OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rufí (ministre)

Rufí (en llatí Rufinus) va ser un alt funcionari romà. Era el primer ministre de Teodosi I el Gran i un home molt capacitat, però també traïdor i perillós. Suides el qualifica de βαθυγνώμος ἄνθρωπος καὶ κρύψινος ('home de pensaments profunds, però els dissimula').
Va néixer a Elusium, capital de la Novempopulània (moderna Eause a Gascunya). Era de baixa extracció però va pujar a l'ombra de Teodosi fins que se'n va convertir en favorit. Va utilitzar el seu ascendent sobre l'emperador per abusar de la seva confiança i Teodosi no va advertir o al menys no va castigar aquesta manera de procedir. Era germà de Sílvia d'Aquitània.
Durant els disturbis de Tessalònica de l'any 390 Rufí era magister officiorum i tenia força influència en el gabinet imperial. Va ser ell qui va aconsellar les cruels mesures de Teodosi contra la ciutat. El 392 va ser nomenat cònsol i va arribar a la dignitat de prefecte del pretori deposant a l'anterior prefecte Flavi Eutolmi Tacià al que va enviar a l'exili i va fer matar el seu fill Pròcul, que era prefecte de Constantinoble. Per la seva rapacitat va arruïnar a les províncies orientals i va ser objecte d'odi general.
A la mort de Teodosi l'any 395 va seguir en el càrrec davant de la sorpresa de tothom, ja que va mantenir la influència sobre el seu fill i successor Arcadi. Per distreure l'atenció els seus possibles rivals Estilicó i Eutropi, prou influents com per fer-lo destituir, va induir als huns i als gots a atacar l'Imperi. Els huns van arribar per mar a l'Àsia Menor des d'Escítia i van irrompre fins a Antioquia on van ser aturats. Els gots es van trobar amb Estilicó que els va derrotar algunes vegades, però les maquinacions de Rufí van fer que no aconseguís una victòria rotunda. quan es van retirar Estilicó es va aliar a Gaines, l'aliat got d'Arcadi, amb el que va organitzar un pla contra Rufí.
Gaines es va acostar a Constantinoble amb el pretext de fer passar revista a les seves tropes per l'emperador. Rufí havia demanat a Arcadi de fer-lo coemperador i va sortir de Constantinoble per rebre a les tropes godes que havien d'estar presents a la seva proclamació. Tant segur estava de què seria nomenat que va fer emetre moneda amb la seva imatge. Arcadi i Rufí van arribar al campament de Gaines el 27 de novembre de l'any 395 i allí, sobtadament, Gaines es va treure l'espasa la va enfonsar al pit de Rufí. Altres soldats van seguir el seu exemple i li van clavar també les seves armes. Li van tallar el cap, que van passejar pel camp clavat en una llança. Arcadi va fugir atemorit però aviat va rebre garanties de seguretat. Llavors l'emperador va confiscar els béns i les propietats del favorit, de le que Eutropi, que estava al corrent de l'assassinat, se'n va emportar la major part. Els que havien patit les confiscacions de Rufí volien recuperar la seva part però Arcadi va emetre un edicte imperial que declarava la resta dels béns propietat de l'Imperi.
La seva dona i la seva filla van ser desterrades a Jerusalem on van morir en pau molts anys després.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Rufinus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 4 juliol 2022].
# Castine (Maine)

Castine és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 1.343 habitants.

## Història

El 1668 els anglesos destruïren la casa de Jean Vincent de l'Abbadie, baró de Saint Castin, que havia fet un port d'exportació de pells, provocant la revenja dels indis Abnakis.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Castine tenia 1.343 habitants, 372 habitatges, i 222 famílies. La densitat de població era de 66,5 habitants per km².
Dels 372 habitatges en un 18% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,2% hi vivien parelles casades, en un 7% dones solteres, i en un 40,3% no eren unitats familiars. En el 30,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,69.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 10,3% tenia menys de 18 anys, un 41,9% entre 18 i 24, un 15% entre 25 i 44, un 18,4% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 196,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.250 $ i la renda mediana per família de 65.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 30.893 $. La renda per capita de la població era de 20.078 $. Entorn del 3,2% de les famílies i el 12% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ Waldman, Carl. Encyclopedia of Native American tribes (en anglès). Infobase Publishing, 2006, p.2. ISBN 0816062749.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Castine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Castine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tirà crestat rogenc

El tirà crestat rogenc (Myiarchus semirufus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita matolls àrids i boscos àrids a la llarga de la costa nord-oest del Perú.

## Referències

* ↑ «Tirà crestat rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Gran Ducat de Baden

El Gran Ducat de Baden (en alemany: Großherzogtum Baden) va ser un estat històric del sud-oest d'Alemanya, a la vora del Rin. Va existir entre el 1806 i el 1918.

## Història

Els senyors de Baden es van beneficiar del desmembrament de Suàbia i van ser elevats a la dignitat del Marcgraviat de Baden el 1112, amb la qual cosa van assumir el seu lloc com una de les quatre dinasties més importants del sud d'Alemanya, conjuntament amb els Habsburgs, els Wittelsbach i els Württemberg. Baden va ser fragmentat entre 1190-1503, 1515-1620 i 1622-1771, si bé en les èpoques de 1415-1503, 1604-20 i 1666-1771 només hi va haver dues branques actives.
Després del 1771 l'única branca supervivent va retenir l'autoritat completa, i a canvi de fer-li concessions a Napoleó Bonaparte, va ser elevat a la dignitat d'Electorat el 1803, i posteriorment a gran ducat el 1806. Baden com a estat unificat va ser reconegut com a membre sobirà de la Confederació Germànica pel Congrés de Viena el 1814-1815.
Frederic I (1852-1907), qui es va acostar a Prússia, va ajudar a la formació de l'Imperi Alemany. L'últim gran duc de Baden, Frederic II, va abdicar el 1918. El 1919, Baden va cessar de ser un Gran Ducat i es va convertir en un Land de l'Imperi Alemany.

## Referències

* ↑ Selgert, Felix. Baden and the Modern State: The Implementation of Administrative and Legal Reforms in the German State of Baden during the 19th Century (en anglès). Walter de Gruyter GmbH & Co KG, 2018-08-06, p. 207. ISBN 978-3-11-059930-5.
# 216

El 216 (CCXVI) fou un any de traspàs començat en dilluns del calendari julià.

## Esdeveniments

* Es completa la basílica de Leptis Magna.
* Auge del culte a Mitra entre les legions romanes a Asia.

## Referències

* ↑ Chomiak, Amanda. Eastern religious influences in the imperial Roman Army (tesi) (en anglès americà). Lethbridge, Alta. : University of Lethbridge, Department of History- University of Lethbridge Faculty of Arts and Arts, 2008, p. 17.
# Gai Senti Saturní (cònsol any 4)

Gai Senti Saturní (en llatí Caius Sentius Saturninus) va ser un magistrat romà fill de Gai Senti Saturní, cònsol l'any 19 aC.
Va ser llegat del seu pare a Síria cap als anys 9 aC a 6 aC.
Va ser elegit cònsol romà juntament amb Sext Eli Cat l'any 4, any en què va ser aprovada la llei Elia Sentia (Aelia Sentia). August el va nomenar governador de Germània i va servir amb distinció a les ordes de Tiberi (després emperador) en la seva campanya contra els germànics. August li va concedir ornaments triomfals. Eutropi el situa a la Conquesta romana de Britànnia malgrat que la seva qualitat d'ex cònsol podia haver estat massa alta per anar-hi, i potser havia acompanyat Claudi més tard.

## Referències

* ↑ (llatí) Eutropi, Breviarium historiae romanae
# El Criac

El Criac és una masia del terme municipal de Castellterçol, al Moianès.
Està situada en el sector occidental del terme, a prop del termenal amb Granera, a prop de la fita quilomètrica número 4 de la carretera local BV-1245, de Castellterçol a Granera. Aquesta carretera fa tot el tomb a la masia, pel costat de migdia. Una mica enlairada damunt de la carretera, aquesta masia és molt característica del paisatge en el qual es troba.

## Enllaços externs

* «Text refós del catàleg de les masies i les cases rurals situades en sòl no urbanitzable». Ajuntament de Castellterçol, 01-10-2010, pp. 87-94. Arxivat de l'original el 2011-09-06 [Consulta: 21 agost 2014]. Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine. PDF
# Cotoneaster lacteus

Cotoneaster lacteus és una espècie de planta de flors pertanyent al gènere Cotoneaster de la família de les rosàcies, originari de la província xinesa de Yunnan. És un gran arbust de fulla perenne que creix fins 4 m d'alt i ample. Els raïms de flors blanques són seguits per masses de petits, globosos, fruits vermells a la tardor. Inusualment per a aquest gènere, els fruits són evitats pels ocells, per aquest motiu la germinació afavorida per ocells és rara, i els fruits persisteixen sobre la planta durant tot l'hivern.
L'epítet específic "llatí lacteus - català lacti" es refereix a les flors blanques com la llet.
En jardineria, Cotoneaster lacteus es conrea com a grup arbustiu o com a tanca vegetal. Ha guanyat el Premi Award of Garden Merit de la britànica Reial Societat d'Horticultura.

## Referències

* ↑ Kindersley, Dorling. RHS A-Z encyclopedia of garden plants (en anglès), 2008, p. 1136. ISBN 1405332964.
* ↑ «How to grow Cotoneaster lacteus» (en anglès), 17-01-2007. [Consulta: 20 juliol 2013].
* ↑ Harrison, Lorraine. RHS Latin for gardeners (en anglès). Mitchell Beazley, 2012, p. 224. ISBN 9781845337315.
* ↑ «RHS Plant Selector» (en anglès). [Consulta: 20 juliol 2013].
# Roberto Edgardo Labandera Ganachipi

Roberto Edgardo Labandera Ganachipi (Sarandí Grande, Uruguai, 1 de novembre de 1954) és un polític i diputat català d'origen uruguaià. Ha estat diputat del Parlament de Catalunya, en representació del PSC de la VI a la IX legislatures.

## Biografia

Ha treballat com a mestre d'adults a l'ajuntament de Vilafranca del Penedès, com a director del Centre Municipal Francesc Layret (1986-1991) i com a cap de Serveis de Promoció Econòmica i Treball (1991-1999). Va dirigir diversos programes de cooperació entre ciutats de la Unió Europea, d'Europa central i del Nord de l'Àfrica (1988-1999), en col·laboració amb la Federació de Municipis de Catalunya en programes d'assessorament i de formació de tècnics. Va formar part de l'equip directiu de la Fundació Activa pel desenvolupament de la ciutat d'Enschede, a la província d'Overijssel als Països Baixos (1995-1998). Va treballar a Madrid com a assessor de la Direcció General de l'Inem per al Programa d'Escoles Taller i Cases d'Oficis (1995-1996) i va ser consultor de la DGXVI de la Comissió Europea en matèria de desenvolupament local i patrimoni cultural. Entre 1996 i 1998 va coordinar, al Paraguai, el programa de formació de tècnics municipals per al desenvolupament comunitari «Oñondive Jajapota» i va ser president de Proyecto Local (1999-2001). És membre fundador d'International Network of Productive Schools (INEPS), membre de l'ONG NICCA de Vilafranca del Penedès i fundador i coordinador del Moviment d'Agents de Desenvolupament Local Sense Fronteres a Catalunya.
El 1991 s'afilià al Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC-PSOE), n'ha estat primer secretari a Vilafranca del Penedès (1993-2000), conseller nacional (1996-2004), secretari de la Federació Alt Penedès-Garraf des del 2000 i diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1999, 2003 i 2006.
És seguidor de la política del president José Luis Rodríguez Zapatero, i ha realitzat nombrosos viatges al seu país de naixement, a fi de consolidar els vincles entre l'Uruguai i Espanya, principalment amb la Comunitat Autònoma de Catalunya.
Ha impulsat alguns projectes orientats a la protecció ambiental i ha format part del Pla Estratègic II de Barcelona en matèria d'economia.

## Referències

* ↑ Pla Estratègic Econòmic i Social de Barcelona (1999-2005)

## Enllaços externs

* Blog personal
# Zandvoorde (Oostende)

* No s'ha de confondre amb Zandvoorde (Zonnebeke).
Zandvoorde és un antic municipi de Bèlgica a la província Flandes Occidental. L'1 de gener de 1971 va fusionar amb Oostende. El 2014 tenia 2684 habitants. Es troba als Pòlders Històrics d'Oostende, creuat pel Canal Bruges-Oostende, el ferrocarril Bruges-Oostende (1838) i l'antic ferrocarril Oostende-Ieper (1868) avui en dia sender per a vianants lents, i a l'inici del Canal Plassendale-Nieuwpoort. És un poble rural i residencial, del qual una part major va ser llistat com a paisatge, excepte el polígon industrial al nord.
El primer esment escrit Santvoort data del 1102. El sufix «-voorde» indica un gual, «sand-» significa sorra. Fins a la fi de l'antic règim, la parròquia pertanyia a l'Abadia de Sant Pere d'Oudenburg El castell, la «Duvelstorre» (torre del diable) ja era ruinós al segle xvi i mai no va ser reconstruït.

## Llocs d'interès

* La reserva natural del Keignaertpolder
* Les masies Groot Meeuwenhof, Welgelegen i De Zande del segle XVII
* El signal geodèsic
* L'església de la Mare de Déu
* Les rescloses de Plassendale
* Parc natural del Keignaert, romanent d'un antic priel
* Signal geodèsic prop de la masia «Meeuwenhof»
* Masia «Meeuwenhof»
* Masia «De Zande»
* Església de la Mare de Déu

## Referències

* ↑ «Zandvoorde». Inventaris van het Bouwkundig Erfgoed. Brussel·les: Agentschap Onroerend Erfgoed, 2005,. [Consulta: 25 març 2016]. (Fitxa de l'Agència del patrimoni immoble de Flandes)
* ↑ Sanders, Antoon. «Castellania Iprensis». A: Flandria Illustrata (en llati). Colònia: Cornelius van Egmondt, 1641, p. 307.
# Tirà esplèndid

El tirà esplèndid (Gubernetes yetapa) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae) i única espècie del gènere Gubernetes.

## Hàbitat i distribució

Bosc obert i sabanes del nord i est de Bolívia, el Paraguai. Sud de Brasil i nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Tirà esplèndid». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
# Nezamétnoie

Nezamétnoie (en rus: Незаметное) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 39 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# 2-Metoxinaftalè

El 2-metoxinaftalè, també anomenat èter metil 2-naftílic o yara yara, és un compost orgànic que s'empra com a estabilitzador a la pólvora, especialment a les pólvores sense fum, i com a ingredient en perfumeria. És soluble en alcohol i insoluble en aigua i dipropilenglicol.

## Compostos relacionats

* 2-Etoxinaftalè
# Gai Semproni Tudità (pretor)

Gai Semproni Tudità (en llatí Caius Sempronius Tuditanus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Semprònia i era de la família dels Tudità.
Va ser edil plebeu l'any 198 aC i pretor el 197 aC quan va obtenir Hispània Citerior com a província. Va ser derrotat pels hispans a la Citerior durant la revolta de 197 aC, patint fortes pèrdues i va quedar ferit. Va morir d'aquesta ferida poc temps després. Quan va morir era pontífex.

## Referències

* ↑ Josep M. Nolla, la campanya de M. P. Cató a Empúries el 195 a.c. Algunes consideracions
# El gavilán de la sierra

El gavilán de la sierra és una pel·lícula mexicana que conta la història d'un corrido del líder d'una banda delictiva de Durango. Va ser dirigida per Juan Antonio de la Riva i estrenada en la 37 Mostra Internacional de Cinema i en el Festival Franc Mexicà de Cinema d'Acapulco al febrer de 2002.

## Sinopsi

Un grup de joves del poblat d'El Salto, Durango després de ser explotats laboralment al seu poble decideixen anar-se a la serra a assaltar autobusos i matar els que passin pel territori. Aquest grup és emboscat i en el tiroteig acaben tràgicament morts. Mentrestant al Districte Federal el germà del líder d'aquesta banda s'assabenta de la mort del seu germà i decideix tornar al seu poble per a compondre-li un corrido al seu germà mort.

## Repartiment

* Guillermo Larrea - Rosendo Nevárez
* Juan Ángel Esparza - Gabriel Nevárez
* Claudia Goytia - Soledad
* Mario Almada - don Joaquín
* Paul Choza - Roque Aguilar
* José Juan Meraz - El Meño
* Abel Woolrich - Melitón
* Rafael Velasco - Aurelio
* Héctor Téllez - Chano Esparza
* José Rodríguez - Pedro Gallo
* Alea Yolotl
* Uriel Chávez
* Ludivina Olivos
* Virgilio Torres

## Premis

* Al XVIIè Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata (2002) va rebre el Premi Pentagrama de Plata a la Millor Música (Antonio Avitia)
* A les Diosas de Plata de 2002 va rebre els premis a la Millor Revelació (Juan Ángel Esparza), Millor Música (Antonio Avitia) i Millor Fotografía (Ángel Goded). 2002
* En la XLIV edició dels Premis Ariel fou nominada als premis a la millor pel·lícula, direcció, coactuació masculina, fotografia i edició

## Referències

* ↑ El gavilán de la sierra a sensacine.com
* ↑ «Estudié cine con el fin de reflejar la provincia, mi origen: De la Riva» (en esp). La Jornada, 12-02-2002. [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ El gavilán de la sierra a la Cineteca Nacional

## Enllaços externs

* El gavilán de la sierra, pel·lícula sencera a Facebook
# Roberto Emparan Garcia de Salazar

Roberto Emparan (Bilbao, 1967) és un físic teòric i professor d'investigació ICREA del Departament de Física Quàntica i Astrofísica i de l'Institut de Ciències del Cosmos de la Universitat de Barcelona (ICCUB). Ha estudiat i s'ha doctorat a la Universitat del País Basc i ha realitzat cursos postdoctorals a la Universitat de Califòrnia, Santa Bàrbara (Califòrnia), (1966) a la Universitat de Durham, al nord d'Anglaterra (1998). Ha treballat al CERN (European Lab for Particle Physics) i l'any 2016 va obtenir una beca avançada del European Research Council.
Declara que els seus interessos són " entendre la naturalesa de l'espaitemps en el seu nivell més fonamental. Sabem des d'Einstein que, a causa de l'existència de la gravetat, l'espaitemps és una entitat dinàmica. Així, estudio els aspectes clàssics i quàntics de la gravetat i els seus objectes més bàsics: els forats negres. El punt de partida natural és la teoria de la relativitat general i les teories que incorporen naturalment les idees de l'espaitemps hologràfic, és a dir, String i M-Theory i la correspondència AdS / CFT. "
En el seu llibre divulgatiu Iluminando el lado oscuro del universo (Ed Ariel) sobre ones gravitacionals, forats negres i teoria de supercordes declara que "El 96% de la matèria i de l'energia de l'Univers és transparent" i que el repte actual de la Física és entendre què són l'energia fosca i la matèria fosca. I afegeix que és necessari unificar la quàntica i la gravetat, ja que "tenim dues teories que semblen incompatibles, però que funcionen en el seu àmbit. En el fons, allò que volem és explicar perquè l'univers és tan gran i tan estrany".

## Referències

* 1 2 «ICREA». [Consulta: 4 maig 2019].
* ↑ «Reseña: "Iluminando el lado oscuro del universo" de Roberto Emparan» (en castellà), 31-03-2018. [Consulta: 4 maig 2019].
* ↑ «Entrevista a Roberto Emparán sobre els forats negres». [Consulta: 4 maig 2019].

## Enllaços externs

* Entrevista La Vanguardia. "Roberto Emparan: "Hawking es uno de los grandes personajes de la historia""
* Entrevista El nacional a Roberto Emparan sobre els forats negres
* Vídeoconferència de R. Emparan sobre relativitat general (ICCUB) 2015
* Roberto Emparan publicacions indexades per Google Scholar
# Castell de Toralla

El Castell de Toralla està situat al nord-est del poble de Toralla, pertanyent a l'antic terme de Toralla i Serradell, actualment del terme de Conca de Dalt (Pallars Jussà).
El castell és uns 150 metres a orient de l'església parroquial de Santa Maria de Toralla, dalt d'un turonet uns 70 metres per damunt del poble.
Es tracta d'un antic castell termenat esmentat força vegades en documents conservats a partir de mitjan segle ix. A partir del segle xii fou el castell on s'originà una família, cognominada com el mateix castell, que tingué força importància en la vida pallaresa, amb diversos càrrecs de confiança dins de la sotsvegueria de Pallars, tant de caràcter civil com judicial. El 1645 el castell de Toralla passà als Sentmenat per casament d'Emerenciana de Toralla i de Gassol, varvassora de Toralla, amb Francesc II de Sentmenat i de Perapertusa, baró de Sentmenat, i aquesta família passà a ser varvassora de Toralla, títol que conservaren fins al 1831 i l'extinció de les senyories d'aquella època.
Les restes conservades del castell arriben a ocupar uns 150 m², actualment coberts de runes i de vegetació, cosa que fa tot el conjunt de difícil reconeixement. Les restes més visibles són una torre de planta circular i un mur perpendicular a ella que protegeix l'antic recinte pel costat sud-oest. Construït directament sobre la roca, la torre conservada assoleix els 5 m d'alçada, i arriba als dos terços del seu perímetre. El diàmetre de la torre arriba als 8 m.
L'aparell presenta diverses fases, visibles en els nivells del mur conservat, que presenten un primer nivell més arcaic, fet de carreus petits reculars, i un segon nivell de carreus més grossos i tallats amb més perfecció, tot lligat amb morter de calç i pedretes fines.

## Bibliografia

* BENITO I MONCLÚS, Pere i ROIG I BOIX, Jordi. "Castell de Toralla", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-85194-56-X
* ESPADA GINER, Carmen i OLIVER BRUY, Jaume. Les bruixes al Pallars: Processos d'inquisició a la Varvassoria de Toralla (s. XVI). Tremp: Garsineu Edicions, 1999 (Estudis, 10). ISBN 84-95194-08-2.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tirà diademat ventrenegre

El tirà diademat ventrenegre (Ochthoeca thoracica) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la vegetació prop de corrents fluvials dels Andes del Perú i Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tirà diademat ventrenegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Neznàmovo

Neznàmovo - Незнамово (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 1.430 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].