OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arnald Plujà i Canals

Arnald Plujà i Canals (Garriguella, 1947), mestre i geògraf, és considerat un dels màxims coneixedors del Cap de Creus. Com a historiador s'ha especialitzat en l'estudi del Cap de Creus, també ha participat en l'elaboració del Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya.
El 2017 va rebre el premi Joan Saqués i Roca, de la Fundació Valvi per la seva contribució en el camp de la preservació, la conservació, la difusió o la restauració del patrimoni cultural i artístic de les comarques gironines.

## Obra

* Estudi del Cap de Creus. La costa. Diccionari toponímic, etimològic i geogràfic. 1996.
* El Cap de Creus : 60 itineraris de Portbou a Roses. 2000.
* 30 itineraris submarins = 30 itinéraires sous-marins. 2001.
* Llançà al segle XVII. 2003.
* Palau-saverdera: mil anys de senyors i pagesos. 2003.
* Els Vilamarí i el castell de Palau-saverdera: Palau als segles xiv, xv i xvi. 2007.
* Palau al segle XX: gestió i vida municipal a través de 22 alcaldes. 2005.
* 135 platges del Cap de Creus. 2008.
* Les Illes del Cap de Creus: història, geografia, toponímia… 2012.
* Els Dominis de Sant Pere de Rodes al Cap de Creus: segons un capbreu de la Celleria: 1420-1429. 2013.
* Colera. 2014
* El Cap de Creus al principi del segle XX: Cadaqués, El Port de la Selva, Sant Baldiri, La Vall de Santa Creu, La Selva de Mar i Roses: segons les conferències del Dr. Antoni Bartomeus. 2014.
* Sant Onofre: Palau-saverdera: història i tradicions. 2014.
* Els Masos perduts del Cap de Creus. Fotografies: Robin Townsend. 2016.
* Molinàs: Sant Miquel de Colera. 2005, 2017.
* Castell de Querroig i les rodalies de Portbou, Cervera i Banyuls: château de Querroig et les environs de Portbou, Cerbère et Banyuls. 2017.
* Garriguella al segle XX : amb el testimoni i la poesia de Demetri Escarrà. 2018.

## Referències

* ↑ Padrosa Gorgot, Inés. Diccionari Biogràfic de l'Alt Empordà. Girona: Diputació de Girona, 2009.
* ↑ «Les illes del cap de Creus». programa Thalassa, TV3, 13-01-2012.
* 1 2 «Arnald Plujà presenta una nova monografia dedicada a Colera». Setmanari de l'Alt Empordà, 13-07-2014. [Consulta: 13 febrer 2015].
* ↑ Castillón, Xavier «Arnald Plujà, el Consorci del Ter i l'AECC, premis Valvi». El Punt Avui, 27-05-2017.
* ↑ «ARGUS Catàleg de les biblioteques públiques de Girona, Lleida, Tarragona i Terres de l'Ebre». Servei de biblioteques de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 febrer 2018].
* ↑ Montalat, Pere «Ressenya de l'obra Estudi del Cap de Creus. La Costa. Diccionari toponímic, etimològic i geogràfic, d'Arnald Plujà i Canals». Llengua & Literatura. Institut d'Estudis Catalans, volum 17, 2006, pàg. 532-535.
* ↑ «Recuperen un document inèdit del segle xv que explica la gestió del territori del Cap de Creus». 324cat. CCMA, 05-08-2013. [Consulta: 19 gener 2020].
* ↑ Dacosta Oliveras, Josep Maria «Arnald Plujà presenta el llibre Colera. Dins de Setmanari de l'Alt Empordà». L'Empordà. Pàgina 22, 08-07-2014.
* ↑ Pluja i Canals, Arnald. Els masos perduts del Cap de Creus. Figueres: Brau, 2016, p. 234. ISBN 9788415885443.
# Bandera de la República d'Artsakh

La bandera de la república d'Artsakh fou adoptada el 2 de juny de 1992. Aquesta procedeix de la bandera d'Armènia a la qual s'hi afegeix un patró blanc esglaonat de cinc dents, començant per les dues vores del vol de la bandera i trobant-se en un punt igual a un terç de la distància d'aquesta vora. Les proporcions de la bandera són les mateixes que la tricolor armènia.
El patró blanc representa les muntanyes de l'Artsakh armeni, i també forma una fletxa que apunta cap a l'oest per simbolitzar l'aspiració per a una eventual unió amb Armènia. Això simbolitza l'herència, la cultura i la població armènia de la zona, i la forma triangular i el tall en ziga-zaga representen l'Artsakh com un enclavament separat d'Armènia. El patró blanc de la bandera també és similar als dissenys utilitzats a les catifes, símbol de la identitat nacional.

## Colors

Al procedir de la bandera armènia, utilitza els mateixos colors afegint-t'hi el blanc.
| Model de color | Vermell | Blau | Carabassa | Blanc |
| RAL | 3020 | 5005 | 1003 | 9010 |
| Pantone | 485 | 286 | 1235 | Blanc |
| CMYK | 0-100-100-0 | 100-80-0-0 | 0-35-100-0 | 0-0-0-0 |
| RGB | 217, 0, 18 | 0, 51, 160 | 242, 168, 0 | 255, 255, 255 |
| HTML | D90012 | 0033A0 | F2A800 | FFFFFF |

## Banderes històriques

* Consell de Comissaris de l'Alt Karabakh (1988-1989)

## Referències

* ↑ «Attributes of Statehood». Ministry of Foreign Affairs of Nagorno-Karabakh. Arxivat de l'original el 16 desembre 2006.
* ↑ «Republic of Artsakh» (en anglès). Flags Of The World. [Consulta: 30 juny 2022].
* ↑ «The Significance of the Armenian Rug» (en anglès). MassisPost, 04-10-2014 [Consulta: 30 juny 2022].
* ↑ «HST 50-2012 - General Specifications of the Republic of Armenia flag (AM)». Arxivat de l'original el 2017-10-14.
# Bad Muskau

Bad Muskau (alt sòrab: Mužakow) és una ciutat alemanya que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba als marges del Neisse que forma la frontera entre Alemanya i Polònia. És coneguda pel Parc de Muskau que ha estat designat patrimoni de la humanitat per la Unesco. Limita al sud amb Krauschwitz, al sud-eost amb Gablenz, a l'oest amb Jämlitz-Klein Düben, al nord amb Neiße-Malxetal, i a l'est amb les ciutats poloneses de Łęknica i Trzebiel.

## Història

La ciutat va ser fundada en el segle xiii en un assentament dels wends. El 1259 és esmentada per primer cop i el 1452 va obtenir el títol de ciutat. El comtat de Muskau era el més gran del Sacre Imperi Romanogermànic. Fins a 1815 va pertànyer als margraves de l'Alta Lusàcia, i aleshores fou cedida a Prússia com a part de la província de Silesia. Les tropes napoleóniques, en retirada des de Rússia, hi van portar una epidèmia de febre tifoide que va matar a la cinquena part de la població de Muskau. El 1811 va ser heretada pel comte i després príncep (Fürst) Hermann von Pückler-Muskau, que va crear el famós parc del lloc. En 1845 va ser venuda al príncep Wilhelm Friedrich Karl von Oranien-Nassau i finalment, fins a 1945, va ser governada pels comtes von Arnim.
Durant la Segona Guerra Mundial la ciutat va ser fortament danyada per l'artilleria soviètica. Amb la creació de la nova frontera germà-polonesa, seguint la línia Oder-Neisse, el poble de Lugknitz, que estava incorporat a Muskau, quedà en el costat polonès i va ser reanomenat Łęknica.

## Composició de l'ajuntament

| Partit | Escons al Stadtrat | 2009 | 2004 |
| CDU | 5 | 28,9% | 36,5% |
| SPD | 2 | 11,8% | 10,1% |
| Die Linke | 3 | 19,9% | 25,9% |
| VDG | 2 | 13,7% | 14,9% |
| Freie Wähler | 4 | 23,3% | 12,9% |

## Curiositats

Muskau té un brollador d'aigua salmorra i una deu única d'aigua sulfatada. Amb la construcció d'un balneari en 1962 se li agregà la classificació de Bad al nom de la ciutat. El percentatge dels ciutadans sòrabs ha anat a la baixa, tendència que s'ha anat accentuat més en els últims anys. L'alt sòrab segueix sent una llengua oficial de la regió, però en la pràctica gairebé no s'usa. La principal atracció de la ciutat és el Parc de Muskau i els edificis que conté. El Neue Schloss (Castell Nou), un edifici en estil renaixentista que data de 1520 i que va ser cremat en 1945, ha estat reconstruït.

## Enllaços externs

* (alemany) Página oficial de Bad Muskau
# Hendrik Andriessen

Hendrik Andriessen (Haarlem, 17 de setembre de 1892 - Haarlem, 12 d'abril de 1981) fou un compositor i organista holandès. Se'l recorda sobretot per la seva improvisació a l'orgue i per la renovació de la música litúrgica catòlica als Països Baixos. Andriessen va compondre en un idioma musical que revelava fortes influències franceses. Va ser germà del pianista i compositor Willem Andriessen i pare dels compositors Jurriaan Andriessen i Louis Andriessen i de la flautista Heleen Andriessen.

## Vida i carrera

Andriessen va estudiar composició amb Bernard Zweers i orgue amb Jean-Baptiste de Pauw al Conservatori d'Amsterdam. Com a organista de la catedral d' Utrecht, es va fer conegut per les seves habilitats d'improvisació (Wouters i Vermeulen 2001). Del 1926 al 1954, va donar classes de composició i teoria musical al Conservatori d'Amsterdam, mentre també feia classes a l'Institut de Música Església Catòlica d'Utrecht entre 1930 i 1949. Va ser el director del Conservatori d'Utrecht del 1937 al 1949.
Durant la Segona Guerra Mundial, Andriessen es va negar a unir-se a la "Casa Cultural" ("Kultuurkamer") i, per tant, els ocupants nazis li van prohibir les funcions públiques. Les úniques activitats musicals que se li permetien eren donar lliçons i acompanyar els serveis religiosos. Va ser segrestat pels ocupants alemanys del 13 de juliol al 18 de desembre de 1942, quan va ser alliberat (Wouters i Vermeulen, 2001).
El 1949 va ser nomenat director del Conservatori Reial de La Haia, càrrec que va ocupar fins al 1957. Entre 1954 i 1962 va ser nomenat professor extraordinari de musicologia a la Universitat Catòlica de Nimega (actual Universitat Radboud de Nimega).
Les obres d'Andriessen incloïen, a més de vuit misses, un escenari del Te Deum, quatre simfonies, variacions per a orquestra, lieder per a veu i orquestra, música de cambra, sonates per a violoncel i per a piano i obres per a orgue sol.

## Llibres i altres escrits

* César Franck (1941)
* Over muziek (1950)
* Muziek en muzikaliteit (1952)

## Referències

* Wouters, Jos, revisat per Ronald Vermeulen. 2001. "Hendrik (Franciscus) Andriessen". The New Grove Dictionary of Music and Musicians, segona edició, editat per Stanley Sadie i John Tyrrell. Londres: Macmillan Publishers.

## Bibliografia addicional

* Schell, Mark David. 1995. "Una guia de l'artista per a obres representatives d'orgue solista de Hendrik Andriessen". DMA diss. Louisville: el seminari teològic baptista del sud.
# Aulohalaelurus

Aulohalaelurus és un gènere de peixos de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Taxonomia

* Aulohalaelurus kanakorum (Séret, 1990)
* Aulohalaelurus labiosus (Waite, 1905)

## Referències

* ↑ IUCN (anglès)
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (editors) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barkhàtovo

«Barkhàtovo» té aquests significats:
* Barkhàtovo (Altai), localitat de la república de l'Altai, a Rússia
* Barkhàtovo (Krasnoiarsk), localitat del krai de Krasnoiarsk, a Rússia
# Hergiswil (Nidwalden)

Hergiswil és un municipi del cantó de Nidwalden (Suïssa) a la riba del llac Vierwaldstättersee, als peus del Pilatus. En aquesta localitat hi ha una fàbrica de vidre, Glasi, de gran qualitat.
# Herfølge Boldklub

L'Herfølge Boldklub (Herfølge BK) és un club de futbol danès de la ciutat d'Herfølge.

## Història

El club va ser fundat el 3 de juny de 1921 a Herfølge.

## Palmarès

* Lliga danesa de futbol (1):
** 2000

## Jugadors destacats

* Thomas Christiansen Tarín
* Miklos Molnar
* Allan Nielsen
* John Jensen

## Enllaços externs

* Web oficial del club
# Hilarión Osorio

Hilarión Osorio és un exfutbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1950 i al campionat sud-americà de 1956.

## Referències

* ↑ 1950 FIFA World Cup Brazil Arxivat 2011-10-25 a Wayback Machine.
* ↑ Hilarión Osorio Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ World Cup 1950 finals a rsssf
* ↑ Southamerican Championship 1956 a rsssf
# Barranc de Calderons

El Barranc de Calderons és un curs fluvial del terme de Reus a la comarca catalana del Baix Camp.
A Castellvell es coneix com a Barranc dels Forns o de les Roquetes, ja que s'inicia en aquell terme municipal, a la Plana del Puig, i passa pel cantó de ponent del poble. Passa després per la banda oest de la Urbanització del Pinar i entra al terme de Reus pel pont de la carretera de Castellvell. Separa les Tries de les Planes, travessa el Camí de la Mineta de Martorell, que passa pel damunt, pel Pont de Calderons, i s'ajunta amb el Barranc dels Cinc Ponts vora el camí vell de la Selva, una mica més amunt de la Munta-i-baixa, ara la plaça de Pompeu Fabra.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 126. ISBN 8486387655.
# Barranc de Cal Xonic

El Barranc de Cal Xonic és un torrent afluent per l'esquerra de la Riera de Vallmanya, al Solsonès.

## Municipis per on passa

El curs del Barranc de Cal Xonic transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinós.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Barranc de Cal Xonic està constituïda per 124 cursos fluvials que sumen una longitud total de 39.931 m.

### Afluents destacables

    ⊙ El Rasa de l'Obaga de Cal Xandró
    ⊙ El Barranc de Cal Cabot

### Distribució municipal

El conjunt de la seva xarxa hidrogràfica transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinós.

### Mapa esquemàtic
## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa del Barranc de Cal Xonic full de càlcul

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Bardonia

Bardonia és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 4.367 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bardonia tenia 4.367 habitants, 1.450 habitatges, i 1.189 famílies. La densitat de població era de 658,6 habitants per km².
Dels 1.450 habitatges en un 38,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,7% hi vivien parelles casades, en un 7% dones solteres, i en un 18% no eren unitats familiars. En el 15,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,01 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 31% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 96.068 $ i la renda mediana per família de 104.415 $. Els homes tenien una renda mediana de 70.060 $ mentre que les dones 43.700 $. La renda per capita de la població era de 37.677 $. Entorn del 0,8% de les famílies i l'1,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bardonia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bardonia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bahà-ad-Din ibn Xaddad

Abu-l-Mahassin Bahà-ad-Din Yússuf ibn Rafi ibn Tamim ibn Xaddad al-Assadí al-Mawsilí —àrab: أبو المحاسن بهاء الدين يوسف بن رافع بن تميم بن شداد الأسدي الموصلي الشهير بـ ابن شداد, Abũ l-Maḥāsin Bahāʾ ad-Dīn Yūsuf b. Rāfiʿ b. Tamīm b. Xaddād al-Asadī al-Mawṣilī—, més conegut com a Ibn Xaddad (Mossul, 1145 - Alep, 1235), fou un biògraf de Saladí. Va tenir alguns càrrecs sota Saladí i coneixia els fets de primera mà. La seva obra es titula al-Nawadir al-sulatniyya wa l-mahasim al-Yusufiyya (també Sirat Salah al-Din). Va escriure sis altres obres menors.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Ibn Shaddād".
# Bala Hisar

«Bala Hisar» té aquests significats:
* Fort de Bala Hisar, a Peshawar, Pakistan
* Fort de Bala Hisar (Kabul), a Kabul, Afganistan
* Bala Hisar (Anatòlia), llogaret d'Anatòlia a la província d'Eskişehir, districte de Sivrihisar, a 14 km al sud de la ciutat de Sivrihisar
# Highlands Ranch

Highlands Ranch és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 70.931 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Highlands Ranch tenia 70.931 habitants, 24.544 habitatges, i 19.744 famílies. La densitat de població era de 1.164,4 habitants per km².
Dels 24.544 habitatges en un 49,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73% hi vivien parelles casades, en un 5,5% dones solteres, i en un 19,6% no eren unitats familiars. En el 14,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,7% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 41,9% entre 25 i 44, un 17,7% de 45 a 60 i un 3,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 86.792 $ i la renda mediana per família de 92.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 62.474 $ mentre que les dones 40.910 $. La renda per capita de la població era de 34.707 $. Entorn de l'1,2% de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Highlands Ranch». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Highlands Ranch». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Hurley (Wisconsin)

Hurley és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 1.818 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hurley tenia 1.818 habitants, 830 habitatges, i 458 famílies. La densitat de població era de 222,8 habitants per km².
Dels 830 habitatges en un 20,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,7% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 44,8% no eren unitats familiars. En el 39,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,2% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 26,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.821 $ i la renda mediana per família de 33.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.717 $ mentre que les dones 17.750 $. La renda per capita de la població era de 14.554 $. Aproximadament l'11% de les famílies i el 14,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hurley» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hurley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Vödem bigik
# Hurley (cràter)

Hurley és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 67 km de diàmetre. Porta el nom del fotògraf australià Frank Hurley (1885-1962), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2013.

## Referències

* ↑ «Hurley». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 15-03-2013. [Consulta: 7 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Benat

Benat ([bə'nat], Banat, oficialment en francès), Banat, segons Joan Coromines o Bennat, segons alguns autors, és un veïnat de la comuna vallespirenca del Tec, a la Catalunya del Nord.
És al nord-oest del poble del Tec, aigües amunt de la Comalada, en un pla de la Comalada abans que la carretera comenci l'ascens cap a Sant Guillem de Combret. És un veïnat disseminat, amb església pròpia, la de Santa Maria de Benat.
És documentat ja el 881. Entre els anys 1299 i 1321 s'esmenta un cavaller de nom Berenguer Descoll, senyor dels vilars de Benat d'Amunt i Benat d'Avall a la vall de Prats.

## Etimologia

Joan Coromines recull en el seu Onomasticon Cataloniae la forma Banat, que explica com a procedent de l'antropònim llatí Benenatus (ben nascut, de bona família¡¡). Com es veu, l'etimologia serveix igualment per a Benat.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «170 - El Tec». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Coromines, Joan. «Benat». A: Onomasticon Cataloniae: Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i la Caixa, 1994 (Onomasticon Cataloniae, II A-Be). ISBN 84-7256-889-X.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «El Tec». A: El Vallespir. El Capcir. El Donasà. La Fenolleda. El Perapertusès. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996 (Catalunya romànica, XXV). ISBN 84-412-2514-1.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «El Tec». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Tréton, Rodrigue. Diplomatari del Masdéu I. Barcelona: Fundació Noguera, 2010, p. 186 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 978-84-9779-971-3.

## Referències

* ↑ Coromines, 1994.
* ↑ Benat en la forma del Nomenclàtor toponímic de la Catalunya del Nord; Bennat segons la Gran Enciclopèdia Catalana
* ↑ Benat en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Treton, 2010.
# Igual

«Igual» té aquests significats:
* Biografies:
** Antoni Igual Úbeda (València, 1907-1983), escriptor i intel·lectual valencià.
** José Igual Torres, advocat i polític valencià.
** Josep Igual i Febrer (Benicarló, 1966), periodista, cantant i escriptor.
* Història: Iguals, classe social de l'antiga Esparta
* Informàtica: D'igual a igual, sistema de comunicació que no té clients ni servidors fixos.
* Matemàtiques Signe igual, identitat de dues expressions.
* Música: Temperament igual, temperament musical o sistema d'afinació.
Viccionari