OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tassa

* Per a altres significats, vegeu «Tassa (unitat de volum)».
Una tassa és un recipient resistent amb una sola nansa que s'usa per prendre líquids.

## Funció

La tassa s'utilitza per emmagatzemar líquids a temperatures elevades, com ara sopa, cafè, te o xocolata calenta per a posteriorment ser ingerits.

## Aparença

Aquest objecte pot tenir diverses formes, colors i mides, estant o no serigrafiada però la característica comuna de totes elles és la nansa per facilitar el seu maneig. Les més petites es denominen tassa de cafè , tassa de te o amb el diminutiu tasseta . A les de grans dimensions se'ls sol anomenar bol.

## Composició

Les tasses solen estar fetes generalment de porcellana o ceràmica, trobant-se també fabricades de Pyrex, plàstic o de metalls com l'alumini o l'acer.

## Consideracions figuratives del seu ús en la quotidianitat

Al marge de les peculiaritats de l'estri pel que fa a les seves característiques de tal, per ser un objecte d'esperable presència en l'intercanvi social de bàsiques necessitats, la seva utilitat ha transcendit el mer ús pràctic per assolir simbolismes de riquesa humana indiscutible.
La fusió d'elements culturals britànics i asiàtics, per emprar un exemple entre molts, s'ha definit des del segle xviii per l'ús de la tassa com a eina de solemne socialització. El diàleg concurrent a l'amistosa acceptació de les diferències religiós-culturals s'ha representat amb massa freqüència amb el símbol de la tassa, a través de la qual el te del monjo s'entroncava amb la naixent costum anglesa del "five o'clock", delicadesa de refinament moral que ens arriba fins als nostres dies en multitud de motius, poemes i narracions.
Haenen ha pogut aproximar la mentalitat colonialista en les seves diverses etapes circumstancials als nostres escrutinis gràcies a la seva anàlisi de l'inconnex esdevenir decoratiu de les tasses, que de tant en tant emfatitzava amb classicismes el poder cultural europeu, i en altres ocasions revitalitzava la identitat oriental, almenys amb pretensions de causar delectació d'estranyesa o bell desconcert.

## Vegeu també

* Tassa (unitat de volum)
Viccionari
# Tassa (unitat de volum)

* Per a altres significats, vegeu «Tassa».
Una tassa (en anglès cup) és una unitat de mesura de volum. A l'origen només designava el volum d'ingredients de cuina que cap en una tassa, però la necessitat d'estandartizar-la en un sistèma mètric, va fer que defineix un contingut definita amb precisió.
Als països d'Amèrica Llatina, Austràlia, Nova Zelanda i Canadà, s'utilitza la tassa decimal que equival a 250 ml o cm ³ o 250 g (quan es tracta d'aigua).
Als Estats Units i al Regne unit s'utilitza la seqüència: 1 galó = 4 quarts= 8 pintes = 16 tasses= 32 gills, però el contingut no és el mateix en el sistema americà i el sistema imperial britànic. El sistema imperial, vigeix al Regne Unit, a la major part dels països del Commonwealth i en països influïts per l'ex imperi britànic, com el Japó o la Xina.
La tassa :
| Nom | tassa imperial | tassa imperial | tassa americana | tassa americana | tassa decimal |
| $^1$⁄$_{16}$ galó | | | | | |
| $^1$⁄$_4$ quart | | | | | |
| $^1$⁄$_2$ pinta | | | | | |
| 1 tassa | 8 unces líquides 17,338714549476 in³ | 284,130625 ml | 10 unces líquides 14,4375 in³ | 236,5882365 ml | 250 ml |
| 2 gills | | | | | |

## Vegeu també

* Culleradeta
* Cullerada
* Unitats de volum
* Tassa de mesurar

## Referències

* ↑ La tassa mètrica no és una mesura oficial del sistema decimal Unités cohérentes, unités dérivées ayant des noms spéciaux et préfixes SI Bureau international des Poids et Mesures
Viccionari
# Fiat 2000

El FIAT 2000 va ser un tanc pesat italià de la Primera Guerra Mundial. Es considera el model més modern de l'època.

## Història

Durant la 1a Guerra Mundial, Itàlia no presentava unitats blindades a causa de la manca de tancs. L'única solució fins al moment era crear nous dissenys.
L'ordre de dissenyar i produir el primer tanc italià va estar a càrrec de l'empresa d'automòbils FIAT el 1916. El prototip del nou tanc es va mostrar davant d'una comissió militar el 21 de juny de 1917; els seus sistemes mecànics estaven complets però la seva superestructura es va afegir posteriorment, mostrant el prototip com una maqueta de fusta amb una torreta cònica oberta i un petit canó. No es va acabar la carcassa fins al 1918.

## Referències

* Pignato, Nicola, Storia dei mezzi corazzati, Fratelli Fabbri editori, 1976, pàg. 81-88.

## Vegeu també

* Tanc
* Història del tanc

## Enllaços externs

* The Advanced Fiat 2000 Heavy Tank Arxivat 2008-04-03 a Wayback Machine.
* History of the Italian Tank Corps
# Filandre del llac Pebas

El filandre del llac Pebas (Philander pebas) és una espècie de marsupial de l'ordre dels didelfimorfs. Viu a l'est de l'Equador, l'est del Perú i la part brasilera de la conca de l'Amazones. Té el pelatge dorsal molt curt i de color gris, mentre que el pelatge ventral també tendeix a ser gris, però en alguns exemplars és de color crema o camussa. El seu nom específic, pebas, es refereix al llac Pebas, un sistema lacustre que cobrí gran part de la seva distribució durant el Miocè. Com que fou descoberta fa poc, encara no se n'ha avaluat l'estat de conservació.

## Referències

* ↑ Voss, Robert S.; Díaz-Nieto, Juan F.; Jansa, Sharon A. «A Revision of Philander (Marsupialia: Didelphidae), Part 1: P. quica, P. canus, and a New Species from Amazonia» (en anglès). American Museum Novitates, 3.891, 3.891, 2018, pàg. 1–70. DOI: 10.1206/3891.1. ISSN: 0003-0082.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Filandre pàl·lid

El filandre pàl·lid (Philander pallidus) és una espècie de marsupial de l'ordre dels didelfimorfs. Viu al sud de Mèxic, Belize i El Salvador. En comparació amb el filandre cuanegre (P. melanurus), que és el seu parent més proper, té el pelatge més clar i la punta blanca de la cua és més llarga. No se n'ha trobat cap exemplar amb la cua completament fosca.

## Referències

* ↑ Voss, Robert S.; Díaz-Nieto, Juan F.; Jansa, Sharon A. «A Revision of Philander (Marsupialia: Didelphidae), Part 1: P. quica, P. canus, and a New Species from Amazonia» (en anglès). American Museum Novitates, 3891, 3.891, 2018, pàg. 1–70. DOI: 10.1206/3891.1. ISSN: 0003-0082.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# The Seeds of Love

The Seeds of Love fou el tercer àlbum del grup anglès de pop rock Tears for Fears aparegut el 27 de setembre de 1989. Va ser produït per David Bascombe en el segell Mercury Records i Fontana. Va mantenir el so èpic de la banda tot incorporant influències que van des del jazz i la soul fins a Beatlesc pop. La seva llarga producció i les seves sessions de gravació van costar més d'un milió de lliures. L'àlbum va generar l'èxit del títol "Sowing the Seeds of Love", així com "Woman in Chains" i "Advice for the Young at Heart", ambdós que van arribar als 40 primers en diversos
L'octubre de 2020, la reedició remasteritzada de The Seeds of Love es va publicar en diversos formats, inclosa una edició super de luxe, amb cara B , remixs i una barreja de so envoltant 5.1.

## Títols

* Woman In Chains, single el 1989 i reeditat el 1992
* Badman's Song
* Sowing the Seeds Of Love, single el 1989
* Advice For The Young At Heart, single el 1990
* Standing On The Corner Of The Third World
* Swords And Knives
* Year Of The Knife
* Famous Last Words, single el 1990

## Referències

* ↑ «This Week – Releases». Record Mirror. 23 September 1989: 39.
* ↑ Nevin Martell. Looking for Calvin and Hobbes: The Unconventional Story of Bill Watterson ., 5 October 2009, p. 67. ISBN 9780826429841.
* ↑ Sinclair, Paul. «Tears For Fears / The Seeds of Love reissue coming in October – SuperDeluxeEdition» (en anglès americà). Super Deluxe Edition, 19-08-2020. [Consulta: 13 maig 2022].
* ↑ Grow, Kory. «Tears for Fears Dig Deep for 'Seeds of Love' Box Set» (en anglès americà). Rolling Stone, 19-08-2020. [Consulta: 13 maig 2022].
# The Carphone Warehouse

The Carphone Warehouse és una empresa londinenca de venda de mòbils fundada el 1989 per dos jóvens de 25 anys. Fora del Regne Unit fou coneguda com a The Phone House.
Charles Dunstone fou l'inversor inicial i hi invertí als inicis unes 6.000 lliures. A l'estiu de 2000 entrà a la Borsa de Londres i era aleshores el distribuïdor de telèfons mòbils líder a Europa. El 2001 tenia unes mil tendes. El 2004 va llançar Talk Talk, un servei de telefonia fixa amb la característica de la gratuïtat de cridades entre clients a Espanya després d'estar un any operant aquest servei al Regne Unit. El 2006 es convertí a Espanya en la primera operadora mòbil virtual. El 2017 Dominion, una multinacional espanyola, va adquirir la secció espanyola de l'empresa, Phone House España.

## Referències

* 1 2 3 Iríbar, Amaya «Una idea de un par de jóvenes». El País, 01-04-2001 [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ «The Phone House sacará a cotizar el 20% de su capital en julio». El País, 13-06-2000 [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ «The Phone House entra en la telefonía fija con llamadas gratis entre clientes». El País, 16-09-2004 [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ «Supermercados y tiendas serán operadoras móviles». El País, 14-09-2006 [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ «Dominion paga 55 millones por hacerse con Phone House España». Valencia Plaza, 14-07-2017 [Consulta: 14 juliol 2017].
# Termòmetre de Galileu

El termòmetre de Galileu, que rep el nom de Galileo Galilei, és un termòmetre fet amb un cilindre segellat de vidre el qual conté un líquid transparent (una mescla d'hidrocarburs) i una sèrie d'objectes (cinc, set o vuit ampolles o bulbs), plenes d'aigua o alcohol acolorit, les densitats dels quals fan que pugin o baixin amb els canvis de la temperatura, ja que també el líquid del cilindre canvia de densitat segons les diferents temperatures i aquesta densitat diferent del líquid del cilindre la que fa pujar o baixar els bulbs. La temperatura típicament es llegeix per un gravat amb un nombre en un disc de metall que hi ha en cada objecte.
Si les densitats de cadascun dels bulbs difereix poc, ells mateixos es disposen de manera que les menys denses es troben a dalt i les més denses a la part de baix i poden formar una escala de temperatures. Per regla general, un espai tendeix a separar el grup de bulbs de dalt del grup de baix. La temperatura s'ha de llegir sobre el disc situat a la base del grup de dalt; si un bulb sura entre els dos grups, se’n dedueix una temperatura intermèdia, una mica inferior.
Per definició, el termòmetre de Galileu és en realitat un termoscopi, no pas un termòmetre. La seva precisió és d'uns 0,5 °C però no es poden llegir ni temperatures gaire altes ni gaire baixes. Actualment serveixen d'objecte decoratiu.
Per aconseguir una precisió acurada cal que el pes dels objectes que pugen i baixen estiguin fabricats amb una tolerància de menys d'1/1000 (un gram per mil·ligram).

## Principi de funcionament

El termòmetre de Galileo funciona pel principi de flotabilitat, que determina si un objecte flota o bé s'enfonsa dins un líquid.
L'únic factor que determina si un objecte gros flota o enfonsa dins un líquid és la densitat de l'objecte en relació a la densitat del líquid.
Galileo descobrí que la densitat d'un líquid és una funció de la seva temperatura. Aquesta és la clau per saber com funciona el seu termòmetre, a mesura que la temperatura de l'aire s'incrementa des dels 4 °C, la seva densitat baixa.
En la representació esquemàtica, si hi ha alguns bulbs en la part de dalt (esquerra) i alguns al fons, però un flota en l'espai intermedi, aleshores el que flota en l'espai intermedi (verd a 76 °F) diu la temperatura. Si no hi ha un bulb a l'espai intermedi (dreta), aleshores la mitjana dels valors dels bulbs per sobre i per sota de l'espai intermedi dona la temperatura aproximada.

## Referències

* ↑ How to read a Galilean Thermometer
* ↑ Galilean Thermometer
* ↑ Howstuffworks
* ↑ Water Density Calculator
* ↑ Anomalous properties of water
# Finnemanita

La finnemanita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom per K.J. Finneman, de Långban, Suècia, qui va trobar el primer exemplar.

## Característiques

La finnemanita és un òxid de fórmula química Pb₅(AsO₃)₃Cl. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la finnemanita pertany a «04.JB: Arsenits, antimonits, bismutits; amb anions addicionals, sense H₂O» juntament amb els següents minerals: fetiasita, manganarsita, magnussonita, armangita, nanlingita, asbecasita, stenhuggarita, trigonita, gebhardita, derbylita, tomichita, graeserita, hemloïta, freedita, georgiadesita i ekatita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Suec d'Història Natural, situat a Estocolm (Suècia).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Långban, situada al municipi de Filipstad, dins el comtat de Värmland (Suècia). També ha estat descrita a la pedrera Topaz, situada a la localitat de Kotka, a Kymenlaakso (Finlàndia). Podria haver estat descrita també a Alemanya i Austràlia però per ara aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Finnemanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 agost 2021].
# Finnmarksvidda

Finnmarksvidda (que literalment significa altiplà de Finnmark; en idioma sami del nord es diu: Finnmárkkoduottar) és l'altiplà muntanyenc més gran de Noruega i ocupa una superfície de més de 22.000 km². Es troba a una altitud d'entre 300 i 500 metres i representa un 36% de la superfície del comtat de Finnmark. La distància d'est a oest, entre Alta i la península de Varanger, és de més de 400 km igual que la distància del nord al sud.
Aquest altiplà està al nord del cercle polar àrtic conté pinedes, torberes i llacs glacials. Està habitat pels samis i hi ha nombrosos ramats de rens.
El Parc nacional d'Øvre Pasvik està situat en aquest altiplà. Es va obrir el 1976 i ocupa una superfície de 1.409 km². El Parc nacional de Stabbursdalen protegeix la població de pi roig més septentrional del món.
Finnmarksvidda té un clima continental dins el clima de Noruega amb els hiverns més freds de Noruega. La mitjana anual és de -2.4 °C i la pluviometria de només 336 litres.
# Taylor Eigsti

Taylor Eigsti (Menlo Park, 24 de setembre de 1984) és un pianista de jazz estatunidenc majoritàriament neobop, però que també permet que els elements del funk i el soul flueixin a la seva música.
Va començar a tocar el piano als quatre anys i va aparèixer a l'acte inicial per a David Benoit als vuit (més tard van aparèixer a l'acte d'obertura d'altres grans com Diana Krall, Al Jarreau, Natalie Cole i Hank Jones). Als 14 anys va gravar el seu primer disc (amb el bateria Dave Brubeck) a finals de 1998, i el 1999 abans de complir els 15va enregistrar amb la flautista Nika S. Rejto Liquid Love. Un any després va pendre les seves primeres lliçons en un taller de jazz a la Universitat Stanford. Al mateix temps, es va graduar a "Woodside Priory School", segon de la seva classe, i després va començar a estudiar a la Universitat del Sud de Califòrnia. En els anys següents, es va presentar al "Piano Jazz Program" de Marian McPartland i al "BET Jazz Channel", a més, la revista Jazziz li va dedicar la notícia de portada el novembre del 2006.
Després de publicacions en els seus propis segells, va publicar el seu primer disc a "Bob City Records" amb Resonance el 2003, cosa que el va donar a conèixer a nivell nacional i internacional. El següent àlbum Lucky to Be Me (amb Christian McBride, Lewis Nash, James Genus, Billy Kilson i Julian Lage, entre d'altres) va fer que fos nominat a dos Grammy el 2007 (Millor interpretació de jazz en solitari i Millor composició instrumental per la seva peça Argument). El 2010 ell i el seu quintet van llançar l'àlbum Daylight at Midnight.
Eigsti també ha aparegut en nombroses ocasions en diversos especials de televisió, aparicions a NPR, comercials i va compondre el tema musical de la pel·lícula "Detachment", protagonitzada pel guanyador de l'Oscar Adrien Brody, col·laborant en la banda sonora amb els Newton Brothers. El 2018, Eigsti va aparèixer en un especial de televisió amb Chris Botti per a Great Performances de PBS.
A més de dirigir i tocar amb diversos conjunts petits, Eigsti ha tingut sovint l'oportunitat de treballar, compondre i orquestrar música per a diverses orquestres simfòniques, i ha escrit música per a orquestra i conjunt de jazz. Diversos solista i característiques de composició inclouen el San José orquestra de cambra, Oakland Simfònica, Filharmònica de Nova York, el New York Pops, Orquestra Simfònica de Chicago, Colorat simfonia, Buffalo Philharmonic Orchestra, Filharmònica de Nàpols, Nashville simfonia, Sagrament Filharmònica Joves Orquestres, Orquestra Simfònica de Pittsburgh, Orquestra Simfònica d'Indianapolis, Simfònica Juvenil de Sant Josep, Orquestra Juvenil Golden State, Simfònica Bear Valley, Simfònica Tassajara, Filharmònica de Reno i múltiples col·laboracions destacades amb l'Orquestra Simfònica Península.

## Enllaços externs

* https://www.tayjazz.com/
* https://www.jazzecho.de/taylor_eigsti_lucky_to_be_me_112031.jsp Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
* Taylor Eigsti a Discogs
* https://hmong.es/wiki/Taylor_Eigsti
# Taylor Hayes

Taylor Hayes (Grosse Pointe, 14 de gener de 1975) és una actriu porno nord-americana.

## Biografia

Taylor es cria als afores de la ciutat d'Ohio i estudia a prop de Dallas. Després de concloure els seus estudis comença a treballar com a estríper en un local anomenat Cabaret Royale. Poc després, apareix nua a la revista Penthouse. No obstant, les fotos disgusten el seu xicot de l'època el qual la fa fora de casa.
Això l'obliga a mudar-se a Las Vegas i posteriorment a Los Angeles on inicia la seva carrera com a actriu porno. Debuta treballant per a VCA a Hienie's Heroes (1995). Després de rodar dues pel·lícules més amb la seva primera productora comença a treballar per a Adam Glasser, més conegut, al món del porno, com Seymore Butts.D'aquesta època són les cintes sexualment més atrevides de l'actriu ja que contenen sexe anal, doble penetració, A2M i ejaculació femenina.
El 1997 fitxa per Vivid. Tot i convertir-se en Vivid Girls la companyia li permet seguir rodant per a Seymore Butts. Amb la nova productora les escenes de sexe són molt més suaus i allunyades del porno més dur que habituava a rodar.
El 1999 passa pel quiròfan per operar-se els pits i fer-se una liposucció.
Després d'anunciar la seva retirada el 2002, realitza un efímer retorn el 2005 que es plasmaria únicament en dues pel·lícules: Slumber Party 20 on participa en una orgia lèsbica i Seymore Butts Asshunt on intervé en una escena de sexe oral.

## Vida personal

Va mantenir una relació amb Seymore Butts, de la qual va néixer el seu primer fill el 1996. Va tenir un altre fill el maig de 1997.

## Curiositats

* El seu nom artístic es basa en un personatge d'una telenovel·la molt popular als Estats Units emesa per la CBS.
* Va provar, sense èxit, sort al cinema convencional rodant Animal Instincts III (1990) i Evil Breed: The Legend of Samhain (2005)

## Premis

* 1999 Premi AVN a la Millor escena en grup per The Masseuse 3
* 2000 XRCO a la Millor actriu per Jekyll & Hyde
* 2001 XRCO Millor actriu per Fade to Black
* 2002 Premi AVN a la Millor escena en parella per Fade to Black
* 2002 Premi AVN a la Millor escena en grup per Fade to Black

## Referències

* 1 2 3 «"Taylor Hayes at luke is back"». Arxivat de l'original el 2011-09-05. [Consulta: 7 maig 2016].
* 1 2 3 «Past AVN Award Winners». [Consulta: 2 gener 2008].
* 1 2 «XRCO past winners». [Consulta: 2 gener 2008].
# Taylor Creek

Taylor Creek és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 4.289 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Taylor Creek tenia 4.289 habitants, 2.022 habitatges, i 1.277 famílies. La densitat de població era de 414 habitants/km².
Dels 2.022 habitatges en un 14,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,4% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 36,8% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,6% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 18,2% entre 25 i 44, un 28,1% de 45 a 60 i un 33,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 55 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.919 $ i la renda mediana per família de 28.260 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.810 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 16.754 $. Entorn del 10,1% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Taylor Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Taylor Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.