OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cristóbal Balenciaga Museoa

El Cristóbal Balenciaga Museoa o Museu Cristóbal Balenciaga és un museu ubicat a Guetaria, al País Basc, dedicat a la figura de Cristóbal Balenciaga.
Va ser inaugurat el 7 de juny de 2011, a la vila de Getaria, Gipuzkoa, i és el primer gran museu al món, d'aquestes característiques, dedicat en exclusiva a un modista. Sota la tutela de la Fundación Cristóbal Balenciaga Fundazioa, el Museu fa pròpia la missió d'aquest organisme de promocionar, difondre i potenciar la transcendència, importància i rellevància, de la persona i obra del genial dissenyador en la creació artística en general i en el món de la moda i l'alta costura en particular.

## Referències

* ↑ Cristobal Balenciaga Museoa Arxivat 2013-07-16 a Wayback Machine.
* ↑ Balenciaga y la alta costura en Barcelona, próxima exposición temporal en Cristóbal Balenciaga Museoa Diario Vasco, 12 de març de 2013

## Enllaços externs

* Web oficial
# Cristóbal Colón Palasí

Cristóbal Colón Palasí (Zuera, província de Saragossa, 1949) és un psicòleg i empresari català d'origen aragonès.
A 14 anys es va posar a treballar com a aprenent de sastre amb el seu oncle, després de la mort sobtada del seu pare. A 22 anys va treballar com a mosso en el sanatori Las Delicias de Saragossa i més tard ho va fer en diferents sanatoris mentals. Es llicencià en psicologia clínica per la Universitat Autònoma de Barcelona, on es va especialitzar en laborteràpia. Considera que el treball pot ser un element clau en la rehabilitació de malalts mentals, i amb aquesta finalitat va crear el 1982 la cooperativa La Fageda SCCL al costat de Carme Jordá de productes lactis al Mas Els Casals (Olot), amb l'objectiu d'atendre persones amb problemes psíquics i els malalts mentals crònics de la comarca de la Garrotxa.

## Premis i reconeixements

El 2009 va rebre la Creu de Sant Jordi. El 2010 va rebre el Premi Memorial Lluís Companys de la Fundació Josep Irla. El juny de 2024 fou investit doctor honoris causa per la Universitat de Girona.

## Referències

* ↑ Cristóbal Colón Palasí
* ↑ Cristóbal Palasí Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a gencat
* ↑ http://www.irla.cat/activitat/
* ↑ «Universitat de Girona > El fundador de La Fageda, Cristóbal Colón, és investit doctor honoris causa». [Consulta: 6 juny 2024].

## Enllaços externs

* Entrevista i biografia
# Carrer del Càcul

El carrer del Càcul de Calonge (Baix Empordà) és un conjunt arquitectònic protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un pas que comunica el carrer Àngel Guimerà amb la plaça Major de la vila. És un carrer estret i fosc cobert amb voltes, sostingudes per cinc arcades de pedra picada, sobre les que s'alcen les cases. Els murs i les voltes han perdut els arrebossats i s'ha deixat la pedra vista en les arcades i els marcs de les portes.

## Història
### Càcul o càlcul?

El mot «càcul» designa, en el parlar popular de la contrada, el conducte que fa de desguàs en els molins. Possiblement el nom ve justificat per l'aspecte del carreró. Durant el franquisme, els espanyolitzadors de la topografia van fer una associació errònia amb el mot càlcul, que encara avui es continua tot i els documents de la Generalitat. L'ús local, la placa oficial i els documents del municipi parlen tots de càcul. A l'ocasió de la publicació del llibre Calonge i la seva gent (1885-1985, el Diari de Girona escriu: «[…] una foto del carrer del Càcul dels anys 20, quan les gallines corrien pels carrers, són testimonis de la memòria gràfica d'un temps que sembla molt llunyà i que ara queda fixat».

### Història

A falta de documentació referida al carrer, Pere Caner i Estrany considerà la hipòtesi que fos el centre del call calongí. Però el que sí que sembla clar és que originalment era l'únic accés a la vila per la banda de migdia.
Calonge no ha estat mai fortificada, segurament perquè el castell de Calonge era suficient refugi per a la població en cas d'atac, per això el carrer fins fa ben poc conservava elements defensius per tal de protegir l'entrada. Fins recentment, era el carrer on es concentraven les peixateries. Avui s'hi troba la Casa de Cultura i l'Escola Municipal d'Adults de la vila.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer Càlcul». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 abril 2012].
* ↑ Pere Caner i Estrany, «Els Barris» a La Vall de Calonge, Barcelona, Institut d'Estudis Catalans, 1967, pàgina 56.
* ↑ Josep Fort i Ripoll, Calonge i la seva gent. Imatges del 1885 al 1985, Calonge, Norprint SA, 2012. 481 pàgines
* ↑ Caner, Pere «Desplazamientos y crecimiento del casco urbano calongense». Annals de l'Institut d'Estudis Gironins. RACO, volum 9, 1954, p. 256. ISSN: 0213-6228 [Consulta: 9 agost 2012].
* ↑ «Escola d'Adults». Arxivat de l'original el 2012-06-16. [Consulta: 30 desembre 2012].
# Regions del Brasil

Les regions de Brasil estan agrupades en cinc grups d'unitats (estats o districtes) en què es divideix la Federació del Brasil. Estan units d'acord amb la proximitat territorial i a les característiques geogràfiques com paisatges i tipus de sòl semblants. La finalitat de la divisió del país en regions és estadística i econòmica. No existeix, per tant, cap tipus d'autonomia política d'aquestes regions.
Aquesta divisió té caràcter legal i va ser proposada per l'Instituto Brasileiro de Geografia i Estatística (IBGE) el 1969. El IBGE va considerar només aspectes naturals en la divisió del país, com el clima, relleu, vegetació i hidrografia; per aquesta raó, les regions també són conegudes com a regions naturals del Brasil. Hi ha una petita excepció amb relació a la Regió Sud-est, que va ser creada tenint en compte parcialment aspectes humans com el grau de desenvolupament industrial i urbà.
Les regions brasileres són:
Els límits de les regions sempre coincideixen amb límits d'estats, no existint estats els territoris quedin dividits en dues regions diferents.
L'àrea corresponent a l'estat de Tocantins (integrant de la regió Nord), per provenir del desmembrament de Goiás (Centre-Oest), va ser l'última alteració en la delimitació de les regions brasileres.
En l'actualitat, molts geogràfics i especialistes prefereixen la divisió geoeconòmica proposada per Pedro Pinchas Geiger el 1967, que pren en compte els aspectes naturals i humans. Aquesta divisió està formada per tres regions les fronteres no coincideixen amb els límits interestatals: Amazònia, Centre-Sud i Nord-est.
# Radio Rwanda

Radio Rwanda (est. 1961) és una emissora de ràdio de la Rwandan Broadcasting Agency (RBA), una emissora pública que també posseeix Télévision Rwandaise, Magic FM i altres estacions de ràdio públiques. Emet en anglès, francès i kinyarwanda.
Abans de l'atac del Front Patriòtic Ruandès (RPR) l'1 d'octubre de 1990, Radio Rwanda era l'única estació de ràdio nacional de Ruanda, que representava tant les opinions de l'estat com de la del partit en el poder. Poc després de l'inici de la guerra, el FPR va crear la seva pròpia ràdio, Radio Muhabura.
Al març de 1992, Radio Rwanda va començar a transmetre informació falsa sobre el possible assassinat dels funcionaris hutus, després de la qual cosa molts tutsis van ser assassinats al districte de Bugesera. Quan el govern de transició es va instal·lar a l'abril de 1992, va exigir un canvi de programació de la ràdio al president Habyarimana. Això va preservar el paper del govern de transició a la ràdio estatal, però va aturar al partit del president, el MRND. A causa de la creixent influència de Radio Muhabura, els radicals hutus va crear una nova emissora de ràdio el 1993, anomenada Radio Télévision Libre des Mille Collines (RTLM). Freqüentment RTLM va fer declaracions d'odi contra els tutsis, i algunos dels seus periodistes van ser finalment condemnats a incitar al genocidi. Malgrat que Radio Rwanda i RTLM eren dues estacions de ràdio diferents i independents, van emetre en les mateixes longituds d'ona en diferents moments, la qual cosa va conduir a la població a confondre-les.
Ràdio Rwanda va ser restablit entre 1994 i 2000, amb finançament del govern alemany. Avui Ràdio Rwanda s'ha convertit en una ràdio pública nacional amb altres 6 estacions regionals com Magic FM (Kigali), Radio Rusizi (Rusizi), Radio Musanze (Musanze), Radio Nyagatare (Nyagatare, Radio Rubavu (Rubavu) i Radio Huye (Huye). L'actual director és Aldo Havugimana.
En 2013 la cantant Cécile Kayirebwa va demandar diverses emissores de ràdio de Ruanda inclosa Radio Rwanda. Va assenyalar que la seva música era hi emesa freqüentment, però que no havia rebut drets d'autor.

## Vegeu també

* Mèdia de Ruanda

## Referències

* ↑ «Rwanda». A: Africa South of the Sahara 2004. Europa Publications, 2004. ISBN 1857431839.
* ↑ http://unictr.unmict.org/en/news/three-media-leaders-convicted-genocide
* ↑ «Public broadcaster to streamline operations» (en anglès). New Times, 05-09-2013.
* ↑ Court orders Orinfor, Isango star pay Rwf 8.6M to Kayirebwa Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine., February 2013, GreatLakesVoice, Retrieved 4 March 2016

## Enllaços externs

* Radio Rwanda es pot trobar online a rba.co.rw/radiyo
# Psychoda occulta

Psychoda occulta és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* El mascle fa 1,13 mm de llargària a les antenes, mentre que les ales li mesuren 1,75-2,25 de longitud i 0,77-1,05 d'amplada.
* La femella no ha estat encara descrita.
* Les antenes presenten 15 segments.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia: Papua Occidental.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Psychoda obeliske

Psychoda obeliske és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Centreamèrica: Nicaragua i Costa Rica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L. W., 1996. Preliminary taxonomy of Costa Rican Psychodidae (Diptera), exclusive of Phlebotominae. Revista de Biología Tropical, 44 (Suppl. 1):1-81.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fauna Entomológica de Nicaragua (castellà)
* ↑ Instituto Nacional de Biodiversidad de Costa Rica (castellà)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Raúl Leoni

Raúl Leoni Otero (El Manteco, Estat de Bolívar, Veneçuela, 26 d'abril de 1905 - Nova York, Estats Units, 5 de juliol de 1972) va ser un advocat, polític i maçó veneçolà. President del Senat i del Congrés de la República entre 1959 i 1963; President de Veneçuela entre els anys 1964 i 1969.
Va ser el 1928 un dels més importants dirigents universitaris de la Generació del 28, primer moviment de masses opositor a la dictadura de Juan Vicente Gómez. Aquest fet ho va portar a ser bandejat del país temps més tard. Va tornar a Veneçuela sota el govern de Eleazar López Contreras, però aquest també ho va expulsar del país per ser dirigent de l'esquerra política veneçolana.

## Referències

* ↑ http://venciclopedia.com/index.php?title=Primeras_Damas_de_Venezuela
* ↑ http://lilianafasciani.blogspot.co.il/2007/03/menca-de-leoni-orgullo-de-guayana-y-de.html
* ↑ «Venezuela tuya - Raúl Leoni» (en (castellà)).
* ↑ «VenezuelaTuya». [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ «#Fotogalería sobre Raúl Leoni [1905-1972, por Fundación de Fotografía Urbana]» (en espanyol europeu). [Consulta: 23 desembre 2019].
# Raúl Lara

Raúl Lara (28 de febrer de 1973) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1998.

## Referències

* ↑ Raúl Lara a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
* ↑ «Perfil». mediotiempo.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Amanda Hocking

Amanda Hocking (12 de juliol de 1984) és una escriptora nord-americana de novel·les de romanç paranormal per a joves adults.

## Carrera

Amanda Hocking viu a Austin, Minnesota. Treballant com a treballadora de la llar fins a 2010, va escriure 17 novel·les en el seu temps lliure. A l'abril de 2010, va començar a autopublicar-los com a llibres electrònics. Al març de 2011, ja havia venut més d'un milió de còpies dels seus 9 llibres i havia guanyat dos milions de dòlars per les vendes, cosa molt difícil per autores que autopubliquen.A principis del 2011, Hocking venia una mitjana de 9.000 llibres diaris.
Els treballs originalment autopublicats per Amanda Hocking, inclouen les sèries "My Blood Approves" ("Llaços de sang" en català), una sèrie de vampirs, "Trylle Trilogy "("Terra de Màgia"), una trilogia que explica el viatge d'autodescubriment d'una adolescent, dins d'una fantasia urbana; i "Hollowland", una sèrie sobre zombies.
El març de 2011, Amanda va signar el seu primer contracte editorial per la publicació de quatre llibres, per un import de dos milions de dòlars, amb St. Martin's Press. Es tracta d'una nova sèrie paranormal per a joves adults anomenada "Watersong" ("Cançó de mar" en català). El primer llibre, "Wake", va ser llançat a l'agost de 2012. Els tres llibres autopublicats de "Trylle Trilogy", també van ser venuts a St. Martin's Press i s'han tornat a publicar entre gener i abril de 2012.

### Obra

* Llaços de sang:
** Instint (27 de març de 2010)
** Fat (15 d'abril de 2010)
** Batec (25 de maig de 2010)
** Designi (22 d'agost de 2010)
* Terra de màgia:
** El viatge (autopublicat en 2010, i el 24 de gener de 2012 amb St. Martin's)
** La caiguda (autopublicat en 2010, i el 28 de febrer de 2012 amb St. Martin's)
** L'ascensió (autopublicat en 2011, i el 24 d'abril de 2012 amb St. Martin's)
* Hollowland:
** Hollowland (5 d'octubre de 2010)
** Hollowmen (9 novembre de 2011)
* Virtue (27 de maig de 2011)
* Cançó de mar:
** Sirenes (7 d'agost de 2012)
** Encant (27 de novembre de 2012)
** Ones (4 de juny de 2013)
** Elegy (6 d'agost de 2013)

## Referències

* ↑ Plank, Tonya «Meet Mega Bestselling Indie Heroine Amanda Hocking». , 5 enero 2011 [Consulta: 30 enero 2011].
* ↑ Saroyan, Strawberry «Storyseller». , 17-06-2011 [Consulta: 17 juny 2011].
* ↑ Greenfield, Jeremy. «Companies book profits from self-publishing». USA Today, 29-11-2013. [Consulta: 9 gener 2014].
* ↑ Mewes, Trey «Romance from beyond the veil». , 13-11-2010 [Consulta: 30 enero 2011].
* ↑ Millar, Sarah «How a failed author made $2 million from e-books». Toronto Star, 03-03-2011 [Consulta: 4 març 2011].
* ↑ Bosman, Julie «Self-Publisher Signs Four-Book Deal With St. Martin's». New York Times, 24-03-2011 [Consulta: 24 març 2011].
* ↑ Bosman, Julie «Self-Publisher Signs Four-Book Deal With St. Martin's». New York Times, 24-03-2011 [Consulta: 24 març 2011].
* ↑ «Amanda Hocking». [Consulta: 14 març 2018].
# Hyperacrius wynnei

Hyperacrius wynnei és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 1.800 i 3.000 msnm al nord de l'Índia i el Pakistan. Es tracta d'un animal nocturn/crepuscular, gregari i herbívor. El seu hàbitat natural són els boscos temperats. Està amenaçat pel sobrepasturatge i l'expansió urbana.
L'espècie fou anomenada en honor del geòleg britànic Arthur Beevor Wynne.

## Referències

* ↑ Molur, S.; Nameer, P. O. Hyperacrius wynnei. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 29 maig 2016.
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 2009, p. 453. ISBN 978-0801893049.
# Clarence (Iowa)

Clarence és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.008 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clarence tenia 1.008 habitants, 423 habitatges, i 269 famílies. La densitat de població era de 617,8 habitants per km².
Dels 423 habitatges en un 29,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 36,2% no eren unitats familiars. En el 33,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 26,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.042 $ i la renda mediana per família de 42.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.231 $ mentre que les dones 22.614 $. La renda per capita de la població era de 17.157 $. Entorn del 2,8% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clarence». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clarence». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Comptador de gas

* No s'ha de confondre amb Gasòmetre (instrument).
Un comptador de gas (o també mesurador de gas) és un dispositiu de mesura per a la determinació de la quantitat de gas consumida durant un període determinat. Els comptadors de gas s'utilitzen principalment en l'àmbit de subministrament de gas, però també es poden utilitzar per mesurar amb precisió una quantitat en proves de laboratori. La unitat emprada per mesurar el gas consumit és el metre cúbic, a partir de la diferencia entre dos períodes es fa el càlcul dels metres cúbics consumits.
Els comptadors de gas poden ser dispositius mecànics o electrònics, depenent de la tecnologia demanada.
Els comptadors de gas que s'utilitzen estan subjectes a una verificació obligatòria cada cert temps. Hi ha unes ordenances (específiques de cada companyia) que defineixen els períodes respectius en els quals el comptador de gas serà sotmès a un calibratge.
Per a la lectura remota de comptadors, hi ha la possibilitat d'equipar el mesurador de gas amb interfícies de lectura remota. Llavors el fabricant pot fer la lectura en qualsevol moment o de forma esporàdica. Per als clients de gas amb l'estructura de consum de gas domèstic normal, no s'utilitza en general la possibilitat de lectura a distància. En l'aspecte comercial, en el cas de grans consumidors, com ara, per exemple, plantes de calderes d'explotació industrial, s'utilitza un comptador de gas especial per a un posterior processament de la mesura de metres cúbics distribuïts.
Si la pressió del gas a la connexió de servei té més de 23-25 mbar de sobrepressió, la majoria dels comptadors tenen un limitador de pressió de gas (un regulador de pressió) que redueix l'alta pressió de la xarxa de gas.
El primer comptador de gas fou construït l'any 1816, pel Britànic Samuel Clegg.

## Tipus

* Comptador de diafragma
* Comptador rotatiu
* Comptador de turbina
* Comptador ultrasònic
* Comptador tipus Vòrtex
* Comptador tipus Coriolis
* Comptador de tambor
* Comptador de flux Tèrmic

## Vegeu també

* Comptador elèctric
* Comptador d'aigua
* Comptador intel·ligent
* Cabalímetre magnètic
* Cabalímetre

## Referències

* ↑ «Comptador de gas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Brochures con caratteristiche costruttive di contatori a rotoidi, 23/9/2011.
* ↑ Brochures con caratteristiche costruttive di contatori a turbina, 23/9/2011.

## Enllaços externs

* Endesa Educa: Smart Sensor
* Efergy: medidores de consumo eléctrico Arxivat 2018-03-07 a Wayback Machine.
* Comissió Electrotècnica Internacional (IEC)
# Sars-et-Rosières

Sars-et-Rosières és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 503 habitants. Limita al nord-est amb Rosult, al sud-est amb Brillon, al sud-oest amb Tilloy-lez-Marchiennes, a l'oest amb Beuvry-la-Forêt i al nord-oest amb Landas.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 319 | 333 | 295 | 359 | 397 | 378 | 503 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Monique Herbommez | Divers droite |
# Satèl·lit irregular

En astronomia, un satèl·lit irregular és un satèl·lit natural que segueix una òrbita distant, inclinada i sovint excèntrica i retrògrada. Es creu que van ser capturats pel planeta, contràriament als satèl·lits regulars, que es formen in situ.
S'han descobert noranta-tres satèl·lits irregulars des del 1997, orbitant els quatre gegants gasosos (Júpiter, Saturn, Urà i Neptú). Abans del 1997, només se'n coneixien deu, incloent Febe, el satèl·lit irregular més gros de Saturn, i Himalia, el satèl·lit irregular més gros de Júpiter. Sícorax, el satèl·lit irregular més gran d'Urà, va ser descobert el 1997. Actualment es creu que van ser capturats d'òrbites heliocèntriques a prop de les seves localitzacions actuals, poc després de la formació del seu planeta. Una teoria alterativa afirma que es van originar al cinturó de Kuiper, tot i que no concorda amb les observacions.

## Vegeu també

* Satèl·lit natural
* Satèl·lit asteroidal
# Elacatinus puncticulatus

Elacatinus puncticulatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf de Califòrnia fins a l'Equador.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bussing, W.A., 1990, New species of gobiid fishes of the genera Lythrypnus, Elacatinus and Chriolepis from the eastern tropical Pacific., Revista de Biología Tropical, 38(1):99-118.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Elachistocleis erythrogaster

Elachistocleis erythrogaster és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Silvano, D., Kwet, A. & Garcia, P. 2004. Elachistocleis erythrogaster. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 28 d'abril del 2008.
# Serrat de Cal Bernat

El Serrat de Cal Bernat és una serra situada al municipi de Castellar de la Ribera (Solsonès), amb una elevació màxima de 696,0 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya