OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zhao Dayu

Zhao Dayu (en xinès: 赵达裕; Canton, 17 de gener de 1961 – ibíd., 18 de març de 2015) va ser un entrenador i futbolista xinès que jugava en la demarcació de davanter.

## Biografia

Va debutar com a futbolista el 1978, quan comptava amb 21 anys, amb el Guangzhou Evergrande de la seva ciutat natal. El 1981 va ajudar l'equip a fer-se amb el títol de la segona divisió, ajudant a l'equip a jugar en la primera divisió. Va jugar en el club fins al 1986, any que va sofrir una seriosa lesió, apartant-li dels terrenys de joc durant dos anys. El 1988 va tornar per jugar al Urawa Red Diamonds, on va jugar durant dos anys i va guanyar amb el club la JSL Divisió 2. A la seva arribada al club nipó, a més de ser futbolista del club, va ser entrenador del planter de l'equip durant el 1988. Nou anys després del seu retir com a futbolista el 1990, va tornar com a entrenador del primer equip del Guangzhou Evergrande, amb qui va guanyar sis partits de 18.
Va morir el 18 de març de 2015 a Guangzhou després de sofrir un càncer de fetge als 54 anys.

## Internacional

Va jugar un total de 29 partits amb la selecció de futbol de la Xina, fent el seu debut el 1982. Va marcar el seu primer gol contra Argentina en la Copa Nehru de 1984. Mentre la Copa Nehru Cup era un torneig amistós, Zhao va mostrar del que era capaç quan va jugar la Copa Asiàtica 1984 on va ajudar a la selecció a quedar en segona posició en el torneig. En 1986 he es va retirar de la selecció després de sofrir una fractura en la tíbia i peroné en la cama esquerra.

## Clubs
### Com a futbolista

| Club | País | Any |
| Guangzhou Evergrande | R.P. de la Xina | 1978 - 1986 |
| Urawa Red Diamonds | Japó | 1988 - 1990 |

### Com a entrenador

| Club | País | Any |
| Guangzhou Evergrande | R.P. de la Xina | 1999 |

## Palmarès
### Campionats nacionals

| Títol | Club | País | Any |
| JSL Divisió 2 | Urawa Red Diamonds | Japó | 1990 |

## Referències

* 1 2 «足坛名宿赵达裕肝癌晚期 医治无效于今日仙逝» (en xinès). news.163.com, 18-03-2015. [Consulta: 18 març 2015].
* ↑ «Xinesa PR 1-0 Argentina» (en anglès). Team Xinesa, 20-01-1984. [Consulta: 18 març 2015].
* ↑ «Asian Nations Cup 1984» (en anglès). Rsssf, 1984. [Consulta: 18 març 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a national football teams (anglès)
* Fitxa del jugador a transfermarkt
# Sabaters d'Avall

Sabaters d'Avall és una masia de Viladrau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta quadrada (15x15) coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana situada a migdia; consta de planta i dos pisos. El sector S-O té adossats petits cossos de planta i primer pis formant un pati, units finalment amb una paret de totxana amb Sabatés d'Amunt. La façana presenta porta rectangular amb llinda datada (1793), dues finestretes, i els cossos adossats del sector S-O formant la llissa amb les corts i els porxos; al primer pis tres finestres amb ampit motllurat, i un portal que comunica amb els porxos; al segon pis, una finestra a la dreta, un portal sota el carener, i un porxo amb barana catalana. La façana E, que dona a una gran era encaironada, presenta un cobert modern de totxo i fibrociment (uralita), i una espiera a la planta; dues finestres amb un ampit motllurat (una datada el 1761) i dues finestretes al segon. La façana N presenta tres espieres i un pou adossat a la planta; dues finestres al primer pis, i tres finestres al segon. La façana O presenta una espiera, una finestreta, i un cos adossat a la planta; dues finestres al primer pis i tres finestretes tapiades al segon.

## Història

El lloc de Sabatés ("In Cabatarios") de Viladrau, el trobem documentat en l'Arxiu Capitular de Vic a l'any 992. Antic mas que probablement formava part dels 82 masos que existien en els municipis pels volts de 1340, segons consta en els documents de l'època. El trobem registrat en els fogatges de la "Parròquia i terme de Viladrau fogajat a 6 de octubre 1553 per Joan Masmiguell balle com apar en cartes 230", juntament amb altres 32 que continuaven habitats després del període de pestes, on consten Sabatés d'Avall habitats un per Pere Sabatés, i l'altre per Joan Sabatés sense poder precisar en quin dels dos masos habitaven l'un i l'altre. Tenim constància que aquests masos, junt amb altres quatre de la rodalia varen pertànyer a la Parròquia de Vilalleons.

## Referències

* 1 2 «Sabaters d'Avall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Camp d'extermini de Chełmno

El camp d'extermini de Chełmno va ser un camp d'extermini nazi que estava situat a 70 km de Łódź, prop d'una petita vila anomenada Chełmno nad Nerem (en alemany: Kulmhof an der Nehr), a la Gran Polònia (la qual estava el 1939 annexada i incorporada a Alemanya sota el nom de Reichsgau Wartheland). Va ser el primer camp d'extermini, obert el 1941 per a matar als jueus del gueto de Lodz i Warthegau; va ser el primer camp a usar gas verinós.
Almenys 360.000 persones van ser assassinades en aquest camp, principalment jueus del ghetto de Lodz i els seus voltants, juntament amb gitanos de la Gran Polònia i alguns jueus hongaresos, polonesos, txecs i presoners de guerra soviètics.
El camp de la mort va operar des del 8 de desembre de 1941 fins a abril de 1943, quan va ser tancat i el seu crematori destruït. En la primavera de 1944 va ser restablert i tancat novament en la tardor d'aquest mateix any.

## Vegeu també

* Camp de concentració
* Holocaust
* Auschwitz
* Treblinka
* Mauthausen
* Segona Guerra Mundial
* Nazisme

## Referències

* «Chelmno» (en anglès). Holocaust Encyclopedia. United States Holocaust Memorial Museum. [Consulta: 18 febrer 2014].
# Tronera

Una tronera és una obertura practicada a la paret d'una fortificació o al costat d'un vaixell, que permet de disparar canons o altres armes de foc i realitzar els trets a cobert del foc enemic.
* Canó situat en una tronera
* Troneres a les muralles de Girona

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «tronera». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.

## Vegeu també

* Merlet
* Espitllera
Viccionari
# Dimonis de la Fosca

Els Dimonis de La Fosca és una colla de diables que va néixer l'any 2011 i és formada per membres provinents del barri de Gràcia i del barri de la Fosca de Palamós. L'objectiu principal de l'associació és la promoció de les festes populars de foc catalanes, i, alhora, el foment de la participació ciutadana, la igualtat de sexes i el civisme.
La colla té dues seccions de diables, la d'adults i la infantil. A més, n'hi ha una altra de músics que acompanyen els espectacles. Interpreten melodies contemporànies basades en tocs tradicionals, amb trompetes, un clarinet i tabals fets artesanalment pels components. La secció de diables infantil té quatre bèsties de foc: en Llevataps, la Garoina, en Pirofagus Català i el Cranc.
Les actuacions principals de la colla de Dimonis de La Fosca són les que fan a les festes majors, tant la de Barcelona com la de Palamós. Porten vestits de color blau amb flames grogues, i banyes de color vermell.

## Referències

* 1 2 3 «Dimonis de la Fosca». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).

## Enllaços externs

* http://dimonisdelafosca.blogspot.com
# El secreto inconfesable de un chico bien

El secreto inconfesable de un chico bien és una pel·lícula espanyola, dirigida per Jordi Grau i Solà i estrenada el 18 d'octubre de 1976.

## Argument

Juanjo, un jove de família benestant, fill d'un estricte cuidador d'armes al servei del règim, guarda un terrible secret: és impotent. Aquesta és la causa per la qual no ha volgut consumar el seu llarg festeig amb la seva promesa Ana. En un viatge introspectiu en el qual se li apareix la seva mare morta i és transportat a un inquietant escenari de circ, Juanjo anirà descobrint la causa profunda del seu problema.

## Repartiment

* José Sacristán - Juanjo
* María José Cantudo - Ana
* Antonio Garisa - Don Florentino
* José Calvo - Don Gumersindo
* Máximo Valverde - Paco
* Rafaela Aparicio - Brígida

## Referències

* ↑ El secreto inconfesable de un chico bien, al diari ABC
* ↑ El secreto inconfesable de un chico bien Arxivat 2019-04-11 a Wayback Machine., a josefradepc.com
# Xarxa d'Arxius Comarcals de Catalunya

La Xarxa d'Arxius Comarcals (XAC) de la Generalitat de Catalunya s'organitza com un conjunt d'arxius d'àmbit comarcal que treballen de forma coordinada per assegurar el compliment de la Llei 10/2001, de 13 de juliol, d'arxius i documents, en el territori, i per assegurar el respecte als principis de provinença i territorialitat en el tractament i accés als documents.

## Llista

* Arxiu Comarcal de l'Alt Camp
* Arxiu Comarcal de l'Alt Empordà
* Arxiu Comarcal de l'Alt Penedès
* Arxiu Comarcal de l'Alt Urgell
* Arxiu Comarcal de l'Alta Ribagorça
* Arxiu Comarcal de l'Anoia
* Arxiu Comarcal del Bages
* Arxiu Comarcal del Baix Camp
* Arxiu Comarcal del Baix Ebre
* Arxiu Comarcal del Baix Empordà
* Arxiu Comarcal del Baix Llobregat
* Arxiu Comarcal del Baix Penedès
* Arxiu Comarcal del Berguedà
* Arxiu Comarcal de la Cerdanya
* Arxiu Comarcal de la Conca de Barberà
* Arxiu Comarcal del Garraf
* Arxiu Comarcal de les Garrigues
* Arxiu Comarcal de la Garrotxa
* Arxiu Comarcal del Gironès
* Arxiu Comarcal del Maresme
* Arxiu Comarcal del Montsià
* Arxiu Comarcal de la Noguera
* Arxiu Comarcal d'Osona
* Arxiu Comarcal del Pallars Jussà
* Arxiu Comarcal del Pallars Sobirà
* Arxiu Comarcal del Pla d'Urgell
* Arxiu Comarcal del Pla de l'Estany
* Arxiu Comarcal del Priorat
* Arxiu Comarcal de la Ribera d'Ebre
* Arxiu Comarcal del Ripollès
* Arxiu Comarcal de la Segarra
* Dipòsit d'Arxius de Cervera
* Arxiu Comarcal del Segrià
* Arxiu Comarcal de la Selva
* Arxiu Comarcal del Solsonès
* Arxiu Comarcal del Tarragonès
* Arxiu Comarcal de la Terra Alta
* Arxiu Comarcal de l'Urgell
* Arxiu Comarcal de la Val d'Aran
* Arxiu Comarcal del Vallès Occidental
* Arxiu Comarcal del Vallès Oriental

## Referències

* ↑ «Xarxa d'Arxius Comarcals». web. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2014].
# Adossenda Gutiérrez

Adossenda Gutiérrez (Galícia, segles IX-X) va ser reina de consort de Lleó aproximadament entre 923 i 933, pel seu matrimoni amb Ramir II.
Membre d'una important i prestigiosa família aristocràtica gallega, era filla del comte Guterre Osorez i Aldonça Menéndez, i neta per via paterna d'Hermenegild Gutiérrez, repoblador de la ciutat de Coïmbra, i d'Ermessenda Gatóniz. Malgrat no conservar-se documentació de la unió matrimonial, hom afirma que va ser la primera muller del rei Ramir II de Lleó, del qual era cosina germana. El casament es degué produir vers el 923, i tots dos van tenir dos fills, Beremund, que va morir sent un nen, i Ordoni, que regnaria com a Ordoni III.
Segons Gonzalo Martínez Díez, gràcies a aquest matrimoni Ramir II va comptar amb les simpaties de l'aristocràcia portuguesa. Va ser reina fins aproximadament el 933. Amb tot, es desconeix res sobre la seva actuació al costat del monarca, perquè no se n'ha conservat documentació.
Es creu que Ramir va repudiar la reina Adossenda, alguns autors diuen que per qüestions d'estat, i es va tornar a casar. El 934 es documenta una nova reina i muller del monarca, Urraca Sanxes. Malgrat tot, ella i els seus fills van conservar els drets dinàstics sobre Portugal.
La mort d'Adossenda es va produir després del 941.

## Referències

* 1 2 Sáez, Emilio. Los ascendientes de San Rosendo (en castellà). Madrid: Instituto Jerónimo Zurita, 1948.
* 1 2 3 4 5 6 Álvarez Álvarez, César. «Adosenda Gutiérrez» (en castellà). Diccionario biográfico electrónica. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 9 gener 2021].
* 1 2 3 Cádiz Álvarez, Juan Carlos. La historia de Asturias... en pedazos (en castellà). vol. II: los siglos oscuros. Madrid: Ediciones Nobel, 2017, p. 71-72.
* 1 2 Martínez Díez, Gonzalo. El Condado de Castilla (711-1038). La historia frente a la leyenda. Valladolid: Junta de Castilla y León, 2005, p. 268.
# Can Xena

Can Xena és una casa de Santa Maria de Palautordera (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de carrer de planta baixa i pis, amb carener paral·lel a la façana i coberta a dues vessants desiguals. Els murs, que són de paredat, estan arrebossats i pintats. La porta és de llinda plana i té gravada la data de 1727. Una motllura recorre tota la porta per l'intradós. La finestra del primer pis és de llinda plana sense decorar i l'ampit és motllurat.

## Referències

* ↑ «Can Xena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2017].
# Turaion

Turaion (llatí Tyriaeum grec Τυραῖον, també Tyriaion) fou una ciutat de Licaònia a la frontera oriental de Frígia. A aquesta ciutat el rei Cir II el Gran de Pèrsia va revisar les seves tropes. En l'actualitat es troba a Kozağacı (Antalya), en la moderna Turquia.

## Bibliografia

* Christian Naour: Tyriaion en Cabalide. Épigraphie et géographie historique. Terra, Zutphen 1980
* Eckart Olshausen: Tyraion: Der Kleine Pauly (KlP). Band 5, Stuttgart 1975, p. 1023.
* Foss, C., S. Mitchell, R. Talbert, T. Elliott, S. Gillies. «Places: 639160 (Tyriaion)». Pleiades. [Consulta: 22 febrer 2012].
# Sergio González Rodríguez

Sergio González Rodríguez (Ciutat de Mèxic, 26 de gener de 1950 - Ciutat de Mèxic, 3 d'abril de 2017) va ser un periodista i escriptor mexicà, més conegut pels seus escrits sobre feminicidis a Ciutat Juárez de 1990 a 2000. L'obra principal d'aquest treball és Huesos en el desierto que va ser publicada en 2002. González Rodríguez també va escriure novel·les, assajos i guions per a documentals. El seu treball ha estat reconegut amb diversos premis a Mèxic i Espanya.

## Biografia

González Rodríguez va néixer a Ciutat de Mèxic el 1950. Va estudiar literatura contemporània a la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic de 1978 a 1982.
González Rodríguez va col·laborar en 21 llibres, així com en els Anales de Literatura HIspanoamericana de la Universitat Complutense, a la Biblioteca de Mèxic, El Nacional Dominical, Ínsula (Espanya), en el suplement de la revista Siempre, La Cultura en México, La Jornada Semanal, Letras Libres, Nexos, i en la revista de la Universitat de Mèxic.
A part de la seva carrera d'escriptor, també va exercir com a músic de rock.

## Publicacions
### Assaig

* Los bajos fondos, el antro, la bohemia y el café (1988)
* El centauro en el paisaje (1992),
* De sangre y de sol (2006)
* Campo de guerra (2014)

### Novel·la

* La noche oculta (1990)
* El triángulo imperfecto (2003)
* El plan Schreber (2004)
* La pandilla cósmica (2005)
* El vuelo (2008)
* El artista adolescente que confundía el mundo con un cómic (2014)

### Crònica

* Huesos en el desierto (2002)
* El hombre sin cabeza (2009)

### Recopilacions

* El triángulo imperfecto: La noche oculta; El momento preciso; Luna, luna (2003)

### Literatura infantil

* El sendero de los gatos: el joven Esteban de Ordaz en la Ciudad de México en 1691 (1994)

### Com a editor

* Viajes y ensayos de Salvador Novo (1994).

### Per llegir-ho
## Referències

* ↑ «Muere Sergio González Rodríguez». [Consulta: 3 abril 2017].
* ↑ Bernardo Marín «Podemos recuperar lectores si les obligamos a pensar más y mejor». [Madrid], 25-11-2013 [Consulta: 14 juny 2014].
# Novonéjino

Novonéjino (en rus: Новонежино) és un poble (un possiólok) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 2.184 habitants.

## Referències

* ↑ История и современное состояние Шкотовского района
* ↑ «Официальный сайт клуба «Седьмое небо»». Arxivat de l'original el 2018-10-18. [Consulta: 15 maig 2021].
# Sin remitente

Sin remitente és una pel·lícula mexicana del director mexicà Carlos Carrera estrenada en 1995. Va obtenir el Premi Ariel a la millor pel·lícula en 1996.

## Sinopsi

Don Andrés, un ancià que té per veïna a una jove festera anomenada Mariana, fart d'aguantar el soroll i la falta de pau fa una anomenada a la policia que conclou en una batuda en l'última festa de Mariana. Ella, en venjança, comença a enviar cartes a don Andrés, fingint que provenen d'una enamorada anònim. Sense saber-ho, Mariana provocarà importants conseqüències per a tots dos.

## Repartiment

* Fernando Torre Laphame - Andrés.
* Tiaré Scanda - Mariana.
* Luisa Huertas - Teresita de Jesús.
* Guillermo Gil - Mario.
* Luis Felipe Tovar - Luis Felipe.
* Gina Morett - Beti.
* Nora Velázquez - Rosa, esposa de Mario.
* Gerardo Moscoso - investigador.
* Juan Carlos Colombo.
* Loló Navarro - el porter.
* Álvaro Carcaño - el policia.
* Enrique Gardiel - el venedor de flors.
* Jesús Ochoa - el cirurgià forense.
* Inés Correa - anciana de l'oficina de correus.
* Iván González - fill de Teresita de Jesús.
* Cheli Godínez - una prostituta.
* Lida Jiménez - una prostituta.
* Diana Olimpia.
* Paola Flores - la cambrera.
* Marco Bacuzzi.
* Mariano González.
* Alfonso Bravo - el guàrdia d'entrada.

## Premis i reconeixements

Sin remitente va obtenir 14 nominacions al Premi Ariel, i en va guanyar 4 dels més importants:
Premis :
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor pel·lícula | | Guanyadora |
| Més ben director | Carlos Carrera | Guanyador |
| Millor actor | Fernando Torre Laphame | Guanyador |
| Millor actor de quadre | Luis Felipe Tovar | Guanyador |
Internacionalment va aconseguir premis al Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana, a Cuba, i al Festival Tres Continents, a Nantes, França, així com nominacions al Premi Goya, a Espanya, i al 52a Mostra Internacional de Cinema de Venècia, a Itàlia.

## Referències

* ↑ Javier González Rubio, José Carreño Carlón. México, 30 años en movimiento. Universidad Iberoamericana, 1998. ISBN 9688593354.
* ↑ Sin remitente al web dels Premis Goya
* ↑ «Venice Films: Pictures From an Exhibition of Virtual Reality». The New York Times, 06-09-1995 [Consulta: 21 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Sin remitente a Youtube
# Xarxa d'Economia Solidària

La Xarxa d'Economia Solidària (XES) és una organització formada per més de 400 sòcies, entre entitats i persones individuals, que defensa un sistema econòmic respectuós amb les persones, el medi ambient i els territoris. Funciona sota criteris democràtics, d'horitzontalitat, transparència, equitat i participació. L'economia social i solidària (ESS) considera i proposa una nova forma de produir, distribuir i consumir, i representa una alternativa viable i sostenible per satisfer les necessitats individuals i globals, basada en la cooperació i el bé comú.
La XES començà a gestar-se a mitjans dels anys 1990, en un procés iniciat entre cooperatives catalanes i brasileres durant el Fòrum Social Mundial de la ciutat brasilera de Porto Alegre. Després d'un llarg procés de debat i reflexió contínua, amb l'impuls de la Federació de Cooperatives de Treball de Catalunya, el naixement de la XES culminà amb la signatura del manifest de constitució, el novembre de 2002, i la posterior Assemblea Plenària de Constitució, el febrer de 2003. Des del 2012, la XES organitza, amb caràcter anual, la Fira d'Economia Solidària de Catalunya (FESC) al recinte de la Fabra i Coats.

## Referències

* 1 2 «Entrevista a Anna Fernàndez Montes». Generalitat de Catalunya, 21-10-2016.
* ↑ «Pla d'acció de l'economia solidària». Directa, 12-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
* ↑ Pau, Sònia. «L'economia social es reivindica». El Punt Avui, 25-10-2014. [Consulta: 5 març 2021].
# Adoxa moschatellina

Adoxa moschatellina és una espècie de planta amb flors del gènere Adoxa dins la família de les viburnàcies (Viburnaceae). Es distribueixen per Europa, Àsia, i Nord-amèrica, en boscos freds, a baixa altitud en el nord i a altes altituds en les muntanyes del sud. Les flors i les plantes emeten una olor de mesquer al caure la tarda. Si la planta es trenca desapareix la seva olor. Floreixen a Europa a l'abril i maig.

## Referències

* ↑ «Adoxa moschatellina» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 21 maig 2023].
* ↑ «Moschatel, Common» (en anglès). Botanical.com. [Consulta: 9 abril 2022].
# Niviventer hinpoon

Niviventer hinpoon és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica del centre de Tailàndia (províncies de Lopburi, Saraburi i Nakhon Sawan). El seu hàbitat natural són els penya-segats de pedra calcària. Està amenaçada per la destrucció i deterioració del seu medi. El seu nom específic, hinpoon, es refereix a la localitat tailandesa de Hinpoon.

## Referències

* ↑ Kennerley, R. Niviventer hinpoon. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 19 març 2018.
* ↑ Entrada «Niviventer» d'Animalia (en anglès).
# Elizabeth Grosz

Elizabeth Grosz (Sidney, 1952) és una filòsofa, teòrica feminista, acadèmica i professora d'universitat d'estudis de la dona a la Universitat Duke. La seva feina ha estat inspirada per filòsofs com Jacques Lacan, Jacques Derrida, Michel Foucault, Luce Irigaray i Gilles Deleuze, també pel tema del gènere a les ciències socials, i la sexualitat humana entre d'altres.
Grosz es va graduar al Departament de Filosofia General de la Universitat de Sidney, on va exercir de professora del 1978 fins al 1991. En 1992 va començar a exercir també de professora a la Universitat de Monash. Des de 1999 fins al 2001, va ser professora de literatura comparada i de filologia anglesa a la Universitat Estatal de Nova York a Búfal. Va ensenyar a la Universitat Rutgers, al Departament d'Estudis de Dona i de Gènere; i, des de 2002 fins al 2012 va ser professora d'Estudis de la Dona i Literatura en la Universitat Duke.
# Olimpíada d'escacs femenina de 1957

L'Olimpíada d'escacs femenina de 1957, fou la primera olimpíada d'escacs femenina. Organitzada per la FIDE, va tenir lloc entre el 2 i el 21 de setembre de 1957, a Emmen, Països Baixos.

## Resultats
### Fase preliminar

Varen participar en la competició un total de 21 equips femenins, dividits en tres grups preliminars de set equips cadascun. Els tres millors de cada grup jugarien la Final A, els equips classificats 4t–5è la Final B, i els classificats en els llocs 6è–7è la Final C. Tots els grups es varen disputar per sistema round-robin.
El Grup 1 el va guanyar la Unió Soviètica, per davant dels Països Baixos i Romania.
El Grup 2 el va guanyar l'Alemanya de l'Est, per davant de Bulgària i Hongria.
El Grup 3 el va guanyar Iugoslàvia, per davant d'Alemanya Occidental i Anglaterra.

### Final

    Final A #PaísJugadoresPuntsMP 1 Unió SovièticaOlga Rubtsova, Kira Zvorykina10½12 2 RomaniaMaria Pogorevici, Margareta Teodorescu10½10 3 Alemanya OrientalEdith Keller-Herrmann, Ursula Altrichter10 4 HongriaIrén Hönsch, Éva Kertész8½ 5 BulgariaVenka Asenova, Antonia Ivanova8 6 IugoslàviaLidia Timofeeva, Tereza Štadler7½ 7 AnglaterraElaine Pritchard, Eileen Betsy Tranmer7 8 RFAFriedl Rinder, Ruth Landmesser6 9 Països BaixosFenny Heemskerk, Catharina Roodzant, A. van der Veen4
    Final B #CountryPlayersPointsMP 10 Estats UnitsGisela Kahn Gresser, Jacqueline Piatigorsky89 11 TxecoslovàquiaNina Hrušková-Bělská, Květa Eretová88 12 PolòniaKrystyna Hołuj, Mirosława Litmanowicz7½ 13 DinamarcaIngrid Larsen, Merete Haahr4½ 14= IrlandaHilda Chater, Beth Cassidy11 14= EscòciaPeggy Steedman, R. P. Foggie11
    Final C #CountryPlayersPoints 16 FrançaChantal Chaudé de Silans, Isabelle Choko8½ 17 ÀustriaAlfreda Hausner, Berta Zebinger7½ 18 FinlàndiaSirkka-Liisa Vuorenpää, Gunnel Jägerhorn6 19 NoruegaTora Mølman, Carthy Skjønsberg4½ 20 BèlgicaElisabeth Cuypers, Lilly Bollekens2½ 21 LuxemburgTresch, Welter1

### Medalles individuals

* Primer tauler: Krystyna Hołuj-Radzikowska 9 / 11 = 71.8%
* Segon tauler: Kira Zvorykina 12 / 14 = 85.7%

## Referències

* ↑ «Equip de l'URSS a la I Olimpíada Femenina (Emmen 1957)» (en anglès). olimpbase.org. [Consulta: 17 abril 2010].
* ↑ «Emmen Olympiad 1957».
* ↑ «1958 Men & 1957 Women Chess Olympiad».
* ↑ «The Encyclopaedia of Chess». St. Martin's Press, 11-09-1970.

## Enllaços externs

* I Olimpíada femenina: Emmen 1957 a OlimpBase