# Castell de Polpís

El castell de Polpís és un recinte fortificat del qual es conserven algunes restes, que es troba al cim d'un puig a la serra d'Irta, a 2 km de Santa Magdalena de Polpís, ocupant més de 2.000 m².

## Història

El castell de Polpís, recinte originalment musulmà (XI-XII), fou pres per Alfons II i atorgat el 1190 a l'orde del Temple, el qual el va perdre de seguida a mans dels musulmans. Fou definitivament conquerit el 1233 per Jaume I, al mateix temps que Peníscola. El 1244 quedà en possessió de l'orde de Calatrava, i l'any 1277 passa als templers fins a la seva dissolució, en què queda en mans de l'orde de Montesa, dins la jurisdicció del comanador de Xivert.
El castell fou reconstruït i ampliat durant el període inicial de la possessió cristiana, per garantir les terres conquerides, i mantingut, amb més o menys cura fins al segle xvi, davant el perill dels pirates barbarescos. Després, sense cap utilitat militar, fou abandonat i anà progressivament deteriorant-se.
El castell està protegit mitjançant la declaració genèrica del Decret de 22 d'abril de 1949, del Ministeri d'Educació Nacional, sobre protecció dels castells, publicat en el BOE el 5 de maig de 1949. Posteriorment, amb la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric, en la primera i segona disposicions addicional, es declara Bé d'Interés Cultural. I continua la protecció i aquesta qualificació, amb la disposició addicional segona de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
Actualment és propietat de la Diputació de Castelló.

## Estructura

És un castell de muntanya de planta quadrangular amb un perímetre irregular i un únic recinte, protegida la seua única entrada per una gran torre de l'Homenatge, i dos llenços de mur per davant, que obliguen a un accés colzat.
Conserva restes de les diferents obres i reformes que s'hi han anat realitzant; així, la primitiva obra musulmana fou objecte de nombroses reformes templeres. En l'actualitat, encara es poden identificar la torre de l'Homenatge, la porta d'accés, torres quadrades, murs del perímetre, i l'aljub. Els murs de la part de l'entrada són musulmans, mentre la resta d'estructures conservades són templeres.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2426.
* 1 2 «Castillo de Pulpis, Santa Magdalena de Pulpis». Generalitat Valenciana. Direcció General del Patrimoni Artístic. [Consulta: 25 agost 2015].
* ↑ «Sierra de Irta - Castillo de Pulpis» (en castellà). Sierrairta.com. Arxivat de l'original el 2016-06-28. [Consulta: 30 octubre 2012].
* ↑ Iturat 1990: p. 15.
* ↑ Decret de 22 d'abril de 1949
* ↑ Llei 16/1985, de 25 de juny
* ↑ Llei 4/1998, d'11 de juny
* ↑ Sanz de Bremond y Frígola 1999: p. 128.
* ↑ Calabuig 2008.
* ↑ Sanz de Bremond y Frígola 1999: p. 130.

## Bibliografia

* Calabuig, Juan Antonio. «Los castillos de la sierra de Irta: Xivert i Pulpis». Lasprovincias.es (04-03-2008).
* Iturat, Joaquín. «Santa Magdalena de Polpís: Aspectos de su historia y arte». Centre d'Estudis del Maestrat, 31 (jul-set, 1990), pp. 15-26. ISSN 0212-3975.
* Sanz de Bremond y Frígola, Manuel. «Muro islámico en el castillo de Pulpis». Centre d'Estudis del Maestrat, 61 (gen-juny, 1999), pp. 127-132. ISSN 0212-3975.
* Joan Fuguet Sans, Templers i hospitalers, 2, Guia de les Terres de l'Ebre i dels castells templers del Baix Maestrat), Barcelona, Rafael Dalmau, 1998.
* Joan Fuguet / Carme Plaza, "La arquitectura militar del Temple como símbolo del poder feudal", en Philippe Josserand / Luís F. Oliveira/ Damien Carraz (ed.), Élites et ordres militaires au Moyen Âge. Rencontre autour d'Alain Demurger, Casa de Velázquez, Madrid, 2015, p. 241-260.
* Idem, Els templers guerrers de Déu. Entre Orient i Occident, Rafael Dalmau, Ed. Barcelona, 2012. (edició castellana, 2013)

## Vegeu també

* Orde del Temple.

## Enllaços externs

* Fitxa del monument i Fitxa BIC del monument. Direcció General de Patrimoni Artístic. (castellà)
* Descripció del monument Arxivat 2011-12-31 a Wayback Machine.. (castellà)