OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amazona (pel·lícula)

Amazona és una pel·lícula documental colombiana de 2017 dirigida i escrita per Clare Weiskopf. El documental, premiat a nivell nacional i internacional, va obtenir, entre altres guardons, el Premi del Público en el Festival de Cinema de Cartagena, el Premi Andriy Matrosov al Festival Internacional de Cinema Documental de Drets Humans a Ucraïna i el Premi al Millor Projecte Pitch Documental al Festival Internacional de Cinema d'Edimburg.

## Sinopsi

El documental relata la història de Val i Clare: una mare i una filla. Després de la tràgica mort de la seva filla major, Val va deixar als seus fills i a la seva família i va escapar a la selva colombiana a la recerca de la seva pròpia identitat. Clare tenia només onze anys quan la seva mare se'n va anar i no podia entendre el que estava buscant. Un fill que es va convertir en addicte, tres ruptures i una família fracturada van quedar enrere. Ara Clare està embarassada i decideix confrontar a la seva mare, curar les ferides del passat i tractar de definir la maternitat en els seus propis termes. Juntes emprenen un viatge íntim, explorant els límits entre la responsabilitat i la llibertat, el poder de l'amor i el significat de la família.

## Repartiment

* Valerie Meikle
* Diego Weiskopf
* Nicolás van Hemelryck
* Noa Van Hemelryck Weiskopf

## Nominacions
### Premis Goya

| Any | Categoria | Nominat | Resultat |
| 2018 | Millor pel·lícula estrangera | - | Nominada |

## Referències

* ↑ Amazona: el documental que reconstruye el abandono de una madre a sus hijos Vice. 16 de agosto de 2017. Consulta: 28 de febrero de 2019.
* ↑ ‘Amazona’, de Clare Weiskopf : ¿qué significa ser madre? El Tiempo. 25 de agosto de 2017. Consultat el 28 de febrer de 2019.
* ↑ Amazona Proimágenes Colombia. Consultat el 28 de febrer de 2019.
* ↑ Amazona al web dels Premis Goya
# Amenemhab Mahu

Amenemhab Mahu fou un militar egipci del temps de Tuthmosis III, subcomandant militar i favorit del faraó. Es va casar a una assistenta reial anomenada Baki. Fou comandant naval i va comandar un vaixell. La seva tomba és la TT85 de Tebes.

## Referències

* Amenemhab Mahu - EARLY BELIEVER IN SUN RELIGION Arxivat 2011-09-07 a Wayback Machine..
# Amenemhet (fill de Tuthmosis III)

Amenemhet va ser un príncep egipci de la XVIII Dinastia. Era fill del faraó Tuthmosis III.
Amenemhat en jeroglífic :
Era el fill gran i l'hereu del faraó. És possible que la seva mare fos la reina Satiah, tot i que també s'ha proposat que ho fos Neferure, la filla de Hatxepsut i Tuthmosis II, la qual s'hauria casat amb Tuthmosis III. Com que Neferure s'identifica diverses vegades com l'esposa reial de Tuthmosis III mentre Hatxepsut era encara la regent que exercia de faraó, alguns autors pensen que és poc probable que Neferure fos la mare d'Amenemhet.
El nom d'Amenemhet s'esmenta en una inscripció al temple de Karnak l'any 24 de Tuthmosis III, poc després de la mort d'Hatxepsut i de la posterior ascensió del seu pare al tro. Aquell mateix any va ser nomenat Supervisor del bestiar, un títol força inusual per a un príncep.
Amenemhet va morir abans que el seu pare, que va governar durant més de trenta anys després de la mort de Hatxepsut, de manera que el següent faraó va ser el seu germanastre Amenofis II, fill de la Gran Esposa Reial Merit-Ra.

## Referències

* 1 2 Dodson i Hilton, 2004, p. 137.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 133, 140.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 132.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 132, 137.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 19.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
# An-Nàssir Àhmad

Al-Màlik an-Nàssir Xihab-ad-Din Àhmad ibn an-Nàssir Muhàmmad —àrab: الملك الناصر شهاب الدين أحمد بن الناصر محمد, al-Malik an-Nāṣir Xihāb ad-Dīn Aḥmad ibn an-Nāṣir Muḥammad—, més conegut simplement com a an-Nàssir Àhmad, fou soldà mameluc bahrita o kiptxak del Caire (1342). Era fill d'an-Nàssir Muhàmmad ibn Qalàwun i d'una concubina, la cantant Bayad.
Vivia des dels 12 anys de manera permanent a al-Karak i el seu pare el va descartar com a hereu en morir el 4 de juny de 1341. El naib Kawsun va assolir el poder efectiu i tement un atac des d'al-Kerak va enviar una expedició manada per l'amir Kutlubugha al-Fakhri. (octubre de 1341). Però Kutlubugha es va posar del costat d'An-Nàssir Àhmad i el gener del 1342 el va proclamar sultà a Damasc.
El naib Kawsun va ser enderrocat al Caire, i al-Àixraf Kújuk (jove germà d'An-Nàssir Àhmad) va ser deposat, i llavors fou convidat a anar a la capital. Va arribar al Caire vestit de beduí i amb un reduït seguici (6 de març de 1342) i fou nomenat al seu lloc seu (19 de març de 1342). Tenia 24 anys i va acceptar el càrrec amb reticència. Es va retirar a la ciutadella i es va rodejar d'una sèrie de gent que havia portat d'al-Karak, perdent el suport dels amirs que l'havien portar al tron.
No va aguantar gaire i el 9 de maig de 1342 va abandonar el Caire gairebé sense avisar i es va emportar al ministre de finances i al secretari, les insígnies del sultanat, els tresors del seu pare i els seus cavalls i ramats. Va abandonar els afers d'estat i va refusar tornar al Caire demanant no ser molestat. Els emirs el van deposar i van posar al tron al seu germà as-Sàlih Imad ad-Din Ismail, de 17 anys.
Després d'una sèrie d'expedicions a al-Karak, an-Nàssir Xihab-ad-Din Àhmad fou capturat i assassinat el 18 de juliol de 1344.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Mamluks".
# An-Nàssir Salah-ad-Din

An-Nàssir Salah-ad-Din fou imam zaidita del Iemen.
Durant la seva vida va haver de fer front a conflictes interns, quan diversos imams es van aixecar un contra l'altra a la primera meitat del segle xiv. A mitjan segle el seu pare al-Mahdi Ali Muhammad va aconseguir a exercir el control d'una zona molt important, però ja no va poder prosperar més i va morir el 1372. El seu fill el va succeir i va penetrar a la Tihama lluitant contra els rassúlides. A la seva mort en la lluita el 1391 a Sanaa, la notícia fou amagada durant dos mesos. Finalment la mort es va saber i el cadi de Sa'dah al-Dawwari el va fer enterrar a Sanaa. El va succeir el seu fill Ali ibn Salah al-Din.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Nāṣir li-dīn Allāh".
# Alfonso Iglesias (escultura)

Alfonso Iglesias és el nom de l'escultura urbana ubicada als jardins de Nuestra Señora de Covadonga (Campo de San Francisco), a la ciutat d'Oviedo (Principat d'Astúries. Forma part del centenar que adornen els carrers de la ciutat.
L'escultura, feta de bronze, és obra de Félix Alonso Arena, i està datada 1986.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
Es tracta d'un bust que representa a l'artista homenatjat, el dibuixant Alfonso Iglesias López de Vívigo, al qual es capta en el moment de prendre apunts en un quadern. Aquest bust està col·locat damunt d'un pedestal de pedra en el que estan esculpits el personatges més populars del dibuixant: Pinón, Telva i Pinín.
Es va inaugurar el 21 de setembre 1986 i compta amb la presència de l'artista reproduït.

## Referències

* ↑ «Escultura «Alfonso Iglesias» - Turismo Asturias» (en castellà). Turismo Asturias, 05-07-2018.
* 1 2 «Escultura pública en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 19 novembre 2018].
* 1 2 http://www.vivirasturias.com/quehacer/Oviedo/Qu%C3%A9+hacer%7CPatrimonio+civil%7CEsculturas/es Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine.
* ↑ «desdeasturias.com - Las esculturas de Oviedo» (en espanyol europeu). [Consulta: 19 novembre 2018].
* ↑ Gran Enciclopedia Asturiana (tomos 1 y 18).
* ↑ Escultura pública de Oviedo (selección, catalogación y textos de Adolfo Casaprima Collera, fotos de Nardo Villaboy), edit. Ayuntamiento de Oviedo, año 2001
# Amoeba (sistema operatiu)

Amoeba és un sistema operatiu distribuït de recerca, basat en una arquitectura de microkernel. Va ser desenvolupat per Andrew S. Tanenbaum i altres en la Universitat Lliure d'Amsterdam. L'objectiu del projecte Amoeba era construir un sistema de temps compartit que fes que una xarxa sencera de computadors semblés als ulls d'un usuari com una màquina única.
Els serveis subministrats pel nucli inclouen threads, segments de memòria, mecanismes d'IPC ( XPAs i missatges) i E/S [160].
El desenvolupament sembla detingut, ja que la data de l'última modificació en el codi data de febrer de 2001.
Existeixen versions per a diverses plataformes, incloent i386, Sun-3 i SPARC.
El llenguatge de programació Python va ser originalment desenvolupat per a aquesta plataforma.

## Referències

* ↑ Dhamdhere, D. M.. Operating Systems: A Concept-based Approach (en anglès). 2a edició. Tata McGraw-Hill Education, 2006, p. 630. ISBN 0070611947.

## Vegeu també

* Aplicació distribuïda

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Amoeba (anglès)
# Lluís d'Este

Lluís d'Este (Ferrara, 1538 – Roma, 30 de desembre de 1586). Noble i religiós italià. Era l'últim fill del duc de Ferrara, Mòdena i Reggio, Hèrcules II i de la seva esposa la princesa Renata de França, filla de Luis XII i de la duquessa Ana de Bretanya. Els seus avis paterns van ser Alfonso I d'Est i Lucrecia Borgia, filla del papa Alejandro VI. El seu germà major Alfonso va heretar el Ducat de Ferrara.
Va ser un prelat italià del segle xvi. El 1561, el Papa Pius IV el va nomenar cardenal.

## Referències

* ↑ Vincenzo Pacifici, Luigi d'Este, in Atti e Memorie della Società Tiburtina di Storia e d'Arte, vol.
* ↑ Deuotissime orationi, 1588, curavit Roberto Borgia, 2013
# América Futebol Clube

«América Futebol Clube» té aquests significats:
# Alice Acres

Alice Acres és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 491 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alice Acres tenia 491 habitants, 133 habitatges, i 119 famílies. La densitat de població era de 32,1 habitants per km².
Dels 133 habitatges en un 62,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,4% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 10,5% no eren unitats familiars. En el 9% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,5% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 32,6% entre 25 i 44, un 13,4% de 45 a 60 i un 3,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 25 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 17.336 $ i la renda mediana per família de 17.204 $. Els homes tenien una renda mediana de 17.361 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 8.579 $. Aproximadament el 26,8% de les famílies i el 27,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alice Acres». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alice Acres». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Alice Bailly

Alice Bailly (Ginebra, 1872 - 1938) va ser una pintora suïssa. Va estar propera als moviments d'avantguarda de principis del segle xx (cubisme, dadaisme) que ella va contribuir a divulgar en la Suïssa francòfona.
Va estudiar a l'escola de Belles arts de Ginebra i després a Múnic. Va estar a París el 1906 i, el 1914, va idear les wool paintings («pintures de llana»), terme que va encunyar per evitar que els seus quadres «pintats amb llana», fossin qualificats com a brodats. Va quedar-se a Suïssa amb l'esclat de la Primera Guerra Mundial. Va fixar la seua residència de Lausana l'any 1923, però va conservar un apartament a París fins a 1936.
El 1946 es va crear la Fundació Alice Bailly per sostenir a joves artistes suïssos i francesos.

## Referències

* ↑ «Alice Bailly». nmwa.org.
* 1 2 Perry, Gillian. Women Artists and the Parisian Avant-garde: Modernism and Feminine Art, 1900 to the Late 1920s. Manchester University Press, 1995, p. 16. ISBN 9780719041655.
* 1 2 3 Günter., Berghaus,. International Yearbook of Futurism Studies. Vol. 5, 2015. Special Issue : Women Artists and Futurism. ISBN 9783110422818. OCLC 948656336.
* ↑ «Women at the Easel / Alice Bailly, 1917». earlywomenmasters.net. Arxivat de l'original el 2015-05-23. [Consulta: 11 març 2018].

## Enllaços externs

* Museu Nacional de Dones Artistes (anglès)
* Alice Bailly en la Artcyclopedia (anglès)
# Alfonso Portugal

Alfonso Portugal Díaz (21 de gener de 1934 - 12 de juny de 2016) fou un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* ↑ Fallece el ex futbolista Alfonso 'Pescado' Portugal Arxivat 2016-06-13 a Wayback Machine.
* ↑ 1958 FIFA World Cup Sweden Arxivat 13-10-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Alfonso Portugal a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Alfonso Portugal Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Anacroneuria hemiphaea

Anacroneuria hemiphaea és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults presenten el cap i el pronot de color marró rogenc.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Santa Catarina (el Brasil).

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navás, 1936. Rev. Mus. Paulista 20:727.
* 1 2 Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):157.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:485.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 18 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Perlidae Species Listing (anglès)
# Angarfita

L'angarfita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom de la localitat on va ser descoberta, al Marroc.

## Característiques

L'angarfita és un fosfat de sodi i ferro, de fórmula química NaFe3+ 5(PO₄)₄(OH)₄·4H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic en forma de cristalls prismàtics en forma d'agulles, amb terminacions en forma de cisell. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. Va ser aprobada per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011.

## Formació i jaciments

Es troba en nóduls de fosfat a les zones intermèdies de pegmatites de granit per la reacció de solucions hidrotermals que contenen sodi amb trifilita primària. Sol trobar-se associada a altres minerals com: trifilita, lipscombita, barbosalita, jahnsita-(NaFeMg) o bederita. La seva localitat tipus es troba a Tazenakht (Souss-Massa-Draâ, Marroc), sent trobada a la pegmatita d'Angarf-Sud, que li dona nom al mineral.

## Referències

* ↑ «Angarfite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 desembre 2015].
* ↑ «Angarfite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 13 desembre 2015].
# Anthochloa

Anthochloa és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Anthochloa colusana (Burtt Davy) Scribn.
* Anthochloa lepida Nees i Meyen
* Anthochloa lepidula Nees i Meyen
* Anthochloa rupestris J. Remy
# Lo Bòrn (Alta Garona)

Lo Bòrn (francès Le Born) és un municipi occità del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Monuments

* L'Ajuntament
* l'església

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 2 setembre 2010].
# Locomotora de Vapor 230-2085

La Locomotora de vapor 230-2085 "Norte 3101" és una locomotora fabricada per l'empresa Hanomag a Alemanya que es troba conservada actualment al Museu del Ferrocarril de Catalunya, amb el número de registre 00012 d'ençà que va ingressar el 1981, com una donació de la companyia Renfe.

## Història

Aquest model de locomotora alemanya, com la 651, va representar per disseny, potència i velocitat la gran renovació de la tracció vapor a començament del segle xx. Per la seva potència i disposició d'eixos 2-3-0 "Tenwheeler", la companyia Nord els encomanà la tracció dels seus trens ràpids fins a mitjan dècada de 1920, en què foren substituïdes per les "Montaña" 4600. A diferència del model MZA, és de simple expansió, amb només dos cilindres, amb l'objectiu d'aconseguir una locomotora més senzilla i de manteniment més barat, sacrificant en part la brillantor de les prestacions d'una "compound".
Varen circular per les línies principals de Nord i, en temps de RENFE, depengueren dels dipòsits de Selgua, València, Lleida, Salamanca i Tarragona, des d'on realitzaren els seus últims serveis a la línia de Lleida, als anys seixanta.

## Conservació

El seu estat de conservació és dolent. El 1990-91 es va fer una restauració integral de xapa i pintura.

## Referències

* ↑ Museu del Ferrocarril, 2004: pp.26-59

## Bibliografia

* Marshall, L.G., Los tiempos de vapor en renfe, 1987
* museu del ferrocarril de vilanova i la geltrú. catàleg..
# Aliança Democràtica Eritrea

L' Aliança Democràtica Eritrea/Eritrean Democratic Alliance (EDA) és una coalició d'oposició d'Eritrea. Fou fundada el gener del 2005 per 16 organitzacions reunides a Khartum però amb suport d'Etiòpia. Els principals partits eren el Front d'Alliberament d'Eritrea, el Front d'Alliberament d'Eritrea-Consell Revolucionari, el Front Democràtic Revolucionari d'Eritrea (pro-etíop), Sagam, Segede i el Front de Reforma Islàmica d'Eritrea o Moviment de Reforma Islàmica d'Eritrea/Eritrean Islamic Reform Front/Movement. El 2007 es va informar d'una divisió però després es va superar al congrés del 2008, confluint 13 organitzacions:
* Moviment Democràtic d'Alliberament dels Kunama d'Eritrea/Democratic Movement For the Liberation of the Eritrean Kunama-DMLEK,
* Organització Democràtica Afar de la Mar Roja/Red Sea Afar Democratic Organization-RSADO,
* Front Democràtic Popular d'Eritrea/Eritrean Peoples Democratic Front-EPDF,
* Front Nacional de Salvació d'Eritrea/Eritrean National Salvation Front-ENSF,
* Front d'Alliberament d'Eritrea/Eritrean Liberation Front-ELF,
* Partit Popular d'Eritrea/Eritrean Peoples' Party-EPP,
* Partit Islàmic per la Justícia i el Desenvolupament d'Eritrea/Eritrean Islamic Party for Justice and Development-EIPJD, abans Moviment Islàmic de Salvació d'Eritrea/Eritrean Islamic Salvation Movement
* Congrés Popular d'Eritrea/Eritrean People’s Congress-EPC,
* Moviment Popular d'Eritrea/Eritrean Peoples' Movement-EPM,
* Partit Nahda d'Eritrea/Eritrean Nahda Party-ENP,
* Partit Democràtic d'Eritrea/Eritrean Democratic party,EDP,
* Congrés Islàmic d'Eritrea/Eritrean Islamic Congress-EIC
* Partit Federal Democràtic d'Eritrea/Eritrean Federal Democratic Party-EFDM.
El 2016 es va fer una nova reunió a Chatham House per debatre la situació del partit.

## Referències

* ↑ SudanTribune. «Eritrean opposition groups agree to form full alliance» (en anglès americà), 23-01-2008. [Consulta: 23 desembre 2023].
* ↑ Harper, Mary «The Changing Nature of Eritrea’s Opposition Politics». BBC, 18-10-2016.

## Enllaços externs

* Armed Groups Along Sudan's Eastern Frontier: An Overview and Analysis, per John Young, Ginebra 2007
* Eritrean Democratic Alliance Arxivat 2011-10-16 a Wayback Machine.
# Los Maülls

Los Maülls és un indret del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, a l'antic terme d'Isona, al Pallars Jussà.
El lloc és al sud d'Isona, a la dreta del riu de Conques, al costat de ponent del Pla de Sianes. És al sud-oest de Gajans.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Andreu de Creta

Andreu de Creta o Andreu de Jerusalem va ser un Pare de l'Església, Arquebisbe de Gortina (Creta) i un destacat predicador i autor d'himnes sacres. Sant de les Esglésies catòlica i ortodoxa.

## Biografia

Va néixer a Damasc (Síria) a mitjan segle vii. Malgrat l'eloqüència que va posseir en la seva edat madura, s'explica que fins a l'època de la seva primera comunió, que va rebre a set anys, era molt poc locuaç.
Va abraçar la vida monàstica als quinze anys al monestir de Sant Sabas a Jerusalem, per la qual cosa també és anomenat de vegades «Sant Andreu el Jerosolimità» o «Sant Andreu de Jerusalem». Al monestir del Sant Sepulcre a la mateixa ciutat va rebre el lectorat i el subdiaconat.
Com a legat de Teodor, el Patriarca de Jerusalem, va assistir al Concili de Constantinoble III, celebrat a Constantinoble en 680-681, a reiterar l'adhesió de la seva Església a la condemna de l'heretgia monofisita. Sant Andreu es va quedar en aquesta ciutat i va ser ordenat diaca de la Gran Basílica de Santa Sofia; a més, se li va confiar la cura d'un orfenat i d'un asil d'ancians. Més tard, a causa de les seves qualitats de caràcter i a les seves habilitats, va ser consagrat com a arquebisbe de Gortina, la seu metropolitana de Creta. Aquí va defensar la legitimitat del culte a les imatges.
L'any 711, Filípico Bardanes es va apoderar del tron imperial, va cremar les actes del Sisè Concili Ecumènic, va restablir en els díptics litúrgics els noms que aquest Concili hi havia anatematitzat i va reunir un sínode perquè ratifiqués el seu procedir. Andreu va assistir a aquest sínode l'any 712; però a l'any següent, es va penedir d'això i va signar sense vacil·lar la carta d'excusa que el seu patriarca va escriure al Papa Constantí, després que Anastasi II va llançar a Bardanes del tron imperial.
Els historiadors de l'Església no estan d'acord quant a la data de la mort del sant. Un suggereix l'any 712, mentre els altres afavoreixen l'any 726. De qualsevol manera, se sap que va morir de retorn a Creta d'un viatge de Constantinoble. Va ser sepultat a l'Església de la Santa Anastasia en Edesó, una ciutat de Mitilini. Després les seves relíquies van ser transferides a Constantinoble.

## Llegat

Andreu de Creta va ser un excel·lent compositor d'himnes sagrats. Alguns d'ells es canten encara, deixant una petjada perdurable en la divina litúrgia romana d'Orient.

## Referències

* 1 2 «Andreu de Creta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.