OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pseudorrincociònids

Els pseudorrincociònids (Pseudorhyncocyonidae) són una de les tres famílies que formen l'ordre extint dels leptíctides. Comprèn els gèneres Leptictidium, Fordonia, Diaphyodectes, Phakodon i Pseudorhyncocyon, que són endèmics d'Europa i dels quals s'han trobat fòssils a jaciments de França, Alemanya i el Regne Unit. Fou descrita per Sigé el 1974 amb la categoria de subfamília.
La família se subdivideix en dos clades: un que agrupa Leptictidium i Diaphyodectes, i un que inclou Pseudorhyncocyon, Fordonia i Phakodon.
Els animals d'aquesta família eren euteris primitius i petits, amb unes dimensions màximes d'aproximadament noranta centímetres (Leptictidium tobieni). La seva dieta era omnívora i incloïa sargantanes, petits mamífers i insectes dels quals trencaven l'exoesquelet amb les dents.
El gènere Leptictidium està molt més estudiat que el gènere Pseudorhyncocyon, a causa de la minsa quantitat de material fòssil trobat d'aquest últim. De fet, el primer exemplar trobat de Pseudorhyncocyon, que Filhol usà per definir el gènere i que Sigé definí com a P. cayluxi el 1978, acabà revelant-se com a Leptictidium ginsburgi després de l'anàlisi de Mathis (1989). Un altre suposat exemplar de P. cayluxi fou redefinit, també per Mathis, com a Leptictidium sigei. A més, només s'han trobat unes quantes dents de Pseudorhyncocyon, mentre que al jaciment de Messel (Alemanya) s'hi han trobat nombrosos esquelets complets o gairebé complets de Leptictidium.

## Referències

* ↑ Sigé, 1974, p. 45.
* ↑ Hooker, J. J «Origin and evolution of the Pseudorhyncocyonidae, a European Paleogene family of insectivorous placental mammals» (en anglès). Palaeontology, 56, 4, 2013, pàg. 807–835. DOI: 10.1111/pala.12018.
* ↑ Haines, Tim. «New Dawn». A: Walking with Beasts. Londres: BBC Books, 2001 [Consulta: 30 desembre 2007].
* ↑ Mathis, C. «Quelques insectivores primitifs nouveaux de l'Eocène supérieur du sud de la France» (en francès). Bulletin du Muséum national d'histoire naturelle de Paris, 11, 1989, pàg. 33-64.

## Bibliografia

* Sigé, B. «Pseudorhyncocyon cayluxi Filhol, 1892, insectivore géant des Phosphorites du Quercy» (en francès). Palaeovertebrata, 6, 1–2, 1974, pàg. 33–46.
# Metatamboïta

La metatamboïta és un mineral de la classe dels òxids. El prefix "meta", indica un estat d'hidratació inferior al de la tamboïta.

## Característiques

La metatamboïta és un òxid de fórmula química Fe$^{3+}$₃(OH)(H₂O)₂(SO₄)(Te$^{4+}$O₃)₃(Te$^{4+}$O(OH)₂)(H₂O). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema monoclínic. És un mineral estretament relacionat amb la tamboïta, que és un equivalent trihidratat de la metatamboïta. Químicament és similar a la poughita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del departament d'història natural del Museu Reial d'Ontario, a Ontario (Canadà), amb el número de catàleg: m57171.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Tambo, dins el dipòsit El Indio, a la província d'Elqui (Coquimbo, Xile). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Metatamboite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 novembre 2019].
# Portèl

Portèl de las Corbièras (en francès Portel-des-Corbières) és un municipi francès, situat a la comarca de Fitor, departament de l'Aude i regió d'Occitània.
# Eleccions presidencials de l'Equador de 2017

Les eleccions presidencials de l'Equador de 2017 es van celebrar el 19 de febrer de 2017 per triar el president i vicepresident constitucionals de la República de l'Equador per al període 2017-2021. Juntament amb la primera volta es van realitzar les eleccions legislatives en què es van triar els representants al Parlament Andí i els membres de l'Assemblea Nacional per al mateix període, a més d'una consulta popular sobre l'opinió de l'electorat sobre la qüestió dels funcionaris públics amb comptes i empreses en paradisos fiscals.
Com que cap binomi va aconseguir ser elegit en primera volta, el 2 d'abril es va celebrar una segona volta en què Lenín Moreno, candidat del moviment oficialista Alianza PAIS, va guanyar la contesa amb el 51,16% dels vots contra Guillermo Lasso, candidat de l'aliança del Movimiento CREO i el Movimiento SUMA, que va obtenir-ne el 48,84%.
El binomi presidencial guanyador va prendre possessió de les seves funcions el 24 de maig de 2017.

## Referències

* ↑ «Elecciones generales serán el 19 de febrero del 2017» (en castellà), 18-02-2016. [Consulta: 11 agost 2023].
* ↑ «Una papeleta más, en comicios del 2017 por consulta de paraísos fiscales» (en castellà), 22-11-2016. [Consulta: 11 agost 2023].
# Topònims de Bóixols

Llistat de topònims del poble de Bóixols, del terme municipal d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà presents a la Viquipèdia.

## Edificis
### Castells

* Castell de Bóixols

### Esglésies
#### Romàniques

* Sant Vicenç de Bóixols

#### D'altres èpoques

* Mare de Déu de Carrànima

### Masies (pel que fa a l'edifici)

| Ca l'Astor Cal Badia Cal Carreu Cal Cerdà Cal Gonella | Cal Gravat Cal Gravat del Cerdà Cal Guitona Cal Mascarell | Cal Mateu Cal Mestre Cal Moià Cal Pletes | Cal Plomall Cal Sol Cal Tinyola Cal Valldoriola |

### Molins

| Molí de Bóixols | Molí del Plomall |

### Ponts

* Pont del Plomall

## Geografia
### Arbres singulars

* Freixe de la Masia Gurdem

### Boscs
#### Conservats

* Bosc de les Colladetes.

### Camps de conreu

| Camps de Cal Plomall Camps de Cal Valldoriola Lo Campanar | Lo Tros del Castell Collell | Les Hortes Trossos del Molí del Plomall | Redona La Tolla |

### Clots

| Clot d'Espinauba Clot d'Oriol | Clot del Pi Clot del Tinyola | Clot del Vicent | Clot de la Viuda |

### Colls, collades, graus i passos

| Coll de Bóixols | Lo Collet |

### Corrents d'aigua (barrancs, canals, llaus, rases, rius i torrents)

| Rasa de Bóixols Torrent de Budeu Barranc de Ca l'Astor | Barranc de Cal Cerdà Barranc de Cal Mascarell Barranc del Clot d'Espinauba | Riu de Collell Barranc de Fontmil | Riu de Pujals Riu Rialb |

### Costes de muntanya

| La Costa | Costa de les Basses (a Bóixols) | Cap de la Costa de les Bosses | Les Costes (a Bóixols) |

### Diversos (indrets i partides)

| Forat de Bóixols La Cantalera | Cal Carreu Gavernera | Pont del Plomall | Setcomelles |

### Entitats de població

* Bóixols

### Fonts

* Font Mil

### Masies (pel que fa al territori)

| Ca l'Astor Cal Badia Cal Carreu Cal Cerdà Cal Gonella | Cal Gravat Cal Gravat del Cerdà Cal Guitona Cal Mascarell | Cal Mateu Cal Mestre Cal Moià Cal Pletes | Cal Plomall Cal Sol Cal Tinyola Cal Valldoriola |

### Muntanyes

| Los Castellans Tossal de la Devesa | Estadella | Mata de la Torre | Tossal dels Tres Senyors |

### Obagues

| Obaga dels Castellans Obac de la Creu de Ferri | Obaga de les Guitones L'Obac | Obac del Pi Gros | Obac del Xut |

### Partides rurals

| Les Bordes Ca l'Astor Cal Canal Cal Valldoriola Lo Campanar | Clot d'Oriol Coll de Bóixols Coma Grau Fiter Font Freda | Gavernera Hort de la Font Obac de Carrànima La Pera | Les Planes Ribera de Flac Serrat del Sastre Vall de Flac |

### Roques

| La Roca Alta Roques de Cal Taó | Roques de les Canals del Grau | La Penya Blanca | Lo Picalt |

### Serres

| Serra de Carrànima | Serra de Cal Mestre | Serra de Pi |

### Solanes

| Les Solanetes | Solà de la Teulera |

### Vies de comunicació

| Carretera del Bosc d'Abella Camí de Ca l'Astor Camí de Cal Cerdà | Camí de Carrànima Pista de Carrànima | Camí de Casa Girvàs Carretera L-511 | Camí del Plomall Camí del Tossal |
# Brachyramphus

Brachyramphus és un gènere d'ocells de la família dels àlcids (Alcidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per tres espècies:
* Gavotí jaspiat asiàtic (Brachyramphus perdix)
* Gavotí jaspiat americà (Brachyramphus marmoratus)
* Gavotí beccurt (Brachyramphus brevirostris)

## Referències

* ↑ «Brachyramphus brevirostris (Vigors, 1829)» (en castellà). [Consulta: 9 octubre 2024].
* ↑ «Brachyramphus (Brachyramphus sp.) - Avibase». [Consulta: 9 octubre 2024].
* ↑ «ADW: Brachyramphus: CLASSIFICATION». [Consulta: 9 octubre 2024].
* ↑ «Noddies, skimmers, gulls, terns, skuas, auks – IOC World Bird List». [Consulta: 9 octubre 2024].
* ↑ «Mérgulo Jaspeado Asiático - eBird» (en castellà). [Consulta: 9 octubre 2024].
* ↑ «Mérgulo jaspeado americano - eBird» (en castellà). [Consulta: 9 octubre 2024].
* ↑ «Mérgulo piquicorto - eBird» (en castellà). [Consulta: 9 octubre 2024].
# Coregonus johannae

Coregonus johannae és una espècie extinta de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.
Els mascles podien assolir els 26,5 cm de llargària total.
Era depredat per Petromyzon marinus.
Es trobava a Nord-amèrica: Grans Llacs d'Amèrica del Nord (llacs Huron i Michigan).

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* 1 2 BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Hugg, D.O. 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Renaud, C.B. 1997. Conservation status of Northern Hemisphere lampreys (Petromyzontidae). J. Appl. Ichthyol. 13(3):143-148.
* ↑ Scott, W.B. i E.J. Crossman 1973. Freshwater fishes of Canada. Bull. Fish. Res. Board Can. 184:1-966.

## Enllaços externs

* «Coregonus johannae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Joseph Pitton de Tournefort

Joseph Pitton de Tournefort (Aix-en-Provence, 5 de juny de 1656 - París, 28 de desembre de 1708) va ser un botànic francès.

## Biografia

Joseph Pitton de Tournefort era de família originària de Tours. El seu pare era noble, senyor de Tournefourt tenia una fortuna considerable; destinà el seu fill Joseph a l'estat eclesiàstic. Joseph va fer els seus estudis als jesuïtes. Aviat s'apassionà per la botànica.
El 1679, partí a Montpeller a estudiar medicina. El 1681, anà a Barcelona hi explorà la flora dels voltants. El mateix any tornà a Montpeller fent recol·lecció de plantes.
El 1683, disposa d'un gran herbari i marxa a París al Jardí de les Plantes, que havia estat establert el 1635 per Lluís XIII per a la instrucció dels estudiants de medicina. Els seus cursos de botànica eren molt concorreguts i cèlebres.
Continuà els seus viatges per la península Ibèrica, a Andalusia s'interessà per la reproducció de les palmeres. També viatja a Holanda.
El 1691, Tournefort entra a formar part de l'Académie des sciences. El 1694 publica la seva primera obra Éléments de botanique ou méthode pour connaître les plantes en tres volums. Obra que té gran èxit i que està basada en l'estructura de les flors i els fruits.
Per ordre de Lluís XIV el 1700 fa una expedició a l'Orient Mitjà acompanyat del botànic alemany Andreas Gundelsheimer i el pintor Claude Aubriet. Visita les illes gregues, Geòrgia, Armènia, etc. Va recollir la seva experiència a l'obra Relation d'un voyage au Levant, publicada després de la seva mort.

## Homenatges

* Carl von Linné (1707-1778) li dedicà el gènere Tournefortia de la família Boraginaceae.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Mohamed Boudia

Mohamed Boudia (en àrab: محمد بوديا) (Alger, 24 de febrer de 1932 – París, 28 de juny de 1973) fou un poeta, dramaturg i activista polític algerià, militant del Front Popular per a l'Alliberament de Palestina (FPAP). Fou assassinat a París per un artefacte explosiu improvisat situat sota el seient del seu cotxe per agents del Mossad en el marc de l'Operació Ira de Déu, organitzada amb l'objectiu de cometre assassinats selectius en resposta a la massacre de Múnic. En el moment de la seva mort, exercia el càrrec de Cap d'Operacions a Europa del FPAP i fou reemplaçat per Michel Moukharbal.
Boudia participà en la guerra d'Algèria, durant la qual fou empresonat per un atac a un dipòsit de benzina al sud de França. El final de la guerra i la independència d'Algèria el 1962 ajudaren a la seva posada en llibertat, després d'haver passat tres anys a la presó. Com a dramaturg, i després de la independència, es convertí en el director del Teatre Nacional d'Algèria. Fugí a França després que Houari Boumédiène prengués el poder el juny de 1965. A París dirigí un teatre, mentre començava a col·laborar amb personatges com Carlos «el Xacal».

## Referències

* ↑ Cheurfi, Achour. Écrivains algériens: dictionnaire biographique (en francès). Casbah éditions, 2004.
* ↑ «Terror, and a Frail Hint of Peace». , 16-07-1973 [Consulta: 2 octubre 2013].
* ↑ Atkins, Stephen E. Encyclopedia of modern worldwide extremists and extremist groups (en anglès). Greenwood Publishing Group, 2004, p. 288.
* ↑ Follain, 1998, p. 39.
* ↑ Follain, 1998, p. 30-31.

## Bibliografia

* Follain, John. Jackal: the complete story of the legendary terrorist, Carlos the Jackal (en anglès). Arcade Publishing, 1998.
# Serra de la Vermella

La Serra de la Vermella és una serra situada al municipi de Piera a la comarca de l'Anoia, amb una elevació màxima de 269 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Topònims de Claverol

Llista de topònims del territori del poble de Claverol, de l'antic terme municipal del mateix nom, actualment integrat en el de Conca de Dalt, del Pallars Jussà, presents a la Viquipèdia.

## Edificis
### Borda

* Borda del Vinyer de Boixareu

### Canals

* Canal de Sossís

### Castells

* Castell de Claverol

### Centrals hidroelèctriques

* Central hidràulica de Sossís

### Esglésies
#### Romàniques

| Sant Aleix de Claverol | Mare de Déu de la Serreta |

#### D'altres èpoques

| Sant Cristòfol de Claverol | Santa Llúcia de Claverol | Sant Antoni del Pont de Claverol | Mare de Déu del Socors |

## Masies (pel que fa als edificis)

* Casa Motes

## Ponts

* Pont de Claverol

## Geografia
### Cavitats subterrànies

* Coves de Gairat

### Clots

* Els Esclotassos

### Corrents d'aigua

| Barranc de Claverol | Barranc de la Font d'Artic |

### Diversos

| Guinea | Mont del Mestre | Lo Rengar de Motes | Vernedes |

### Entitats de població

| Claverol | El Pont de Claverol |

### Fonts

| Font de Jaumet | Font del Quim |

### Masies (pel que fa al territori)

* Casa Motes

### Muntanyes

| Roc de les Cases Claverol | Roc de les Creus Roc de Llenasca | Tossal de Montserè Cap de Roc de Sant Martí | Roc de Santa Tossal de Sant Martí |

### Obagues

* Obac de Claverol

### Partides

| La Berca Gairat | Els Monts Obac de Claverol | Pales de Claverol Los Seixos | Serrat des Caus Vinyer de Boixareu |

### Roques

* Rocs de Gairat

### Serres

| Canarill de Claverol | Serrat des Caus | La Serra |

### Solanes

| Solà de Claverol | Solà de Santa |

### Vies de comunicació

| El Camí Vell Camí vell de Pessonada a Hortoneda Camí de la Pobla de Segur al Llac | Camí de Sossís Carretera de Claverol | Carretera d'Hortoneda Carretera LV-5182 | Carretera de Sossís Pista de Sossís |
# Copella nattereri

Copella nattereri és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (23 °C-27 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones, Negro i Orinoco.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Porto, J.I.R., E. Feldberg, C.M. Nakayama i J.N. Falcao, 1992. A checklist of chromosome numbers and karyotypes of Amazonian freshwater fishes. Rev. Hydrobiol. Trop. 25(4):287-299.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Josep Maria de Muller i d'Abadal

Josep Maria de Muller i d'Abadal (Barcelona, 5 de juliol de 1919 - 1981) fou un advocat i polític català, segon marquès de Muller. Fill del primer marquès de Muller, Francesc Xavier de Muller i de Ferrer, aristòcrata i viticultor tarragoní de familia de origen bavarès. també era nebot de Ramon d'Abadal i Calderó.
Era membre del Reial Cos de la Noblesa Catalana i es dedicà principalment al món empresarial, no destacant en cap activitat política fins a la dècada del 1960. El 1967 fou elegit president de la Diputació de Barcelona alhora que fou procurador a Corts franquistes i Consejero Nacional del Movimiento, càrrec que va ocupar fins al 1973. Durant el seu mandat, per influència del seu oncle, s'iniciaren els cursos de llengua catalana a les biblioteques populars, s'organitza el primer homenatge a Enric Prat de la Riba amb participació institucional i intentà normalitzar les relacions amb l'Institut d'Estudis Catalans.
Va intentar crear una mancomunitat de serveis que aplegués les quatre diputacions catalanes i creà el consorci de l'Àrea Metropolitana de Barcelona. Va fer ampliar el pressupost per a llibres per a la nova Xarxa de Biblioteques Populars. Per tal de millorar la xarxa viària provincial, molt precària a causa del fort augment demogràfic d'aquells anys, va emprendre una política d'obres públiques (inicià les obres del túnel del Cadí) i aconseguí la declaració de parcs naturals del Massís del Montseny i del Massís de Sant Llorenç de Munt. També va crear el Consorci Urbanístic del Maresme, el Consorci entre la Diputació, l'Ajuntament de Barcelona i la Comissió d'Urbanisme, i el Consorci d'Informació i Documentació de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Josep Maria de Muller i d'Abadal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fitxa del Congrés de Diputats
* ↑ Ramon d'Abadal i l'intent de normalitzar l'IEC en els anys seixanta per Francesc Vilanova i Vila-Abadal
* ↑ Biografia al web de la Diputació de Barcelona
# Psychoda brassi

Psychoda brassi és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* La femella fa 0,74-0,92 mm de llargària a les antenes (0,89 en el cas del mascle), mentre que les ales li mesuren 1,25-1,60 de longitud (1,25-1,47 en el mascle) i 0,47-0,65 d'amplada (0,45-0,60 en el mascle).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Guinea.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Punta d'Ullastrell

La Punta d'Ullastrell és un cap de la costa de la Marenda del terme comunal de Portvendres, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord). Està situat a prop del límit de llevant del terme de Portvendres, en el massís del Cap d'Ullastrell. És el límit nord-est del Cap d'Ullastrell.

## Referències

* ↑ La Punta d'Ullastrell en els ortofotomapes de l'IGN
# Sincs

Els sincs (en llatí: sinchi) eren una tribu que pertanyia al poble sàrmata dels tauri. Són esmentats per Ammià Marcel·lí.

## Referències

* ↑ «The Roman History of Ammianus Marcellinus, During the Reigns of the Emperors Constantius, Julian, Jovianus, Valentinian, and Valens» (en anglès). [Consulta: 11 gener 2021].
# Topònims de Faidella

Llistat de topònims de l'antic poble de Faidella, en el terme municipal d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà presents a la Viquipèdia.

## Edificis de Faidella

* Castells: Castell de Faidella
* Esglésies romàniques: La Santíssima Trinitat de Faidella

### Masies (pel que fa a l'edifici)

| Ca l'Arte | Lo Serrat |

## Geografia de Faidella

* Clots: Clot de Faidella
* Colls, collades, graus i passos: Coll de Faidella, o de Baió

### Diversos (indrets i partides)

| Ca l'Arte | Lo Castell | Bassa de Faidella | Lo Pas de Faidella |

## Entitats de població

* Faidella

## Masies (pel que fa al territori)

| Ca l'Arte | Lo Serrat |

## Obagues

* Obaga de la Borda

## Partides rurals

| Clot de Faidella | Faidella |

## Roques

* La Penya Blanca

## Serres

| La Sedella de Ca l'Arte | Serrat de l'Estremer |

## Vies de comunicació

| Camí de Faidella | Carretera L-511 |
# Rivulus montium

Rivulus montium és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: Panamà.

## Referències

* ↑ «Rivulus montium». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)