulta: 4 setembre 2015].
* ↑ «Oxygastra - Espècies». [Consulta: 12 novembre 2021].
# Aseraggodes macleayanus

Aseraggodes macleayanus és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes de l'est d'Austràlia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Aseraggodes ocellatus

Aseraggodes ocellatus és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes de Sri Lanka.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Austrarchaea

Austrarchaea és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels arquèids (Archaeidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1984 per Forster & Platnick.

## Taxonomia

Austrarchaea, segons el World Spider Catalog del 2017, te reconegudes 27 espècies, totes d'Austràlia:
* Austrarchaea alani Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea aleenae Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea binfordae Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea christopheri Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea clyneae Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea cunninghami Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea daviesae Forster & Platnick, 1984
* Austrarchaea dianneae Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea griswoldi Rix & Harvey, 2012
* Austrarchaea harmsi Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea helenae Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea hoskini Rix & Harvey, 2012
* Austrarchaea judyae Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea karenae Rix & Harvey, 2012
* Austrarchaea mascordi Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea mcguiganae Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea milledgei Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea monteithi Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea nodosa (Forster, 1956)
* Austrarchaea platnickorum Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea raveni Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea smithae Rix & Harvey, 2011
* Austrarchaea tealei Rix & Harvey, 2012
* Austrarchaea thompsoni Rix & Harvey, 2012
* Austrarchaea wallacei Rix & Harvey, 2012
* Austrarchaea westi Rix & Harvey, 2012
* Austrarchaea woodae Rix & Harvey, 2012

## Referències

* 1 2 «Archaeidae». World Spider Catalog. Natural History Museum Bern. [Consulta: 16 març 2017].

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Austrarchaea Forster & Platnick, 1984 en la família Archaeidae +base de dades
# Geissler (cràter)

Geissler és un petit cràter d'impacte que jeu al nord de la plana emmurallada del molt més gran cràter Gilbert, prop de l'extremitat oriental de la Lluna. Just al nord-est d'aquest cràter, units a la vora externa de Gilbert, apareix la parella de cràters formada per Weierstrass i Van Vleck.
La vora de Geissler és gairebé circular, amb una lleugera protuberància cap a l'exterior en el seu costat nord-oest. El brocal és afilat i sense un desgast apreciable. Les parets interiors són superfícies contínues que descendeixen suaument cap a la petita plataforma interior, que abasta un diàmetre d'aproximadament un terç del cràter. Manca de trets distintius particulars.
Aquest cràter va ser designat anteriorment Gilbert D, abans de ser canviat el nom per la UAI en 1976.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* ↑ Geissler, Gazetteer of Planetary Nomenclature, International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN)

### Altres referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Geissler (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 28 juny 2019].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 29 juny 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Geissler» (en anglès). Arxivat de l'original el 2009-10-06. [Consulta: 29 juny 2018].
# Gens Fundània

La gens Fundània (en llatí Fundania gens) va ser una gens romana d'origen plebeu que apareix a la meitat del segle iii aC. Només un dels seus membres va arribar al consolat l'any 243 aC, però després els Fundanii van ser una família secundària sense cap intervenció rellevant. L'únic cognom que van utilitzar va ser Fundulus.
Alguns personatges d'aquesta gens van ser:
* Gai Fundani Fúndul, cònsol el 243 aC
* Marc Fundani Fúndul, edil plebeu el 213 aC
* Marc Fundani, tribú de la plebs el 195 aC
* Gai Fundani, cavaller romà amic de Ciceró
* Gai Fundani escriptor de comèdies del temps d'August

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/199?view=image&size=100Smith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Londres:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 189. ]
# Avió d'enllaç

Un avió d'enllaç és un tipus d'avió petit, normalment desarmat, desenvolupat abans de la Segona Guerra Mundial i principalment usat per les forces militars per a l'observació de l'artilleria o el transport de comandants i missatgers. Aquests avions també eren usats pel reconeixement aeri del camp de batalla, l'evacuació mèdica, el control, el lliurament de càrregues lleugeres, i feines similars. Aquests avions eren capaços d'operar des d'aeròdroms improvisats, i fins i tot en pèssimes condicions, aquests aparells comptaven amb capacitats d'enlairament i d'aterratge en distàncies curtes (STOL). La majoria dels avions d'enllaç van ser modificats i utilitzats posteriorment com avions lleugers d'aviació general. Actualment, l'helicòpter militar duu a terme moltes de les tasques que abans realitzava l'avió d'enllaç.

## Avions d'enllaç per país
### Alemanya

* Fieseler Fi 156 Storch
* Messerschmitt Bf 108 Taifun

### Estats Units

* Vultee L-1 Vigilant
* Taylorcraft L-2 Grasshopper
* Aeronca L-3 Grasshopper
* Piper L-4 Grasshopper
* Stinson L-5 Sentinel
* Interstate L-6 Cadet
* North American / Ryan L-17 Navion
* Beechcraft King Air

### Polònia

* Lublin R-XIII

### Regne Unit

* Westland Lysander
* Taylorcraft Auster AOP

### Suïssa

* Pilatus PC-6

### Unió Soviètica

* Polikàrpov Po-2
* Mikoian-Gurévitx MiG-8
# Golf Sarònic

El golf Sarònic o golf d'Egina (Saronicus Sinus, Σαρωνικὸς κόλπος) és un golf de la mar Egea entre Àtica i Trezè, fins a l'istme de Corint. A les seves costes hi havia els territoris de Mègara, Corint, Àtica i Trozen, i al seu interior les illes d'Egina i Salamina i altres de menors. El seu nom derivaria de Saró, mític rei de Trozen.

## Vegeu també

* El Pireu
* Istme de Corint
# Golf Estrimònic

El golf Estrimònic (llatí Strymonicus sinus) és un golf de la mar Egea, a la costa de Tràcia, anomenat així del riu Estrímon, que desaigua en aquest golf. Va portar el nom en temps clàssics; modernament es va dir "golfo di Contessa", i després golf d'Òrfani, però avui dia es torna a dir Strimonikós kólpos. Està limitat a l'oest per la península Calcídica.
# Golf Malíac

El golf Malíac o golf Melieu (Maliacus sinus, Maliacos kolpos: Μαλιακὸς κόλπος) és el nom modern (Maliakos Kolpos) i antic d'un golf del centre de Grècia, a la part oriental, al sud de Tessàlia, entre el districte de Phthiotis i el de Mèlida, tancat per l'extrem nord-oest de l'illa Eubea. A l'entrada del golf hi havia la part nord-oest de l'illa d'Eubea i les illes Likhades, i a l'altre extrem desaiguava el riu Esperqueu.
El seu nom li venia donat pel districte de Mèlida, però sovint era anomenat «golf Lamíac» (Lamiacus Sinus, Lamiacos kolpos: Λαμιακὸς κόλπος) per la ciutat de Làmia i així l'anomenà Pausànies com a mínim tres cops. Al segle passat es va dir Golf de Zituni i la ciutat de Làmia es va dir també Zituni.
A causa dels sediments aportats pel riu Esperqueu i altres corrents menors la superfície del golf s'ha anat reduint al llarg dels segles. Així, les Termòpiles, que en temps clàssics eren un congost i un pas estratègic entre els turons i el golf, ara són una ampla plana costanera.

## Referències

* ↑ Gestí, 2010, p. 19.

## Bibliografia

* Gestí, J. «Notícia preliminar». A: Heròdot. Història. Llibre VII. Fundació Bernat Metge, 2010. ISBN 9788498591460.
# Giulia Sissa

Giulia Sissa (Màntua, 1954) és una filòsofa i historiadora del món antic. Sissa és professora de ciències polítiques i estudis clàssics de la Universitat de Califòrnia, Los Angeles (UCLA). Doctora en estudis clàssics per l'École des Hautes Études en Sciences Sociales (EHESS) de París, ha centrat la seva recerca a estudiar aspectes de l'antiguitat clàssica que tenen una estreta vinculació amb debats cabdals de la contemporaneïtat, com ara el feminisme, la sexualitat i el cos, les emocions polítiques, les addiccions o el pensament utòpic.

## Obra

Ha publicat assaigs com Eros tiranno. Sessualità e sensualità nel mondo antico (Laterza, 2003), on ressegueix l'evolució del concepte de desig sexual a les obres literàries i filosòfiques des d'Homer fins a sant Agustí, i demostra fins a quin punt la societat occidental encara beu de la visió de la sexualitat construïda a l'antiguitat.
En el marc dels estudis de gènere, també ha escrit obres com Le corps virginal. La virginité féminine en Grèce ancienne (Vrin, 1987), o bé L'âme est un corps de femme (Odile Jacob, 2000). El seu darrer llibre és La jalousie : une passion inavouable (Odile Jacob, 2015).
L’any 1993 va ser una de les ponents del congrés d’arquitectura i pensament Anyway, celebrat a Barcelona organitzat per la Anyone Corporation i el CCCB.
Algunes altres obres destacades:
* Le corps virginal. La virginité féminine en Grèce ancienne. Vrin, Paris 1987 (Études de psychologie et de philosophie, 22), ISBN 2-7116-0934-0; traducció italiana: La verginità in Grecia, Bari, Laterza, 1992.
* Le Plaisir et le Mal. Odile Jacob, Paris 1997.
* (amb Marcel Detienne): The Daily Life of the Greek Gods. Stanford University Press, Stanford, 2000 ISBN 978-0-8047-3614-5; traducció italiana: La vita quotidiana degli dei greci, Bari, Laterza, 2005.
* Sex and Sensuality in the Ancient World. Yale University Press, London 2008 ISBN 978-0-300-10880-4; traducció italiana; Eros tiranno. Sessualità e sensualità nel mondo antico, Bari, Laterza, 2003.
* Eros tiranno. Sessualità i sensualità nel mondo antico, Bari, 2004. Traducció francesa: La Sensualité des Anciens, Paris, Odile Jacob, 2008.

## Referències

* ↑ «Giulia Sissa | CCCB». CCCB. [Consulta: 12 setembre 2016].