OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bandera d'Adelaida

La bandera d'Adelaida fou aprovada el 2 d'agost de 1982. Va substituir de facto l'escut sobre fons blanc que onejava fora l'ajuntament i que es feia servir en ocasions especials anteriors a la substitució. La nova bandera fou dissenyada pel Col·legi d'Armes i va prendre els símbols de l'escut de la ciutat.

## Disseny

Es tracta d'una bandera heràldica, formada per un fons blau marí dividit en quatre quarts per una creu de Sant Jordi fimbriada en groc i les armes de la ciutat d'Adelaida a cada quart; i envoltada per tres dels seus costats amb una bordura de bandes blaves i grogues en diagonal. El diari australià The Advertiser la va qualificar de bandera lletja i de disseny dolent

### Colors

La bandera utilitza set colors primaris, sent els codis més comuns d'aquests els següents:
| Model de color | Blau | Groc | Vermell | Blanc | Marró | Marró fosc | Negre |
| Pantone | 072 C | 116 C | 2347 C | Blanc | 470 C | 4975 C | Negre 6 C |
| RGB | 0,0,170 | 255,204,0 | 199,0,2 | 255,255,255 | 160,90,44 | 60,36,21 | 0,0,0 |
| CMYK | 100-100-0-33 | 0-20-100-0 | 0-100-99-22 | 0-0-0-0 | 0-44-73-37 | 0-40-65-77 | 0-0-0-100 |
| HTML | #0000AA | #FFCC00 | #C70002 | #FFFFFF | #A05A2C | #3C2415 | #000000 |

## Vegeu també

* Llista de les banderes d'Austràlia

## Referències

* ↑ «City of Adelaide (SA, Australia)» (en anglès). Flags Of The World. [Consulta: 31 maig 2021].
* ↑ «Good, bad and ugly: Flags of Australian cities» (en anglès). The Advertiser [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Adelaide Flag Color Codes» (en anglès). FlagColorCodes. [Consulta: 23 desembre 2022].
# Bandera d'Aitona
## Descripció

Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, tricolor vertical, de color vermell, verd fosc i groc. El primer terç, amb vuit discs grocs, cadascun de diàmetre 1/10 de l'alçària del drap, posats en dos rengles verticals separats per una distància d'1/15 de la llargària del drap i amb la mateixa separació vertical entre cada disc, al centre; el segon terç, amb el gall groc de l'escut d'alçària 3/5 de la del drap i amplària 3/10 de la llargària del mateix drap, al centre, i l'últim terç, amb quatre pals vermells.

## Història

Va ser publicada en el DOGC el 15 d'octubre del 2002.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Segrià

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/2887/2002, d'1 d'octubre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi d'Aitona.» (pdf). DOGC num. 3740, 01-10-2002. [Consulta: 11 desembre 2009].
# Bandera d'Aiguafreda

La bandera oficial d'Aiguafreda té la següent descripció:
    Senyera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, amb la meitat superior vermella sembrada de creuetes blanques, de les quals només 3 són senceres; i amb la meitat inferior composta de 2 faixes iguals juxtaposades, una de groga i la inferior negra.

## Història

Va ser aprovada l'11 de desembre de 1997 i publicada en el DOGC el 13 de gener de l'any següent amb el número 2555.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Vallès Oriental

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ d'11 de desembre de 1997, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi d'Aiguafreda.» (pdf). DOGC num. 2555, 13-01-1998. [Consulta: 16 febrer 2010].
# PSY

Park Jae-sang (en coreà: 박재상, 朴載相; 31 de desembre de 1977), més conegut com a PSY (en coreà: 싸이, pronunciat [sai] a l'anglesa) és un cantant i compositor de Corea del Sud, especialitzat en rap i que també és productor. Es feu conèixer internacionalment arran de l'èxit de la seva cançó humorística Gangnam Style, parodiada al programa d'humor Polònia de Televisió de Catalunya com a Mas Style –en referència al president Artur Mas–, que des de la seva emissió ha estat un dels vídeos més vistos al YouTube. El 6 de novembre de 2012 va aconseguir que més de 20.000 persones ballessin el seu gran èxit a París, als peus de la torre Eiffel. El 21 de desembre de 2012 va aconseguir 1.000 milions de visites i és el vídeo més visitat a YouTube.

## Àlbums d'estudi

* 2001: PSY from the PSYcho World!
* 2002: Sa 2/Adult only
* 2002: 3 PSY
* 2006: Sa Jib (Sa House)
* 2010: PSY Five
* 2012: PSY's Best 6th Part 1

### Senzills

* «Gangnam Style»
* «Gentleman»
* «Bird»
* «Singosik»
* «Bird 2» (amb Kim Hyun-Juk)
* «Champion»
* «Paradise» (amb Lee Jae-Hoon)
* «Artists»
* «2 Beautiful Goodbyes» (amb Lee Jae-Hoon)
* «We Are the One»
* «Calling You Because It's Raining»
* «RIGHT NOW»
* «In My Eyes» (amb Lee Jae-Hoon)
* «THANK YOU» (amb Seo In-Young)
* «It's Art»

## Referències

* ↑ «El 'Mas Style' de 'Polònia'». Ara, 13-10-2012. [Consulta: 7 novembre 2012].
* ↑ «El #MasStyle de 'Polònia' triomfa a la xarxa». Ara, 13-10-2012. [Consulta: 7 novembre 2012].
* ↑ «París es rendeix al 'Gangnam Style'». El Periódico de Catalunya, 06-11-2012. [Consulta: 7 novembre 2012].

## Enllaços externs

* Video "Gangnam Style" de PSY
* Video "Gentleman" de PSY
# PTJ

PTJ té els següents significats:
* Partit del Treball del Japó, partit polític del Japó
* Partit dels Treballadors de Jamaica, partit polític de Jamaica
* Protiv Teroristička Jedinica, forces especials antiterroristes de Sèrbia
* Policía Técnico Judicial, cos de policia històric de Veneçuela
* Paul Tudor Jones, multimilionari i filantrop dels Estats Units
* Passenger Train Journal, revista especialitzada en transport ferroviari dels Estats Units
* Physical Therapy Journal, revista científica especialitzada en fisioteràpia
# Barranc de les Sargues (Espluga de Serra)

El Barranc de les Sargues és un barranc de l'antic terme d'Espluga de Serra, de l'Alta Ribagorça, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà.
Es forma a l'extrem sud-est, el més alt, del Serrat de la Collada, al lloc anomenat lo Serrat, a 1.051 m d'altitud. El seu tram superior s'anomena també barranc de la Solanera. Des d'aquell lloc davalla cap al nord-oest, de forma paral·lela pel nord-est al Serrat de la Collada, fins que s'aboca en la Noguera Ribagorçana a l'extrem nord-oest d'aquest mateix serrat, a los Esbalçaders.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de les Pasteroles

El barranc de les Pasteroles és un barranc del terme municipal de Tremp que s'origina dins de l'antic terme de Fígols de Tremp i va a abocar-se en el barranc de Ricós, encara en el mateix terme municipal.
Es forma a 1.100,5 m. alt., en un dels contraforts del sud-est de la Roca de la Mola, des d'on davalla cap al sud-est; s'adreça al poble d'Eroles, que limita pel nord del poble, i s'ajunta amb el barranc del Torrent (de vegades anomenat torrent del Solà) al sud-est del poble, formant entre tots dos el barranc de Ricós.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya i fer un pas d'aproximació
# Les Torres (Lliçà de Vall)

Les Torres o Santa Maria del Vallès és actualment un conjunt d'edificacions al voltant de l'antiga casa que dona nom a la finca al terme municipal de Lliçà de Vall. Aquest edifici té una estructura quadrada amb una important alçada que li dona un aspecte sòlid i tancat. A la part frontal trobem l'entrada principal a la planta baixa, i damunt dues plantes més i les golfes. Al llarg del temps la finca s'anà adaptant a les finalitats programades, i així es modificaren els edificis vells i es construïren altres de nous, com la capella i la vaqueria. Al llarg del segle xvi i en diversos documents, de precari (1508) i confessió (1554/1576), es fa referència a la finca, igual que el 1596, al "Repertori comemorial i consuerta de rendes i fruits".

## Referències

* 1 2 3 «LES TORRES DE SANTA MARIA». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 octubre 2015].
# Davreuxita

La davreuxita és un mineral de la classe dels silicats. Originalment descrita per de Koninck l'any 1878, sent anomenada després del farmacèutic, científic i professor de mineralogia belga de la Universitat de Lieja, Charles Joseph Davreux (10 de setembre de 1800 - 11 d'abril de 1863).

## Característiques

La davreuxita és un silicat de fórmula química MnAl₆Si₄O$_{17}$(OH)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la davreuxita pertany a «09.BF - Sorosilicats amb grups barrejats de SiO₄ i Si²O₇; cations en coordinació tetraèdrica [4] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: harstigita, samfowlerita i queitita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Ottré, al municipi de Vielsalm, dins la província de Luxemburg (Bèlgica). També ha estat descrita en altres indrets tant de les províncies de Luxemburg com de Lieja, així com a la localitat alemanya de Mansfeld, a l'estat de Saxònia-Anhalt.

## Referències

* ↑ «Davreuxite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 juliol 2019].
# Danièle Nouy

Danièle Nouy (Rennes, 30 de juliol de 1950) és una economista francesa.
Graduada el 1971, el 1974 entrà a treballar al Banc Central de França i el 1990 va ser nomenada directora del departament de supervisió financera. Entre 1996 i 1998 va representar França al Comitè de Basilea, i posteriorment va ser-ne secretària general fins al 2003.
Entre 2012 i 2018 va ser presidenta del Mecanisme Únic de Supervisió Bancària pel Consell de la Unió Europea, a proposta del Banc Central Europeu.

## Referències

* ↑ «Danièle Nouy». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bank, European Central. «Danièle Nouy appointed as Chair of the Supervisory Board» (en anglès). [Consulta: 22 març 2020].
# Lancia Alfa

El Lancia Alfa o Lancia 12 HP va ser el primer cotxe produït per Lancia i presentat per Vincenzo Lancia al VII Saló de l'Automòbil de Torí, (celebrat entre el 18 de gener i el 2 de febrer de 1908). Aquest cotxe va fer les seves primeres proves al setembre de 1907, començant la seva producció el 1908. El cotxe va ser anomenat al principi tipus 51 i reanomenat a una de les lletres de l'alfabet grec, la lletra alfa. Es van vendre més de cent exemplars del cotxe, i fou adaptat també per a les carreres. El cotxe podia assolir una velocitat de 90 km/h i un motor de 4 cilindres en línia de 2544 cc, amb 28 CV de potència i que girava al voltant de les 1.800 revolucions per minut.
# Dicèids

Els diceids(Dicaeidae) són una família d'ocells de l'ordre dels passeriformes formada per dos gèneres, Prionochilus i Dicaeum, amb un total de 48 espècies. De vegades la família s'ha inclòs en una ampliada família dels nectarínids (Nectariniidae). En una època es van agrupar dins aquesta família les espècies que avui es classifiquen com melanocarítids (Melanocharitidae) i paramítids (Paramythiidae). Habiten des de l'Índia, cap a l'est, a través del sud-est asiàtic fins a les Filipines, i des d'allà cap al sud fins a Austràlia. La família és molt variable quant a preferències, tenint una distribució que va des del nivell del mar fins entorns de muntanya. Algunes espècies, com el picaflor australià (Dicaeum hirundinaceum), són en gran manera nòmades en part de la seva distribució.

## Llistat de gèneres

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021), aquesta família es classifica en dos gèneres amb 49 espècies:
* Gènere Dicaeum, amb 43 espècies.
* Gènere Prionochilus, amb 6 espècies.

## Referències

* ↑ «Dicèids». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ Cheke, Robert; Mann, Clive. Handbook of the Birds of the World. Volum 13, Penduline-tits to Shrikes. Lynx Edicions, 2008, p. 350–367. ISBN 978-84-96553-45-3. «Family Dicaeidae (Flowerpeckers)» (anglès)
# Scarpellini (cràter)

Scarpellini és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 27,1 km de diàmetre. Porta el nom de Caterina Scarpellini (1808-1873), astrònoma italiana, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Scarpellini». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus

## Enllaços externs

* "Scarpellini (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# Lerici

Lerici (en lígur: Lerxi, localment: Lerze) és un comune de la província de La Spezia, a la regió italiana de la Ligúria, part de la Riviera de Llevant. Està situat a la costa del Golf de La Spezia, a 8 km al sud-est de La Spezia.
És conegut per ser el lloc on va morir ofegat el poeta Percy Bysshe Shelley.
Lerici està connectat amb transbordador amb Cinque Terre i Porto Venere.

## Història

Els orígens de la població es remunten al període etrusc. A l'edat mitjana, es trobava sota el control de la República de Gènova. Després que s'havia venut a Lucca, es va veure involucrada en una sèrie de conflictes entre Gènova i Pisa, ja que era a la frontera comuna. El 1479, va passar sota poder genovès.

## Llocs d'interès

Un dels principals llocs d'interès de Lerici és el seu castell, que des de la seva fundació l'any 1152 servia per controlar l'entrada del Golf de la Spezia. Avui el castell conté un museu de paleontologia.

## Ciutats agermanades

Lerici està agermanat amb:
* Mougins, França, des del 26 octubre 2008

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese (en italià). Nuova Editrice Genovese, 1910.

## Enllaços externs

* Lerici - Lloc web oficial (italià)
# Devorah (cràter)

Devorah és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 4,8 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim hebreu, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Devorah». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Devora la vida

Devora la vida (títol original: Croque la vie) és una pel·lícula francesa dirigida per Jean-Charles Tacchella, estrenada l'any 1981. Ha estat doblada al català.

## Argument

En 1973, a la seva sortida de l'Escola de les arts aplicades, Thérèse, Catherine i Alain, tres amics de 26 anys, creen una petita empresa artesanal. Però el treball és escàs i el futur s'anuncia difícil. El trio es desfà llavors, i cadascú segueix un camí diferent. Es troben alguns anys més tard.

## Repartiment

| Carole Laure: Thérèse Brigitte Fossey: Catherine Bernard Giraudeau: Alain Alain Doutey: Jérôme Jacques Serres: Bernard Alix de Konopka: Anne-Marie Jean-Marc Thibault: Lamblin Jean-Philippe Ancelle: Frank Jacques Bouanich: Jean-Luc Georges Caudron: Hubert Catherine Laborde: Lola Olivier Lebeau: Manuel Gérard Lemaire: Patrick Patricia Nivet: Chantal | Arielle Séménoff: Mme Manuel Catherine Verlor: Neige Micheline Bourday: Una clienta de la llibreria Kamel Cherif: Un client de la llibreria Jean-Pierre Ducos: El convidat andalús Marie-Paule Jourdan: La dona de Jean-Luc Hervé Le Boterf: El taxista Antoine Mikola: Horace Joseph Quèré: el repartidor Sébastien Perret: Junior N°1 Cyril Aubin: Junior N°2 Amandine Rajau: Pomme N°2 Laurent Mozziconacci: Mathieu N°2 Johann Rougeul: Armand N°2 |

## Referències

* ↑ esadir.cat. Devora la vida. esadir.cat.
* ↑ «Croque la vie». filmaffinity.
# Seriació

La seriació és una operació lògica que a partir d'un sistema de referència permet establir relacions entre els elements d'un conjunt i ordenar-los segons les seves diferències formant una seqüència determinada.
Els procediments per establir seriacions són diversos, com ordenar els elements segons una norma, deducció de la norma segons els elements observats, seguir una representació cíclica, cercar un element de la sèrie situat al final o al mig, realitzar seriacions amb elements geomètrics o numèrics.
Les ordenacions i les seriacions formen part de l'estructura elemental del pensament. Els mecanismes que els i les alumnes fan servir per a la construcció d'una ordenació són diversos encara que es tracti de la construcció d'una simple ordenació. Podem destacar tres tipus d'estratègies : a) els alumnes que per introduir un element nou han de desmuntar tot el que han fet, b) els que col·loquen segons la percepció visual sense comprovació i, c) aquells que situen el nou element tot fent comparacions amb els altres fins que troben el lloc correcte.
La seriació numèrica és un cas particular però bàsica en la construcció del raonament logic-matemàtic tant a l'educació infantil com a la primària. Per Piaget el nombre és una síntesi de dos tipus de relacions que l'infant estableix entre els objectes, una és l'ordre i l'altre la inclusió jeràrquica, o sigui la seriació i la classificació. El sisè és el representant d'una ordenació de nombres, indica la situació de l'objecte o del nombre dintre de la sèrie, en canvi, el mateix guarisme, el sis, pot indicar la quantitat de coses que tenim, o sigui el grup sencer, és un valor quantitatiu. Les seriacions i les classificacions són per tant processos mentals bàsics en l'adquisició dels aprenentatges.
# Le Hosseret

Le Hosseret (Le Fousseret en francès i oficial) és un municipi francès del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.
# Serra de Santa Catalina

La Serra de Santa Catalina, també coneguda com a Serra de Santa Catarina (en anglès: 'Santa Catalina Mountains') és una cadena muntanyosa que es localitza al nord i nord-est de Tucson a l'estat d'Arizona als Estats Units d'Amèrica, en el perímetre nord de Tucson. La serra és la més prominent de l'àrea de Tucson amb l'altitud mitjana més alta. El cim més alt de la Serra de Santa Catalina és el Mont Lemmon amb una elevació de 2.791 metres sobre el nivell del mar i anualment rep unes 457 centímetres de neu.
Inicialment era coneguda pels Pàpago com a Babad Do'ag, la Serra de Santa Catalina va rebre el seu nom actual el 1697 pel pare jesuïta italià Eusebio Francisco Kino en honor de Santa Caterina d'Alexandria.
El lloc de la prova biològica Biosfera II es troba a la vora nord de la serralada, a prop d'Oracle.

## Referències

* ↑ Sierra de Santa Catalina, Moon Handbooks: Arizona. Consultat el 12 de març de 2010 (anglès)
* ↑ Tucson Hiking Guide, per Betty Leavengood (anglès)
# Serra de Santa Cristina (Carreu)

La Serra de Santa Cristina és una serra del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, situada a la vall de Carreu.
És al nord de l'antiga caseria de Carreu, al nord-est de la partida i antiga masia de Carreu i a ponent de la Serra de l'Andreu. També queda al sud de les Coberterades i al nord de la Solana de Forat Negre.

## Etimologia

Aquesta serra pren el nom de l'ermita de Santa Cristina de Carreu, actualment desapareguda.

## Enllaços externs

* La Serra de Santa Cristina en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Didos

* Aquest article tracta sobre el grup ètnic. Vegeu-ne altres significats a «Tsez (llengua)».
Els didos són un poble de Daguestan del grup Àvar-Andi-Dido. El formen cinc petites nacionalitats musulmanes íbero-caucàsiques. El nombre total és de poc més de 15.000 (el 1958 s'estimaven en 18.000). Viuen a la part més alta i inaccessible del Daguestan central, prop de la frontera amb Geòrgia. Parles les llengües tsez.
Els cinc grups són:
* Els didos propis (ells mateixos s'anomenen tsez o tsunts) que són uns 7.000 repartits en 36 aüls al curs de l'Ori-Tskalis. Parlen tsez.
* Els bezeta, kapuči, kapčui, beshite, o khwanai, uns 2.000 als auls de Berzeta, Khodjar Khota i Tladal al districte de Tlarata.
* Els khwarshi o kwan, un miler, que viuen en 5 auls al curs superior de l'Ori-Tskalis abans de desaiguar al Koysu d'Andi.
* Els khunzal o gunzal o nakhad, o enzeli o enseba o gunzeb, uns 500 a 4 auls del distriucte de Tlarata al curs superior del riu Koysu d'Àvar.
* Els ginukh, dos o tres-cents.
Els didos foren islamitzats pels àvars i són sunnites xafiïtes. Cada nacionalitat dido parla la seva pròpia llengua (no escrita) del grup àvar-andi-dido de la branca daguestanesa de llengües íbero-caucàsiques; quasi tots parlen també l'àvar.

## Bibliografia

* A. Bennigsen i H. Carrére d'Encausse, Une République soviétique musilmane, le Daghestan, 1956

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Том 1 (2010 All-Russian Population Census, vol. 1)» (en rus). Russian Federal State Statistics Service, 2011. Arxivat de l'original el 2015-12-17. [Consulta: 16 maig 2021].
* 1 2 van den Berg, Helma «The East Caucasian language family». Lingua: International review of general linguistics, 115, 1-2, 2005, pàg. 147-190. ISSN: 0024-3841.
* ↑ An Ethnohistorical dictionary of the Russian and Soviet empires. Westport, Conn.: Greenwood Press, 1994. ISBN 0-313-27497-5.
# Dirck Hals

Dirck Franchoisz Hals (Haarlem, 19 de març de 1591 – Haarlem, 17 de maig de 1656) fou un pintor, dibuixant i pintor neerlandès del segle d'or neerlandès.
Fill d'un sastre i germà petit del pintor Frans Hals, Dirck pertanyia a una família d'Anvers que havia emigrat a Haarlem a causa de la invasió espanyola. Va començar la seva carrera artística allà el 1618, fent la seva primera obra el 1621. Durant aquest període es va casar amb Agnieta Jansdr, amb qui va tenir set fills entre 1621 i 1635, entre els quals hi havia Anthonie Hals, també pintor.
Hals inicialment es va dedicar a la pintura d'animals sota la guia d'Abraham Bloemaert. Després es va concentrar gairebé exclusivament en la pintura de gènere, en particular, converses elegants i companyies alegres realitzades amb colors vius, detallades, amb figures somrients i vestits sumptuosos, però amb actituds sòbries. Les escenes estaven sovint ambientades en habitacions i jardins de la societat aristocràtica, i generalment de petites dimensions. També va fer alguns retrats.
Hals va influenciar els pintors Nathaniel Bacon, Johann Hulsman i Willem Cornelisz Duyster. Va morir el 17 de maig de 1656, i va ser enterrat a Haarlem.

## Obres

* Banquet en un saló renaixentista, oli sobre taula, 1628, Akademie der bildenden Künste, Viena
* Un banquet, oli sobre taula, 41 x 66 cm, 1628, Metropolitans Museum of Art, Nova York
* Una elegant companyia de músics, oli sobre taula, 56 x 70 cm, 1637, Col·lecció privada
* Recepció a l'obert, oli sobre taula, 78 x 137 cm, 1627, Rijksmuseum, Amsterdam
* Companyia de músics en terrassa, oli sobre taula, 53 x 84 cm, al voltant de 1620, Frans Hals Museum, Haarlem
* Companyia alegre, oli sobre taula, 45 x 67,5 cm,Col·lecció privada
* Companyia alegre a taula, oli sobre taula, 28 x 44 cm, 1627-1629, Staatliche Museen, Berlín
* Festa alegre en una taverna, oli sobre taula, 28 x 36 cm, 1628, Museu del Ermitage, San Pietroburgo
* Músics, oli sobre taula, 43 x 47 cm, 1623, Museu del Ermitage, San Pietroburgo
* Recepció a l'obert, oli sobre tela, 34 x 61 cm, 1627, Szépmûvészeti Múzeum, Budapest
* Dona que strappa una lletra, oli sobre taula, 45 x 55 cm, 1631, Mittelrheinisches Landesmuseum, Magonza
* El solo, oli sobre taula, 39 x 30 cm, al voltant de 1633, Akademie der bildenden Künste, Viena

## Referències

* 1 2 3 Love Letters: Dutch Genre Paintings in the Age of Vermeer
* 1 2 Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie
* 1 2 3 4 5 6 The Web Gallery of Art
* ↑ Enciclopedia online Larousse - Gli Hals
* 1 2 Biographisch Woordenboek der Nederlanden
* ↑ Enciclopedia online Larousse
* 1 2 Allegra compagnia - The Web Gallery of Art
* 1 2 Dirck Hals in the RKD
* ↑ Un banchetto - Web Gallery of Art
* ↑ Ricevimento all'aperto - The Web Gallery of Art
* ↑ Compagnia di musicisti in terrazza - Web Gallery of Art
* ↑ Allegra compagnia a tavola - Web Gallery of Art
* ↑ Musicisti - The Web Gallery of Art
* ↑ Ricevimento all'aperto - The Web Gallery of Art
* ↑ Donna che strappa una lettera - The Web Gallery of Art
# Dirbach

Dirbach (en luxemburguès: Dierbech; en alemany: Dirbach) és una vila de les comunes de Bourscheid, Esch-sur-Sûre, i Goesdorf situada al districte de Diekirch de cantó de Diekirch i el cantó de Wiltz. Està a uns 35 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

Dirbach era una vila de la comuna d'Heiderscheid fins a la fusió formal d'aquesta última amb Esch-sur-Sûre l'1 de gener de 2012.

## Referències

* ↑ «Dirbach». [Consulta: 2 octubre 2015].
# Dimorfisme

«Dimorfisme» té aquests significats:
* Dimorfisme (geologia)
* Biologia:
** Dimorfisme ecològic
** Dimorfisme estacional
** Dimorfisme fúngic
** Dimorfisme generacional
** Dimorfisme sexual
** Dimorfisme sexual cerebral