OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cortegana

Cortegana és un poble de la província de Huelva (Andalusia), que pertany a la comarca de Sierra de Huelva.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 5.206 | 5.137 | 5.132 | 5.084 | 5.075 | 5.013 | 5.005 | 4.988 | 4.952 | 5.039 |

## Història

El seu castell fou construït a la fi del segle xiii (cap a 1293) per ordre del rei Sanç IV el Valent, com a part de la línia defensiva paral·lela a la frontera portuguesa. En aquest punt concret es defensava la ciutat de Sevilla davant possibles invasions des del territori veí, ja que en l'època va existir una forta disputa sobre les fronteres d'ambdós regnes. Altres castells d'aquest mateix sector són els d'Aroche, Aracena i (ja a la província de Sevilla) El Castillo de las Guardas.
Cal destacar que el castell no va ser assentament feudal, sinó que està més en la línia de fortificacions construïdes en suport de la reconquesta, o per a estabilitzar les fronteres entre regnes peninsulars. Va estar regit per un Alcaide, i al llarg de la seva història va sofrir nombroses deterioracions, motivats uns pel progressiu abandó que va ser caient al cessar la seva finalitat militar, i altres, deguts a causes naturals, com els ocasionats pel terratrèmol de Lisboa a principis del segle xvii. Està declarat Bé d'Interès Cultural, amb la categoria de Monument. Sota la protecció de la Declaració genèrica del Decret de 22 d'abril de 1949, i la Llei 16/1985 sobre el Patrimoni Històric Espanyol.
El 1993 la Junta d'Andalusia va atorgar un reconeixement especial als castells de la Comunitat Autònoma d'Andalusia. Aquesta fortalesa va ser recuperada per a la localitat en 2006, quan l'Ajuntament de Sevilla (anterior propietari) va retornar la seva gestió a aquesta localitat. En l'actualitat s'ha convertit en un enclavament turístic. Durant el mes d'agost, se celebra dintre d'aquest i en tota la localitat les ja famoses Jornades Medievals. Forma part del paratge natural "Sierra de Aracena i Picos de Aroche"

## Referències

* ↑ Pérez-Embid, Florentino. La frontera entre los reinos de Sevilla y Portugal (en castellà). Ayuntamiento, Delegación de Cultura, Sección de Publicaciones, 1975, p.74. ISBN 8450066026.

## Enllaços externs

* Asociación Arxivat 2017-09-11 a Wayback Machine. - Página Web de l'Associació d'Amics del Castell de Cortegana.
* Cortegana - Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusia
* Cortegana.org - Web de Cortegana amb informació turística, història, festes, tradicions, gastronomia, situació...
* Cortegana.org/ClubAtleticoCortegana Arxivat 2007-10-21 a Wayback Machine. - Web del C.A. Cortegana
* Casas rurales para alquilar en la Sierra de Huelva Arxivat 2017-08-27 a Wayback Machine. - actualment hi ha dues de Cortegana.
# Muhàmmad al-Arusi Matwi

Muhàmmad al-Arussí al-Matwí o, en la transcripció afrancesada, Mohamed Laroussi Métoui (àrab: محمد العروسي المطوي, Muḥammad al-ʿArūsī al-Maṭwī), nascut Mohamed Laroussi Ben Tahar (Metouia, Tunísia, 19 de gener de 1920-Tunis, 25 de juliol de 2005) va ser un escriptor, professor universitari i diplomàtic tunisià. Com a diplomàtic fou ambaixador a Egipte, Iraq i Aràbia Saudita. Fou membre de l'Associació d'Escriptors de Tunísia i director d'un conegut club de novel·la. Va publicar estudis de tema religiós, poesia i diverses novel·les i contes com ¿Qui és la víctima?, Halima, Contes per a nens i l'obra amb més renom, amb la que culmina la seva etapa més realista, Les mores amargues, en la qual l'autor expressa amb certesa el gust de l'existència als pobles al límit del no res, on els dies i la vida flueixen només al ritme dels tres vasos de te: un primer vas fort com la vida, un altre dolç com l'amor i el darrer, amarg com la mort.

## Enllaços externs

* Llibres de l'autor a les Biblioteques de Barcelona
# Bébé pacificateur

Bébé pacificateur és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el 5 d’abril de 1912.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bébé.

## Repartiment

* René Dary : Bébé (com Clément Mary)
* Renée Carl : Madame Labèbe, la mama

## Notes

* ↑ Bébé pacificateur, bifi.fr
# Murataïta-(Y)

La murataïta-(Y) és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom en honor de Kiguma Jack Murata (1909-2001), geoquímic del Servei Geològic dels Estats Units.

## Característiques

La murataïta-(Y) és un òxid de fórmula química (Y,Na)₆Zn(Zn,Fe$^{3+}$)₄(Ti,Nb,Na)₁₂O$_{29}$(O,F,OH)$_{10}$F₄. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 6 a 6,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la murataïta-(Y) pertany a «04.DF: Òxids amb proporció metall:oxigen = 1:2 i similars, amb cations grans (+- mida mitja); dímers i trímers que comparteixen costats d'octàedres» juntament amb els següents minerals: esquinita-(Ce), esquinita-(Nd), esquinita-(Y), nioboesquinita-(Ce), nioboesquinita-(Nd), nioboesquinita-(Y), rynersonita, tantalesquinita-(Y), vigezzita i changbaiïta.

## Jaciments

La murataïta-(Y) va ser descoberta a St Peters Dome, Cheyenne (Colorado, Estats Units). També ha estat trobada al riu Maigunda, a Buriàtia (Rússia).

## Referències

* 1 2 3 «Murataite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Montagna-le-Templier

Montagna-le-Templier és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 87 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montagna-le-Templier era de 87 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 dones vivint soles i 12 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 87 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 39 eren segones residències i 9 estaven desocupats. 84 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 39 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 14 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 24 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montagna-le-Templier el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 46 persones, 34 eren actives i 12 eren inactives. De les 34 persones actives 31 estaven ocupades (21 homes i 10 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 12 persones inactives 3 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Montagna-le-Templier hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montagna-le-Templier a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montagna-le-Templier a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Mystus oculatus

Mystus oculatus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia: Kerala i Tamil Nadu.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Vol. 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
# Mystus keletius

Mystus keletius és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia i a Sri Lanka.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Pethiyagoda, R. 1991. Freshwater fishes of Sri Lanka. The Wildlife Heritage Trust of Sri Lanka, Colombo. 362 p.

## Bibliografia

* Burgess, W.E. 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Nova Jersey, Estats Units). 784 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roberts, T.R. 1994. Systematic revision of Asian bagrid catfishes of the genus Mystus sensu stricto, with a new species from Thailand and Cambodia. Ichthyol. Explor. Freshwat. 5(3):241-256.
* Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Vol. 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Brama orcini

Brama orcini és una espècie de peix de la família dels bràmids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les regions tropicals de l'Índic i del Pacífic.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Myrmecina

* No s'ha de confondre amb Myrmecia o Myrmica.
Myrmecina és un gènere de formigues de la subfamília dels mirmicins (Myrmicinae). Es distribueix per les regions holàrtica i Indomalaia, incloent-hi la península Ibèrica.

## Espècies

El gènere Myrmecina inclou 105 espècies, de les que només una viu a la península Ibèrica:
* Myrmecina graminicola (Latreille, 1802)

## Referències

* 1 2 «Hormigas.org - Género Myrmecina» (en castellà). [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ «Myrmecina - AntCat» (en anglès). [Consulta: 21 novembre 2023].
# Brigades Abú Alí Mustafà

Les Brigades d'Abú Alí Mustafà (àrab: كتائب ابو علي مصطفى, Katāʾib Abū ʿAlī Muṣṭafà) són el braç armat del Front Popular per a l'Alliberament de Palestina (FPLP), un partit polític nacionalista i marxista-leninista de Palestina fundat en 1967 per George Habash. El seu nom original era Brigades Àliga Roja (àrab: كتائب النسر الأحمر, Katāʾib an-Nasr al-Aḥmar), però va canviar de nom en 2001 després que el líder del FPLP Abu Ali Mustafa fos assassinat per Israel l'agost d'aquell any. Van participar en la segona intifada amb atacs contra objectius israelians, tant militars com civils.

## Història

El 17 d'octubre de 2001, en el context de la segona Intifada, les brigades van assassinar el polític israelià d'extrema dreta i en aquell moment ministre de turisme, Rehavam Ze'evi.
El 16 de juliol de 2007, el president palestí Mahmoud Abbas va demanar a tots els grups de la resistència palestina renunciar a la lluita armada i lliurar les seves armes a l'Autoritat Nacional Palestina. Malgrat que els membres de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa, el braç armat de Fatah, van acatar la petició presidencial, les Brigades d'Abú Alí Mustafà van rebutjar els termes de la mateixa, declarant que no volien aturar la seva resistència fins que els israelians retirin les seves forces dels territoris ocupats de Cisjordània i la Franja de Gaza.
Les brigades van participar activament en la Guerra entre Israel i Gaza de 2023 en coordinació amb altres grups armats palestins sota el comandament de la Sala d'operacions conjuntes palestines.

## Referències

* ↑ «La Organización de Liberación Palestina» (en castellà). Delegación General de Palestina en España. [Consulta: 25 març 2017].
* ↑ «Israeli minister assassinated» (en anglès). The Guardian, 17-10-2001. [Consulta: 26 gener 2024].
* ↑ «صادر عن كتائب الشهيد أبو علي مصطفى الجناح العسكري للجبهة الشعبية لتحرير فلسطين» (en àrab). PFLP, 07-10-2023. Arxivat de l'original el 8 d’octubre 2023. [Consulta: 26 gener 2024].

## Enllaços externs

* Brigades Abu Ali Mustafa en la pàgina oficial del FPLP Arxivat 2017-04-09 a Wayback Machine. (anglès)
* Brigades Abú Alí Mustafà Arxivat 2017-09-28 a Wayback Machine. (anglès)
# Márquez

Márquez és el nom dels següents personatges:
* Àlex Márquez i Alentà
* Alfonso Márquez de Prado (El Espinar, Segòvia, 1557 – Segòvia, 1621), inquisidor i bisbe de Tortosa, Cartagena i Segòvia
* Bartolomé Márquez López o Tintín Márquez (Barcelona, 1962), entrenador de futbol
* Carlos Márquez Cappechi (Guanoco, estat de Sucre, 1926-Caracas, 2016), actor veneçolà
* Cristóbal Márquez Crespo
* Edith Márquez
* Eduard Márquez
* Francisco Tomás Márquez Sánchez (Alpandeire, Màlaga, 1864 - Granada, ?)
* Javier Márquez Moreno o Javi Márquez (Barcelona, 1986), futbolista professional català que juga de centrecampista
* José Márquez Caballero (Moguer, 1872 - ?), jurista andalús
* Luis Márquez Martín
* Manuel Márquez Sánchez de Movellán, militar espanyol pertanyent al Partit Comunista que va lluitar en la guerra civil
* Marc Márquez i Alentà
* Rafael Márquez Álvarez (Zamora, Michoacán, Mèxic, 1979), futbolista mexicà
* Rafael Márquez Ojea (La Corunya, 1972), futbolista gallec que ocupava la posició de porter
* Tuli Márquez de la Nogal (Barcelona, 1962), periodista i escriptor
# Márkó Futács

Márkó Futács (nascut el 22 de febrer de 1990 en Budapest) és un futbolista hongarès que juga com a davanter
# Mètode simptotèrmic

El mètode simptotèrmic és un mètode de planificació familiar natural.
L'ús d'aquest mètode necessita observar i anotar diàriament, en un gràfic, els signes de fertilitat femenina:
* La temperatura al despertar;
* Les característiques del moc cervical.

## Referències

* ↑ Wettstein, R Harri; Bourgeois, Christine. Fondation SymptoTherm. The Complete Symptothermal Guide. Suïssa: Fondation SymptoTherm, 2014, p. 120.
# Caló dels Grells

El Caló dels Grells (col·loquialment Caló des Grells) és una cala de la ciutat de Mallorca pròxima a Portopí, entre el Palau de Marivent i el Castell de Sant Carles, delimitada per la Punta dels Grells i per la Punta de la Cova dels Coloms.
Es tracta d'una cala semiurbana de còdols. L'accés es fa per una escala habilitada que davalla de la carretera del Dic de l'Oest. Compta amb un aparcament gratuït per una quarantena de places i també és possible d'accedir-hi amb la línia 1 de bus, la qual passa pel caló amb freqüència d'una hora.

## Referències

* ↑ «Caló des Grells». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ «Palma». Nomenclàtor Toponímic de les Illes Balears. [Consulta: 16 febrer 2020]. No hi apareix el Caló dels Grells, però sí la Punta dels Grells i la Cova dels Coloms.
* ↑ Línia 1 de l'EMT
# Caló de Sant Antoni

El caló de Sant Antoni és una platja de la badia de Palma situada dins el terme de Llucmajor, darrere l'escullera del Club Nàutic de l'Arenal. Es tracta d'una antiga cala molt petita que avui en dia està totalment colgada d'arena formant una platja artificial. S'hi pot arribar pels darreres del Club Nàutic o bé per unes escales que davallen de la urbanització de Son Verí, del carrer de Costa i Llobera.
Pel que fa al topònim, es tracta d'un hagiotopònim sense explicació aparent.

## Referències

* 1 2 Aguiló, Cosme. La toponímia de la costa de Llucmajor. Institut d'Estudis Catalans, 1996, p. 138. ISBN 847283316X.

## Enllaços externs

* Enllaç a Platges de Balears Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Caló de ses Donardes

El caló de ses Donardes, també anomenat caló de ses Lleonardes, és una petita cala situada al municipi de Llucmajor, Mallorca, a la costa del llevant de la badia de Palma, molt a prop de la urbanització de Cala Blava. S'hi veu un tamarell i moltíssimes atzavares, piteres o donardes, que donen nom al caló, i que són plantes originàries de Mèxic que creixen subespontàniament a tota la Mediterrània. Es tracta d'un entrant de la mar en forma d'U, el qual es divideix en dues parts quan toca terra, sent una de les parts una platgeta de còdols, roques i arena. Té una longitud d'uns 30 m per 4 m d'amplada mitjana. El pendent és suau, hi ha roques submergides o semisumergides, però no hi ha ni ondulacions, ni fosses, ni barres submergides. Té les aigües tranquil·les i el vent dominant és l'embat amb onatge predominant sud-oest, oest i nord-oest.

## Referències

* ↑ Aguiló, C. La toponímia de la costa de Llucmajor. Institut d'Estudis Catalans, 1996, p. 72. ISBN 847283316X.
* ↑ «Caló de ses Lleonardes també coneguda com Caló de ses Donardes». Platges de Balears. Govern de les Illes Balears. [Consulta: 31 gener 2013].
# Brooklyn Heights (Missouri)

Brooklyn Heights és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 125 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brooklyn Heights tenia 125 habitants, 49 habitatges, i 34 famílies. La densitat de població era de 402,2 habitants per km².
Dels 49 habitatges en un 24,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,1% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 24,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 21,6% entre 25 i 44, un 30,4% de 45 a 60 i un 18,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.875 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 12.458 $. Entorn del 14,7% de les famílies i el 21% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brooklyn Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brooklyn Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Bru Pagueras

Bru Pagueras (Espanya, segle xviii) fou un mestre de capella i clergue de Vilanova de Cubelles (antic nucli de Vilanova i la Geltrú) i també va ocupar aquesta plaça a la Catedral de la Seu d'Urgell.
Al 1780 va aconseguir el segon lloc en les oposicions per a la Real Capella de Nostra Senyora de la Victòria del Palau de la comtessa de Barcelona. Al 22 de gener de 1791 es va presentar per a ocupar la vacant del magisteri de Girona per la renúncia de Domingo Arquimbau. Amb ell es van presentar Pedro Antonio Comta, Rafael Compta i José Pons. Pons va ser elegit en aquesta cas per a substituir el antic mestre amb els mateixos càrrecs i privilegis. Al 6 de novembre de 1793, novament es va obrir la Plaça quan Pons es va traslladar a la seo metropolitana de Valencia. En aquest cas, Pagueras va acudir des de La Seu d'Urgell però amb ell es van presentar Bonventura Feliu, Mestre de capella de Taragona, Rafael Comta, submestre de la capella de Barcelona, Nicolàs Zabala, Mestre de capella de Salvador de Sevilla, i Pedro Antonio Compta que va ser el elegit a la deliberació capitular del 4 de gener de 1794.

## Obra

Tota la seva producció musical és de caràcter religiós. Es conserva en diferents llocs com:
* La Seu d'Urgell
* Canet de Mar
* Cervera
* Manresa
* Sant Joan de les Abadesses
* Tarragona
* Santa Maria del Pi
* Obres de Bru Pagueras a l'IFMuC

## Bibliografia

* García, Fernando. Diccionario de la Música Española y Hispanomapricana (en espanyol). Madrid: SGAE, 1999.
* García, Fernando «Diccionario de la música española e hispanoamericana, 10 tomos. Director Emilio Casares Rodicio. Madrid: SGAE, INAEM, ICCMU.1999-2002» (en castellà). Anales de la Universidad de Chile, 0, 16, 24-09-2010. DOI: 10.5354/0365-7779.2004.3324. ISSN: 0365-7779.

## Enllaços externs

* Ressenya de Bru Pagueras a l'Ifmuc
# Necròpoli de Finestrelles

La necròpoli de Finestrelles és una necròpoli d'ocupació alt-medieval a l'espai entre l'Avinguda de Pearson, l'Avinguda d'Esplugues i el Carrer Bisbe Català de Barcelona. A inicis dels anys 1950, en fer-se la prolongació de l'avinguda de Pedralbes cap al barri de Finestrelles (Esplugues de Llobregat), quedà al descobert una necròpolis amb inhumacions tant de fossa com de tègules, que s'ha datat als segles VI-VII dC. Atès que la necròpolis és a tocar del Monestir de Pedralbes, és possible que estigués relacionada amb la vil·la romana que s'ubica en aquest indret, datada, d'altra banda, del segle i aC. Es desconeix la quantitat de tombes localitzades així com si va aparèixer material arqueològic.

## Referències

* ↑ «Necròpoli de Finestrelles». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).

## Bibliografia

* BALIL, A., 1954. "Las excavaciones de Barcelona tardoromana en la calle de los condes de Barcelona", Zephyrus, 5, Salamanca, pp. 217–219.
* RIU, E., 1982. "Esment i especulacions sobre els enterraments alt-medievals barcelonins", I Congrés d'Història del Pla de Barcelona, Barcelona, pp. 129–141.
* RIU, E., 1984. "D'algunes formes de terrissa alt-medieval barcelonina", Acta Mediaevalia, 2, Universitat de Barcelona, Barcelona, pp. 29–48

## Vegeu també

* Avinguda Pearson