OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quim Regàs

Quim Regàs (Manresa, 1951 - Barcelona, 2007) va ser un periodista i escriptor català especialitzat en el disseny i la redefinició de diaris i en la posada en marxa d'empreses periodístiques.

## Biografia

Aficionat al futbol i el motociclisme, inicià la trajectòria professional a la secció d'esports del diari Tele/eXpres. Va formar part de l'equip fundacional d'El Periódico el 1978, un diari on va estar fins al 1990 com a redactor, cap de secció i subdirector. El 1987 participà en la refundació del Diari de Barcelona, on coincidí amb Josep Maria Huertas Claveria, degà del Col·legi de Periodistes de Catalunya.
La seva afició pels esports el portà a col·laborar amb els Jocs Olímpics de Barcelona 1992, i a escriure'n el Llibre Oficial. També participà en la celebració del Fòrum de les Cultures el 2004 i en la decisió de la Society For News Design de triar Barcelona per a celebrar el primer congrés fora d'Amèrica del Nord.
Com a expert en diagramació, definició i posada en marxa d'empreses periodístiques, fou codirector de l'empresa Cases i Associats des del 1990 i intervingué en la reformulació de Clarín, The Independent, La Stampa, El Mundo Deportivo, Avui i Sport, i va definir nous formats de premsa, tant gratuïta com digital. Morí als 55 anys d'un càncer de pulmó. També participà en el llançament de diaris com Olé de Buenos Aires, Lance de Río de Janeiro i Sao Paulo i Metro (diari) i diari ADN.

## Referències

* 1 2 3 4 Redacció «Mor Quim Regàs». Avui, 07-03-2007 [Consulta: 26 maig 2014]. Arxivat 28 de maig 2014 a Wayback Machine.
* 1 2 3 «Mor a Barcelona als 55 anys el periodista Quim Regàs». anuaris.cat. Anuaris. Arxivat de l'original el 27 de maig 2014. [Consulta: 26 maig 2014].
* ↑ «Muere a los 56 años el periodista Quim Regàs, miembro del equipo fundacional de El Periódico». El Periódico de Catalunya, 06-03-2007.
* ↑ Serras, Manel «Quim Regàs, el espíritu inquieto». El País, 07-03-2007.

## Vegeu també

* Premi Quim Regàs de Periodisme
# Josep Jaume Pons

Josep Jaume Pons (Palma, 1949) és un enginyer aeronàutic mallorquí. Llicenciat per la Universitat Politècnica de Madrid i màster en direcció d'empreses per la Universitat Harvard. La seva trajectòria professional ha estat sempre vinculada al món del transport aeri i al llarg de la seva gestió ha ocupat càrrecs d'alta responsabilitat en diverses companyies aèries.
La seva carrera professional comença el 1972 a Air Spain. El 1973 és nomenat director d'enginyeria i manteniment d'avions a l'aeroport de Palma per la companyia Transeuropa. Posteriorment, va dissenyar els perfils òptims de vol per mínim cost i renou per a la companyia Iberia LAE. El 1988 fou nomenat director general d'Universair càrrec que ocupà fins a l'any 1992. També des de l'any 1992, és conseller general de l'empresa JKL Vitrac, consultoria dedicada a proporcionar serveis a mida, principalment en els àmbits de la gestió del transport aeri i aeroports i del turisme.
En l'actualitat és director general de AeBal, Aerolíneas de Balears que neix amb la profunda vocació d'estar sòlidament arrelada a les Illes Balears, i que incia les seves operacions el 2000. AeBal ha estat guardonada per Boeing en dues ocasions com la companyia aèria operadora de B 717 amb un índex de fiabilitat de despatx major del món. El 2005 va rebre el Premi Ramon Llull.

## Referències

* ↑ «Dia de les Illes Balears - Medalla d'Or i Premis Ramon Llull-Currículum guardonats». Arxivat de l'original el 2020-10-24. [Consulta: 24 octubre 2020].
# Mesquita de Mihrimah

La mesquita de Mihrimah és una mesquita situada a tocar de les muralles al barri d'Edirnekapı, a Fatih, Istanbul (Turquia).
Malgrat que no existeix cap inscripció de la data de construcció, fou construïda per Sinan entre 1562 i 1565. Mihrimah, filla de Solimà el Magnífic, acabava de perdre el seu espòs Rüstem Paşa, gran visir que donà el seu nom a la mesquita pròxima al basar de les espècies.
La mesquita s'assenta sobre una plataforma que ocupa el punt més alt de la ciutat. L'edifici és de planta quadrada, amb quatre sòlides torres en cada costat i una cúpula de 37 m d'alçada. L'únic minaret és alt i esvelt i ha estat destruït en dues ocasions pels terratrèmols. La segona vegada, el 1894, el minaret va caure sobre la coberta de la mesquita. Després d'aquest accident s'hi incorporà un estergit, ja al segle xx, a la sala d'oració.
Existeix una sala coberta per set cúpules per als devots. Cada una de les ales laterals de la mesquita està coberta per tres cúpules sostingudes per arcs. La llum que penetra per les vitralls dona una amplitud descomunal a l'interior de la mesquita amb les seves pintures decoratives. Els arcs que sustenten la lògia del soldà estan minuciosament pintats perquè sembli marbre verd i blanc. El minbar de marbre és molt destacable.
Com la majoria de les mesquites del segle xvi, estan comunicats també aquí l'avantpati i les escoles de l'Alcorà. En un mercat cobert, amb 60 tendes, encara es troben parts dels arcs. A prop de la mesquita encara existeix un haman.
Molt a prop de la mesquita es troba la porta Edirne de la muralla de la ciutat, destruïda també l'any 1894 i reconstruïda més tard.
# Juan Manuel López Iturriaga

Juan Manuel López Iturriaga (Bilbao, País Basc 1959) és un jugador de bàsquet espanyol, ja retirat, guanyador d'una medalla olímpica.

## Biografia

Va néixer el 4 de febrer de 1959 a la ciutat de Bilbao, capital de la província de Biscaia.

## Carrera esportiva
### A nivell de clubs

| Anys | Equips | Lliga |
| 1975-1976 | Loyola Indautxu | Lliga espanyola de bàsquet |
| 1976-1988 | Reial Madrid | Lliga espanyola de bàsquet/Lliga ACB |
| 1988-1990 | Cajabilbao | Lliga ACB |
Palmarès amb el Reial Madrid:
* 7 Lligues espanyoles/Lligues ACB: 76/77, 78/79, 79/80, 81/82, 83/84, 84/85 i 85/86
* 3 Copes del Rei: 76/77, 84/85 i 85/86
* 2 Copes d'Europa: 77/78 i 79/80
* 1 Recopa d'Europa: 83/84
* 1 Copa Korac: 87-88
* 2 Copes Intercontinentals: 1977 i 1978
* 1 Mundial de Clubs de bàsquet: 1981

### Amb la selecció nacional

Va participar, als 21 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica), on aconseguí guanyar amb la selecció espanyola de bàsquet un diploma olímpic en finalitzar quart en la competició masculina. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units) aconseguí guanyar la medalla de plata.
Al llarg de la seva carrera va aconseguir una medalla de plata al Campionat d'Europa de bàsquet masculí.

### Retir esportiu

Amb la seva retirada passà a col·laborar, en temes esportius, en el diari El País i la revista Gigantes del Basket. Així mateix ha treballat de comentarista, esportiu o no, en diferents televisions.
# Un embolic inesperat

Un embolic inesperat (originalment en francès, Tout nous sourit) és una pel·lícula de comèdia francesa coescrita i dirigida per Mélissa Drigeard el 2020. La versió doblada al català es va estrenar el 24 de juny de 2022.

## Sinopsi

Tot els va bé a l'Audrey i a en Jérôme. Tenen tres fills meravellosos i els apassiona la seva feina. Durant un cap de setmana, però, van per camins separats amb els seus respectius amants. Tot i això, els dos tenen la mateixa idea: anar a la seva casa de camp.

## Repartiment

* Elsa Zylberstein: Audrey
* Stéphane de Groodt: Jérôme
* Guy Marchand: Henri
* Anne Benoit: Suzanne
* Émilie Caen: Valérie
* Karidja Touré: Yseult
* Giovanni Cirfiera: Alberto
* Chine Thybaud: Juliette
* Grégoire Didelot: David
* Baptiste Clavely: Etienne
* Rio Vega: Bastien
* Adil Dehbi: Karim

## Publicació

L'estrena en cinemes a França, inicialment prevista pel 8 d'abril de 2020, es va ajornar a l'11 de novembre de 2020 i, més tard, al 23 de desembre de 2020 a causa de la pandèmia de la COVID-19. L'ampliació del tancament dels cinemes va provocar un any més la cancel·lació de l'estrena prevista i finalment es va estrenar finalment el 20 d'octubre de 2021.

## Premis i reconeixements

* Festival Internacional de Cinema de Comèdia de L'Aup d'Uès 2020:
** Premi especial del jurat;
** Premi a la millor actriu per a Elsa Zylberstein;
** Premi al millor actor per a Stéphane de Groodt.

## Referències

* ↑ «Tout Nous Sourit: une bande-annonce pour le comédie multi-primée du festival de l'Alpe d'Huez» (en francès). [Consulta: 11 juny 2022].
* ↑ «Un embolic inesperat». Cinema en Català, Departament de Cultura. [Consulta: 11 juny 2022].
* ↑ Julie M. «Tout nous sourit : nouvelle date de sortie». sortiraparis.com, 24-05-2020. [Consulta: 5 juny 2020].
* ↑ «Tout nous sourit : une comédie à l'écriture ciselée [critique]» (en francès). Premiere.fr, 18-10-2021. [Consulta: 3 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
* Un embolic inesperat a Goita què fan, ara!
# Cotxe zero

Un cotxe zero (també anomenat vehicle zero) és un vehicle especial que participa en les proves de ral·li i que circula com a últim cotxe dins de la caravana de seguretat i un minut abans del primer participant.
La funció real d'aquest vehicle és mostrar al públic present als trams la velocitat i la traçada dels participants en el ral·li. És per això que aquest cotxe està preparat per a la competició, amb totes les mesures els i controls de seguretat rutinàries per a aquests vehicles, però amb l'excepció que no competeix en la prova.
Encara que aquesta pugui ser la seva funció real, en la competició suposa més un atractiu mediàtic per a la prova que una altra cosa, ja que, generalment, els organitzadors d'una prova de ral·lis solen buscar pilots de gran nivell, fins i tot retirats de la competició, perquè hi participin com a cotxe zero.
Al Campionat d'Espanya de Ral·lis, des de fa uns anys s'utilitza un Ferrari 360 Modena com a cotxe zero, pilotat per Marc Blázquez. Pilots reconeguts com Carlos Sainz han participat en algunes proves del Mundial, com les d'Alemanya o Portugal.

## Referències

* ↑ Un Ferrari serà el 'cotxe zero'
* ↑ Sainz i Luis Moya pilotaran junts el cotxe zero del ral·li de Portugal

## Enllaços externs

* Definició de Cotxe zero (en anglès)
* Dani Sordo, com a cotxe "zero". Notícia des terra.es
# Pujolets

Pujolets és una masia situada al municipi de Lladurs, a la comarca catalana del Solsonès.

## Enllaços externs

   * Fototeca del Solsonès: Article referit a aquesta masia
# Futbol a la República Centreafricana

El futbol és l'esport més popular a la República Centreafricana.

## Competicions

* Lligues:
** Lliga centreafricana de futbol
* Copes:
** Copa centreafricana de futbol
** Supercopa centreafricana de futbol

## Principals clubs

Clubs amb més títols nacionals a 2019.
* Les Anges de Fatima
* Association Sportive Tempête Mocaf
* Olympic Real de Bangui
* Stade Centrafricain Tocages
* Diplomates Football Club du 8ème Arrondissement
* Forces Armées Centrafricaines
* TP Union Sportive Centrafricaine de Bangui
* Publique Sportive Mouara
* Sodiam Sports
* Union Sportive Cattin

## Principals estadis

| # | Estadi | Capacitat | Ciutat |
| 1 | Estadi Barthélemy Boganda | 20.000 | Bangui |

## Vegeu també

* Federació Centreafricana de Futbol
* Selecció de futbol de la República Centreafricana

## Referències

* ↑ Doyle, Paul. «Central African Republic aiming to put themselves on the footballing map | Paul Doyle | Football». theguardian.com, 25-03-2011. [Consulta: 2 desembre 2013].
* ↑ «BBC Sport - Central African Republic win first World Cup qualifier». Bbc.co.uk, 02-06-2012. [Consulta: 2 desembre 2013].
* ↑ «Central African football stars keen to return home | Football - News | NDTVSports.com». Sports.ndtv.com, 25-03-2013. Arxivat de l'original el 2013-03-30. [Consulta: 2 desembre 2013].
* ↑ «Soccer-Central African Republic pull off shock win in Egypt - Chicago Tribune». Articles.chicagotribune.com, 15-06-2012. Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 2 desembre 2013].
* ↑ «Central African Republic – List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Central African Republic – List of Cup Winners». RSSSF.
# Els Caus – els Pinetons

Els Caus – els Pinetons és una urbanització del nord-oest del terme municipal de Terrassa, la més allunyada de la ciutat, aproximadament a uns vuit quilòmetres del nucli urbà, adscrita al districte 5, al límit amb Vacarisses. Situada en una àrea boscosa de la serra de l'Obac, consta de dos sectors, els Caus, que és una continuació de la urbanització homònima del municipi veí de Vacarisses, i els Pinetons, situada més al sud, damunt la carena de la Pineda. La part terrassenca dels Caus està limitada al nord per la carretera de Rellinars (B-122), on hi ha l'accés nord a la urbanització, prop del km 10, vora la collada de l'Obac; a l'oest té la part principal de la urbanització, dins el terme de Vacarisses; a l'est hi ha el torrent de la Serra Llarga, que a partir dels Caus del Guitard s'anomena torrent dels Caus, i al sud enllaça amb els Pinetons, els quals per la seva banda tenen el límit occidental al torrent del Llor; tots aquests torrents són tributaris de la riera de Gaià, un dels afluents del Llobregat. Als Pinetons i a la part sud dels Caus s'hi accedeix també per la carretera B-122 prop del km 7, abans d'arribar als Caus del Guitard, d'on surt el trencall en direcció oest.
Ocupa una extensió de 0,38 km² i té una població de 38 habitants el 2021.
Aquest barri, el més separat de la trama urbana de la ciutat, agafa el nom dels Caus del Guitard, una surgència o font de grans proporcions que només raja en comptades ocasions, després de fortes precipitacions, i que és tot un espectacle de la natura. La banda dels Pinetons fa referència als boscos de pins d'aquesta zona, i també a la seva situació sobre la carena de la Pineda i vora el torrent del Pi Bonic. Algunes parts dels Pinetons es troben dins el Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac.
Depèn de la parròquia de la Santa Creu, al barri de Sant Pere.

## Referències

* ↑ «Districte 5 - Ajuntament de Terrassa». Arxivat de l'original el 2019-04-02. [Consulta: 2 abril 2019].
* ↑ «Ajuntament de Terrassa – Anuari estadístic 2021». [Consulta: 14 gener 2022].
# Rafael Sari

Rafael Sari (l'Alguer 1904 - 1978) fou un escriptor alguerès. Treballà com a mestre d'escola elemental i com a director de l'arxiu històric de l'Alguer. Des del 1929 publicà articles i poesies en alguerès a nombrosos diaris i revistes amb articles i poesies i obtingué diversos premis. La seva obra poètica és intimista i encara no ha estat recollida ni publicada, però és un autor molt popular a l'Alguer gràcies al fet que algunes composicions seves han estat musicades. També fou fundador i primer secretari del Centre d'Estudis Algueresos, amb Rafael Catardi.
Ombra i Sol, poemes de L’Alguer. (Edizioni della Torre) Traducció a l’italià de Marina Romero i Frias
# Un enemic del poble

«Un enemic del poble» té aquests significats:
* Un enemic del poble, peça teatral escrita per Henrik Ibsen publicada el 1882
* Un enemic del Poble, revista catalana en català publicada de 1917 a 1919
* L'enemic del poble, pel·lícula dirigida per George Schaefer, estrenada el 1976, basada en l'obra d'Ibsen.
# Rohan

«Rohan» té aquests significats:
* Vescomtat de Rohan, jurisdicció feudal a Bretanya
* Casal de Rohan, gran família de França originada a Bretanya
* Rohan (Bretanya) municipi francès a Bretanya.
* Ròhan, regne imaginari de Tolkien
# Ramón Bajo Fanlo

Ramón Bajo Fanlo (Vitòria, Àlaba, 15 de desembre de 1927 - ?) fou un advocat i polític basc, germà de José Ignacio Bajo Fanlo, senador per Àlaba en la legislatura constituent.
Va estudiar als Marianistas de Vitòria. Ha estat advocat mercantilista, professor mercantil, censor jurat de comptes i assessor d'empreses. Ha publicat llibres sobre temes de dret foral alabès. Ha col·laborat amb la publicació d'estudis alabesos. A les eleccions generals espanyoles de 1977 fou escollit senador per Àlava com a independent dins del Front Autonòmic, encara que més tard s'aproximà al Partit Nacionalista Basc. A les Eleccions al Parlament Basc de 1980 fou candidat per l'ESEI en qualitat d'independent.

## Referències

* ↑ «Bajo Fanlo, Ramón». Ficha del senador. Senado de España. [Consulta: 31 gener 2014].
* ↑ Fotografia a euskomedia.org
* ↑ ESB s marginará de HB si no se integra en el Parlamento Vasco, Diari oVasco, 2 de febrer de 1980
# Pujòlo

Pujòlo (AFI:) és un terçó tradicional de la Vall d'Aran, utilitzat com circumscripció territorial per a les eleccions al Conselh Generau d'Aran (Consell General d'Aran). Es correspon amb els antics municipis de Salardú, Gessa, Tredòs i Bagergue, ara en el municipi de Naut Aran.
Es va formar al segle xvi com a sesterçó dividit de l'antic terçó de Garòs. Des de la restauració de l'estructura administrativa tradicional de la Vall d'Aran del 1990, elegeix 2 dels 13 Consellers del Conselh Generau d'Aran.
# Fullerton (Nebraska)

Fullerton és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 1.378 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fullerton tenia 1.378 habitants, 551 habitatges, i 375 famílies. La densitat de població era de 429,1 habitants per km².
Dels 551 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,4% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 30,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 20,6% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 24,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.055 $ i la renda mediana per família de 39.087 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.528 $ mentre que les dones 19.063 $. La renda per capita de la població era de 17.593 $. Aproximadament el 8,5% de les famílies i el 12% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fullerton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fullerton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tossal de Tuiro

El Tossal de Tuiro, és un cim de 1.769,9 metres d'altitud situat al límit dels termes municipals de Sarroca de Bellera i la Torre de Cabdella, al Pallars Jussà. Tanmateix, abans pertanyia al terme de Benés, de l'Alta Ribagorça.
És a l'extrem meridional de la Serra de Castellnou, al sud-oest de les Roquetes del Morral, i just a llevant del poble de Castellnou d'Avellanos.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Emil Jannings

Emil Jannings, nascut Theodor Friedrich Emil Janenz (Rorschach, 23 de juliol de 1884 – Strobl, 3 de gener de 1950) fou un actor de teatre i de cinema alemany nascut a Suïssa. Va ser el primer a rebre un Oscar al millor actor i és un dels actors més importants de l'era del cinema mut. Entre 1926 i 1929 treballà a Hollywood. En tornar a Alemanya simpatitzà amb el règim nazi i fou un dels consellers de la Universum Film-Aktiengesellschaft (UFA), els estudis de cinema controlats per Goebbels com a arma de propaganda. Amb la fi de la Segona Guerra Mundial i la derrota d'Alemanya, la seva carrera caigué en desgràcia.
Participà en les següents pel·lícules, entre moltes altres:
* Anna Boleyn (1920), d'Ernst Lubitsch
* Othello (1922), de Dimitri Buchowetzki
* Der letzte Mann (1924), de F. W. Murnau
* Faust (1926), de F. W. Murnau
* Herr Tartüff (1926), de F. W. Murnau
* The Way of All Flesh (1927) de Victor Fleming
* The Last Command (1928), de Josef von Sternberg
* Sins of the Fathers (1928), de Ludwig Berger
* The Patriot (1928), d'Ernst Lubitsch
* Der blaue Engel (1930), de Josef von Sternberg

## Premis i nominacions
### Premis

* 1929: Oscar al millor actor per The Last Command i The Way of All Flesh
* 1937: Copa Volpi per la millor interpretació masculina per Der Herrscher

## Enllaços externs

* Fotografies
# Rearranjament de Cope

El rearranjament, transposició o eliminació de Cope és una reacció orgànica molt estudiada que implica un rearranjament sigmatròpic 3,3 de diens 1,5. Va ser desenvolupada per Arthur C. Cope. Per exemple, el 3-metil-1,5-hexadiè escalfat fins a 300 °C dona 1,5-heptadiè.

## Altres exemples

El rearranjament es fa servir molt en la síntesi orgànica. L'estat de transició de la molècula passa a través d'una barca o cadira com l'estat de transició. Un exemple de rearanjament de Cope és l'expansió d'un anell de ciclobutà a un anell d'1,5-ciclooctadiè:

## Referències

* ↑ Arthur C. Cope; et al.; J. Am. Chem. Soc. 1940, 62, 441.
* ↑ Rhoads, S. J.; Raulins, N. R.; Org. React. 1975, 22, 1-252. (Review)
* ↑ Hill, R. K.; Comp. Org. Syn. 1991, 5, 785-826.
* ↑ Wilson, S. R.; Org. React. 1993, 43, 93-250. (Review)
# Tōru Kitamura

Tōru Kitamura, (en japonès: 北村徹, Prefectura de Kumamoto, 1960 - 10 de desembre de 2010) va ser un ciclista japonès, que s'especialitzà amb la pista. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món de keirin de 1982 per darrere del canadenc Gordon Singleton i l'australià Danny Clark.

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Criolls indoportuguesos

Els criolls indoportuguesos són les diverses llengües criolles parlades a l'Índia i a Sri Lanka que van tenir una substancial influència del portuguès en la gramàtica o lèxic. Es van originar en les antigues colònies de Portugal a aquesta regió. L'Ethnologue va relatar l'existència de prop de 5000 parlants natius durant l'any de 2006.

## Criolls indoportuguesos
### Parlats actualment

* Crioll de Sri Lanka
* Língua da casa
* Língua dos velhos
* Crioll de Korlai
* Indoportuguès de Cannanore

### Extints

* Indoportuguès de Bombai
* Indoportuguès de Cochin
* Indoportuguès de Mangalore
* Indoportuguès de Costa de Coromandel
* Indoportuguès de Bengala
* Indoportuguès de Quilom
* Indoportuguès de Tellicherry

## Referències

* ↑ Criolls indoportuguesos referència a Ethnologue (16th ed., 2009)
* ↑ «Indo-Portuguese».
* ↑ «India, Map 6».
* ↑ «Sri Lanka - language map».
* ↑ «Pidgins and Creoles: Reference Survey».
* ↑ «Indo-Portuguese».

## Enllaços externs

* OLAC resources in and about the Indo-Portuguese language