OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gérard Mourou

Gérard Albert Mourou (2 juny 1944, Albertville, Savoia, França) és un físic francès especialitzat en la recerca sobre camps elèctrics i làser. Juntament amb Donna Strickland inventaren una tècnica d'amplificació de làsers que fou emprada per crear impulsos ultracurts d'alta potència, de l'ordre d'una potència del terawatt. Per aquesta invenció ambdós foren guardonats amb el Premi Nobel de Física de 2018.

## Vida

Mourou es formà a la Universitat Joseph Fourier de Grenoble on s'hi llicencià el 1967 en física. Des del 1970 realitzà una estada de tres anys a la Universitat Laval, Quebec, Canadà. Posteriorment realitzà el doctorat a Universitat Pierre-et-Marie-Curie (París VI) on s'hi doctorà el 1973. Realitzà una estada d'un any a la Universitat Estatal de San Diego, Califòrnia, per després passar a l'École Polytechnique de França. Des del 1979 les investigacions les continuà com a director del Grup de Recerca de Picosegons al Laboratori de Làser Energètic de la Universitat de Rochester, a Nova York. El 1991 fou nomenat director del Center for Ultrafast Optical Science, un centre de la National Science Foundation situat a la Universitat de Michigan. Des del 2005 és director del Laboratori d'Òptica Aplicada de lÉcole Nationale Superieure de Technique Avancée i professor lÉcole Polytechnique. Des del 2009 és professor del Haut Collège de l’École Polytechnique.

## Obra

Ha realitzat nombroses contribucions en el camp dels làsers ultraràpids, l'electrònica d'alta velocitat, i la medicina. La seva invenció més significativa, desenvolupada a la tesi doctoral de Donna Strickland de la qual n'era director a la Universitat de Rochester (Nova York), és l'amplificació de làser coneguda com a CPA (Chirped Pulse Amplification), que s'utilitza universalment avui. La generació d'impulsos d'attosegons (1 as =10$^{–18}$ s) de CPA i els acceleradors de partícules compactes fan possible la generació d'intensitats de làser extremadament altes, de manera que obriren una nova branca de l'òptica. El 2005 proposà una nova infraestructura, Extrem Light Infrastructure (ELI), qui est distribuïda en tres pilars situats a la República Txeca, Romania i Hongria. També fou pioner en el camp de l'oftalmologia, ja que gràcies al làser de femtosegons (1fs = 10$^{–15}$ s) es pot dur a terme la correcció precisa de la miopia i trasplantaments de còrnia. Més d'un milió d'aquestes intervencions són actualment realitzades anualment.

## Honors

És membre de l'Acadèmia Nacional dels EUA d'Enginyeria i membre estranger de l'Acadèmia Russa de les Ciències, l'Acadèmia de Ciències d'Àustria, i l'Acadèmia de Ciències de Llombardia i Lletres. És Cavaller de la Legió d'Honor.

## Referències

* 1 2 «Gérard Albert Mourou, Doctor Honoris Causa» (en anglès). Universităţii din Bucureşti. [Consulta: 3 octubre 2018].
* 1 2 3 «2018 Norman F. Ramsey Prize in Atomic, Molecular and Optical Physics, and in Precision Tests of Fundamental Laws and Symmetries Recipient» (en anglès). [Consulta: 3 octubre 2018].
* ↑ «Compression of amplified chirped optical pulses» (en anglès). Optics Communications, 55, 6, 15-10-1985, pàg. 447–449. DOI: 10.1016/0030-4018(85)90151-8. ISSN: 0030-4018.
# Mediapolis

Mediapolis és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.644 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mediapolis tenia 1.644 habitants, 644 habitatges, i 439 famílies. La densitat de població era de 529 habitants/km².
Dels 644 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 31,8% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 23,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.857 $ i la renda mediana per família de 47.841 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.920 $ mentre que les dones 21.944 $. La renda per capita de la població era de 17.974 $. Entorn del 8% de les famílies i el 8,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mediapolis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mediapolis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Polinomis de Narumi

En matemàtiques, els polinomis de Narumi s$_n$(x) són polinomis descrits per S. Narumi i generats per la funció generadora
    $\displaystyle \sum s_{n}(x)t^{n}/n!=\left({\frac {t}{\log(1+t)}}\right)^{a}(1+t)^{x}$

## Referències

* ↑ Narumi, 1929.
* ↑ Roman, 1984, p. 4.4.
* ↑ Boas i Buck, 1958, p. 37.

## Bibliografia

* Boas, Ralph P.; Buck, R. Creighton. Polynomial expansions of analytic functions (en anglès). 19. Berlin, New York: Springer-Verlag, 1958 (Ergebnisse der Mathematik und ihrer Grenzgebiete. Neue Folge.).
* Narumi, S. «On a power series having only a finite number of algebraico logarithmic singularities on its circle of convergence.» (en anglès). Tohoku Mathematical Journal, 30, 1929, pàg. 185–201.
* Roman, Steven. The umbral calculus (en anglès). 111. London: Academic Press Inc. (Harcourt Brace Jovanovich Publishers), 1984 (Pure and Applied Mathematics). ISBN 978-0-12-594380-2.
# Joaquín Rodríguez Espina y García del Real

Joaquín Rodríguez Espina y García del Real (Oviedo, 19 d'agost de 1819 - Madrid, 10 de juliol de 1887), fou un militar asturià, Capità general de les Illes Balears durant el regnat d'Alfons XII d'Espanya.
Va ingressar a l'exèrcit el 1835 i participà en la primera guerra carlina. Va lluitar a Santander, Puente la Reina. Montejurra, Aldeanueva de Ebro i Rincón de Soto, pels que li fou atorgada la Creu de Sant Ferran de Primera Classe. En 1837 participà en els combats d'Osca, Barbastre i Guissona, on fou ferit al coll, i posteriorment a l'assalt de Morella. En 1838 fou ascendit a tinent i en 1839 participà en els combats de Castellote, Beseit i Berga.
Vinculat a Baldomero Espartero, després del pronunciament de 1841 fou apartat de la Guàrdia Reial, però en 1843 fou destinat a Andalusia amb Espartero i ascendit a capità. Després fou enviat a la guerra dels matiners, destacant a Sant Esteve d'en Bas. En 1851 fou comandant militar de Santa Coloma de Farners i en 1852 fou traslladat a Menorca. Després de vicalvarada fou guardonat amb l'Orde de Carles III i en 1860 va anar a la guerra d'Àfrica, on fou ferit a Tetuan i participà en la batalla de Wad Ras. En 1864 ascendí a tinent coronel i en 1866 participà en la repressió de la Revolta de la caserna de San Gil. També va participar en la batalla del Pont d'Alcolea sota les ordres de Novaliches.
En 1872 fou nomenat governador militar de la Seu d'Urgell i va combatre a la tercera guerra carlina. En 1874 va ascendir a mariscal de camp i participà en l'aixecament de Bilbao. En 1876 fou ajudant de camp d'Alfons XII i en 1877 ascendí a tinent general. En 1877 fou nomenat Capità general de Granada i de 1878 a 1883 fou Capità general de les Illes Balears. En 1883 fou nomenat capità general de Canàries però rebutjà el càrrec. En 1884 fou nomenat capità general de Navarra i en 1885 president de la Secció 1a de la Junta Consultiva de Guerra.

## Referències

* ↑ Joaquín Rodríguez Espina y García del Real
# Phrynobatrachus minutus

Phrynobatrachus minutus és una espècie de granota que viu a Etiòpia, Kenya, Tanzània i Uganda.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Largen, M., Howell, K., Pickersgill, M. & Lötters, S. 2004. Phrynobatrachus minutus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Teatre Art i Joia

El teatre Art i Joia es un teatre i sala polivalent construït a principis del segle XX a Cadaqués, Alt Empordà. L'edifici, amb una sala de teatre i cinema amb 144 seients de capacitat, està vinculat històricament a la vida social i cultural de Cadaqués.
Als seus inicis va acollir una societat recreativa i es va tancar durant la guerra civil. Després es va reobrir com a cinema i sala de festes o teatre. El 1988, l'exsecretari de Dalí, Peter Moore, i la seva dona, Catherine Perrot, van obrir-lo com a Centre d'Art Perrot Moore, vinculat al pintor Salvador Dalí i creant un museu dalinià, Però fou tancat el 1999 quan la policia va confiscar-hi 6.000 litografies. L'any 2005, l'Ajuntament de Cadaqués, amb l'ajut de la Diputació de Girona, va adquirir l'edifici i el va recuperar com a centre cultural de Cadaqués.
Eliseu Meifrèn va pintar el teló de mida gran de l'escenari del teatre que reprodueix una visió nocturna de Cadaqués. Quan va tancar com a cinema i sala d'espectacles va ser adquirit per Dalí i es troba a la sala Palau del Vent del Teatre-Museu Dalí.

## Referències

* ↑ Chicano, Dani. «Cadaqués recupera la sala Art i Joia». Punt Avui +, 20-06-2009. [Consulta: 17 novembre 2019].
* 1 2 Empordà. «Cadaqués recupera el cine, 30 anys després, a l'Art i Joia», 27-12-2011. [Consulta: 17 novembre 2019].
* 1 2 Playà Maset, Josep. «Performances i festes dalinianes» p. 53. La Vanguardia, 29-06-2014. [Consulta: 17 novembre 2019].
* ↑ Vilà, C. «El Teatre Art i Joia, reconvertit en Casa de Cultura». Diari de Girona, 19-06-2009. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ Carles Rahola; Rosa Maria Oliveras i Castanyer Contra l'invasor. Cossetània Edicions, 2007, p. 60–. ISBN 978-84-9791-288-4.
* ↑ «Casino l'Amistat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Mikolàïvka (Simferòpol)

* Per a altres significats, vegeu «Mikolàïvka».
Mikolàïvka (ucraïnès: Миколаївка, rus: Николаевка, Nikolàievka) és un assentament de tipus urbà (possiólok) de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 2.817 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Fort Lauderdale Strikers

El Fort Lauderdale Strikers fou un equip de futbol professional de la ciutat de Fort Lauderdale (Florida) que participà en la North American Soccer League.

## Història

El club va ser fundat el 1977 i es dissolgué el 1983. Era descendent dels clubs Washington Darts, Miami Gatos, i Miami Toros. Després de 1983 l'equip es traslladà a Minnesota esdevenint Minnesota Strikers, club que s'uní posteriorment a la Major Indoor Soccer League el 1984, fins a la seva desaparició el 1988.
Pel que fa al Fort Lauderdale Strikers, dos equips amb el mateix nom foren creats a la APSL i a la USISL posteriorment.

## Palmarès

* North American Soccer League:
* Títols de divisió:
** 1977 Eastern Division, Atlantic Conference
** 1982 Southern Division

## Entrenadors

* Ron Newman (1977-1979)
* Cor van der Hart (1980)
* Eckhard Krautzun (1981-1982)
* David Chadwick (1983-1984)

## Futbolistes destacats

* Gordon Banks (1977-78)
* George Best (1978-79)
* David Chadwick (1977-79)
* Teófilo Cubillas (1979-83)
* Elías Figueroa (1980-1981)
* Ken Fogarty (1979-83)
* Ray Hudson (1977-83)
* Gerd Müller (1979-81)
* Alexandru Sătmăreanu (1982-84)
* Jan van Beveren (1980-83)
* Denny Vaninger (1978-79)
* Keith Weller (1980-83)
* Tony Whelan (1977-79;1981
* Kazimierz Deyna (1977-79;1981)

## Assistència d'espectadors

* 1977 - 8.148
* 1978 - 10.479
* 1979 - 13.774
* 1980 - 14.360
* 1981 - 13.324
* 1982 - 12.345
* 1983 - 10.823

## Enllaços externs

* Pàgina dedicada a Fort Lauderdale Strikers Arxivat 2006-02-11 a Wayback Machine.
* Bloc sobre el Fort Lauderdale Striker

## Referències

* ↑ http://home.att.net/~nasl/players.htm#F Arxivat 2009-09-09 a Wayback Machine.
# Vigna caracalla

El cargolet (Vigna caracalla) és una espècie de planta lleguminosa planta ornamental i potser comestible enfiladissa dins la família fabàcia, és nativa de l'Amèrica del sud tropical i d'Amèrica central. L'epítet específic “caracalla”, significa que prové de Caracas a Veneçuela.
És una planta enfiladissa perenne amb fulles trifoliades sense sarsells que fa fins a 6 metres d'alçada, amb les flors normalment de color porpra pàl·lid, oloroses amb l'estandat retorçat i la quilla enrotllada en espiral. Creix en sòls en el rang de lleugerament àcids a lleugerament alcalins. No tolera les glaçades però si les altes temperatures dels deserts. La seva reproducció és més fàcil per esqueix que per llavors les quals poden tardar mesos en germinar.
Aquesta planta viu en zones càlides i ha de créixer a ple sol i el sòl humit. En climes més freds pot créixer bé ne un contenidor dins de casa.

## Referències i enllaços externs

* http://www.desert-tropicals.com/Plants/Fabaceae/Vigna_caracalla.html Arxivat 2016-08-17 a Wayback Machine.
# Mediana de Aragón

Mediana de Aragón és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de Saragossa. El 2023 tenia 444 habitants.

## Referències

* ↑ «Aragón (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 27 gener 2024].
# Jesup (Geòrgia)

Jesup és una ciutat i seu del Comtat de Wayne (Geòrgia) dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jesup tenia 9.279 habitants, 2.921 habitatges, i 2.015 famílies. La densitat de població era de 216,6 habitants/km².
Dels 2.921 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,6% hi vivien parelles casades, en un 21,6% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 33,1% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 135,4 homes.
Entorn del 19,4% de les famílies i el 21,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jesup». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jesup». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Joaquín Rodríguez López

Joaquín Rodríguez López va ser un militar espanyol que va participar en la Guerra civil.

## Biografia

Membre del PCE, després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les forces republicanes. Militar procedent de milícies, arribaria a ser comandant de la 9a Brigada Mixta. L'abril del 1938 va ser nomenat comandant de la 11a Divisió, amb la qual va tenir una destacada intervenció en la batalla de l'Ebre, sostenint la seva unitat acarnissats combats en la serra de Pàndols. Va arribar aconseguir el rang de tinent coronel. Al començament de 1939, després de la caiguda de Catalunya, va tornar a la zona centro-sud encara controlada per la República. Va arribar a manar algunes forces de la 10a Divisió que van reprimir la revolta de la base naval de Cartagena. A la fi de març va aconseguir fugir d'Espanya.
Es va exiliar en la Unió Soviètica al costat d'altres militars comunistes, on va fer estudis en l'Acadèmia Militar Frunze.

## Referències

* ↑ Romero, 1976, p. 231.
* ↑ Engel, 1999, p. 203.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 203.
* ↑ Cabrera Castillo, 2002, p. 316.
* ↑ Romero, 1976, p. 142.
* ↑ Martínez Leal, 1993, p. 354.
* ↑ Romero, 1976, p. 413.
* ↑ Arasa, 1993, p. 56.
* ↑ Artís-Gener, 1975, p. 180.

## Bibliografia

* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Arasa, Daniel. Los españoles de Stalin. Belacqva, 1993.
* Artís-Gener, Avel·lí. La diáspora republicana. Editorial Euros, 1975.
* Cabrera Castillo, Francisco. Del Ebro a Gandesa. La batalla del Ebro, julio-noviembre 1938. Madrid: Almena, 2002.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. ISBN 84-922644-7-0.
* Martínez Leal, Juan. República y guerra civil en Cartagena, 1931-1939. Ayuntamiento de Cartagena, 1993.
* Romero, Luis. El Final de la guerra. Barcelona: Ed. Ariel, 1976.
# Phrynobatrachus manengoubensis

Phrynobatrachus manengoubensis és una espècie de granota que viu al Camerun.

## Referències

* Amiet, J.-L. 2004. Phrynobatrachus manengoubensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Teatre Auditori del Mercat Vell

El Teatre Auditori del Mercat Vell és una obra historicista de Ripollet (Vallés Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Dins d'una planta quadrada s'inscriuen dos cossos allargats que es creuen perpendicularment creant una creu grega. Aquests cossos consten de planta baixa i pis mentre que l'espai que queda entre ells, i que completen el quadrat, son d'una sola planta i tenen exteriorment un pronunciat voladís per poder-hi establir el mercat temporalment.
L'edifici està realitzat amb fàbrica de maó vist, menys un ampli sòcol de pedra. Les cobertes són a dues vessants i fetes d'uralita. Els quatre cossos desenvolupen façanes simètriques tant per l'estructuració com pel repartiment dels elements d'obertura; amb un tractament totalment pla, cadascuna d'elles presenta una accés a l'interior del mercat. Una d'elles sembla haver estat tancada. Presenten un element motllurat semicircular on s'inscriuen unes finestres allargades d'arcada de mig punt i d'alçada variant. Les portes es troben adossades al mur i tenen un regust clàssic: allindades, frontó triangular decorant amb motllures triangulars concèntriques, pilastres a banda i banda de la porta i una petita escala per accedir-hi.

## Història

Edifici construït al 1932, just al centre del que abans era la vila. Ha funcionat fins que, darrerament, s'ha desenvolupat una nova àrea de serveis comercials. Malgrat tot, l'edifici ha estat recuperat per celebrar-hi activitats socioculturals, com per exemple exposicions.
La seva execució pot recordar en gran part a l'arquitectura desenvolupada a Barcelona a finals del segle xx, quan es creen tota una sèrie de centres comercials dins la dinàmica de creixement i necessitats de la ciutat, com foren els mercats: Sant Antoni, el Born i el Galvany.

## Referències

* 1 2 3 4 «Teatre Auditori Municipal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 29 juliol 2019].
# Sulfòxid de tiopropanal

El sulfòxid de tiopropanal (C₃H₆OS), pertany a un tipus d'organosulfur conegut com a sulfòxid de tiocarbonal (anteriorment "sulfins"). Es tracta d'un líquid que actua com a agent lacrimogen. La substància química és alliberada per les cebes quan es tallen en rodanxes. L'alliberament és a causa del trencant de les cèl·lules, que alliberen uns enzims anomenats al·liïnases, els quals trenquen els sulfòxids dels aminoàcids, generant àcid sulfènic. Un àcid sulfènic específic, l'àcid 1-propenesulfènic, format quan es tallen les cebes, és reorganitzat ràpidament per un segon enzim, anomenat el LFS (lachrymatory factor synthase), creant-se el sulfòxid de tiopropanal. El gas es dispersa a través de l'aire i quan entra en contacte amb l'ull, estimula les neurones sensorials produint una sensació de picor i dolor. Aleshores les glàndules lacrimals alliberen llàgrimes per diluir i expulsar la substància irritant. Recentment, s'ha trobat un compost lacrimogen estructuralment relacional, el sulfòxid de tiobutanal (C₄H₈OS), en una altra espècie del gènere Allium, Allium siculum.

## Vegeu també

* Al·licina

## Referències

* ↑ Zwanenburg, B.. «Thioaldehyde and Thioketone S-Oxides and S-Imides (Sulfines and Derivatives)». A: Padwa, A.. Heteroatom Analogues of Aldehydes and Ketones (en anglès). 27, 2004, p. 135–176. ISBN 9781588902047.
* ↑ Block, E.. Garlic and Other Alliums: The Lore and the Science (en anglès). Royal Society of Chemistry, 2010. ISBN 0-85404-190-7.
* ↑ Scott, T. «What is the chemical process that causes my eyes to tear when I peel an onion?» (en anglès). Ask the Experts: Chemistry. Scientific American, 21-10-1999. [Consulta: 3 abril 2012].
* ↑ «Applications of DART Mass Spectrometry in Allium Chemistry. (Z)-Butanethial S-Oxide and 1-Butenyl Thiosulfinates and their S-(E)-1-Butenylcysteine S-Oxide Precursor from Allium siculum» (en anglès). Journal of Agricultural and Food Chemistry, 58, 2, 2010, pàg. 1121–1128. DOI: 10.1021/jf903733e. PMID: 20047275.
# Font de Fabregada

La Font de Fabregada és una font del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, del Pallars Jussà, dins del territori de l'antic poble de Fabregada. És a 1.005 msnm, a llevant del Coll de Fabregada, a tocar -davant- del santuari de la Mare de Déu de Fabregada.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Helmutwinklerita

La helmutwinklerita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la tsumcorita. Rep el nom en honor de Helmut Gustav Franz Winkler (3 d'abril de 1915, Kiel, Alemanya - 10 de novembre de 1980, Göttingen, Alemanya), cristal·lògraf i petròleg experimental. Va treballar en diferents èpoques com a Director de l'Institut de Cristal·lografia de la Universitat de Göttingen i com a Director de l'Institut Mineralògic, Philipps-Universität Marburg. Va escriure el famós llibre Petrogènesi de les roques metamòrfiques.

## Característiques

La helmutwinklerita és un arsenat de fórmula química PbZn₂(AsO₄)₂·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1979, sent publicada per primera vegada el 1983. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la helmutwinklerita pertany a «08.CG - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, RO₄:H₂O = 1:1» juntament amb els següents minerals: cassidyita, col·linsita, fairfieldita, gaitita, messelita, parabrandtita, talmessita, hillita, brandtita, roselita, wendwilsonita, zincroselita, rruffita, ferrilotharmeyerita, lotharmeyerita, mawbyita, mounanaïta, thometzekita, tsumcorita, cobaltlotharmeyerita, cabalzarita, krettnichita, cobalttsumcorita, niquellotharmeyerita, manganlotharmeyerita, schneebergita, niquelschneebergita, gartrellita, zincgartrel·lita, rappoldita, fosfogartrel·lita, lukrahnita, pottsita i niqueltalmessita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Tsumeb, a la localitat de Tsumeb (Regió d'Oshikoto, Namíbia). També ha estat descrita a les mines de Mercati, a Àtica (Grècia). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Helmutwinklerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 novembre 2021].