OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mongeta de Castellfollit del Boix

La varietat de mongeta de Castellfollit de Boix de nom científic Phaseolus vulgaris L. és d'origen meso americà, les seves llavors són blanques, tenen forma rectangular/ovoide i són bastant aplanades, tenen una mida mitjana. És autòctona del municipi de Castellfollit del Boix coneixent-se el seu cultiu des del segle xvi. Posseeix la denominació comarcal de producte alimentari del Bages des del 1994.
Castellfollit del Boix pertany a la classe comercial Great Northern. Té creixement indeterminat, però es cultiva sense cap mena de tutor. Les flors són completament blanques. Les beines són de color verd i tenen una longitud mitjana. Les produccions d'aquesta varietat són baixes, perquè es cultiva en secà, però poden esdevenir més elevades si es fan regs de suport. Des del punt de vista sensorial es caracteritza per una baixa farinositat, baixa percepció de la pell i sabor suau lleugerament més intens que la varietat de referència Ganxet. La percepció i la rugositat de la pell presenten valors baixos. La cocció de la varietat Castellfollit del Boix triga unes dues hores. Respecte a la integritat del gra després de la cocció, solen trobar-se al voltant d'un 63% de grans esberlats. Està inclosa en el Catàleg de les varietats locals d'interès agrari de Catalunya amb el número d'inscripció CAT007CVL
Té un gust de blat de moro marcat i una lleugera aroma que recorda a la patata. Es sol menjar amb botifarra o amb cansalada a la brasa, guisada amb ceba, amb bolets o bé en truita.

## Característiques agronòmiques

La varietat tradicional Castellfollit del Boix, cultivada a la zona històrica de producció, presenta unes produccions baixes. El rendiment mitjà estimat és de 800 kg/ha. Això és degut al fet que es cultiva en condicions de secà i sense tutors de suport. En condicions més favorables, amb reg de suport, el rendiment net pot arribar fins als 1.200 kg/ha. Respecte a la precocitat, es tracta d'una varietat no molt primerenca, amb una mitjana de 44 dies transcorreguts des de la sembra fins al moment en què el 50% de les plantes d'un cultiu estan en floració. La mongeta Castellfollit del Boix, en el seu lloc d'origen es sembra aproximadament a finals d'abril i es recull a mitjans d'agost. Encara que es conserva bé durant més temps. Aquestes dates són orientatives i poden variar en funció de les condicions ambientals.

## Referències

* ↑ «Fitxa descriptiva de la varietat. Catàleg de varietats locals d'interès agrari de Catalunya». Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2015. [Consulta: 6 agost 2015].
* 1 2 «Gastroteca. Mongeta de Castellfollit de Boix». Gastroteca. [Consulta: 6 agost 2015].
# Esquerra Alternativa i Verda

Esquerra Alternativa i Verda és un partit polític espanyol de les Illes Balears, federació balear d'Izquierda Unida.
El 5 de juny de 2010 es va celebrar l'assemblea constituent d'Esquerra Alternativa i Verda, en el marc del programa de Refundació de l'Esquerra impulsat per Esquerra Unida a nivell federal, i que substituiria a l'antiga Esquerra Unida de les Illes Balears (EUIB). En aquesta es va comptar amb la presència del responsable d'Organització d'IU, Miguel Reneses, i del senador d'Esquerra Unida i Alternativa (referente en Cataluña de Izquierda Unida), Joan Josep Nuet.
En l'assemblea de fundació es va remarcar la voluntat que la formació sigui capaç de proposar alternatives a la crisi i respondre a les mesures adoptades pel govern d'Espanya que qualifiquen de "ofensiva neoliberal". Per a això es va proposar donar continuïtat a la campanya contra la crisi que estava duent a terme EUIB i Esquerra Unida a nivell federal. El primer coordinador de la nova formació és Albert Aguilera. Una minoria no va aconseguir que la refundació portés a una organització independent de qualsevol projecte federal, per la qual cosa va decidir escindir-se i fundar Iniciativa d'Esquerres.
No obstant això en aquest procés es va produir escissió d'un corrent minoritari d'EUIB anomenada Esquerra XXI, creada al novembre de 2009 i encapçalada per la consellera del Govern de les Illes Balears Josefina Santiago, el vicepresident del Consell de Mallorca Miquel Rosselló i l'ex coordinador d'EUIB David Abril, que va formar aquest mateix dia Iniciativa d'Esquerres. Aquesta escissió es va donar per la demanda d'Esquerra XXI de cercar la ruptura amb IU a nivell nacional i la reafirmació de la coalició Bloc per Mallorca, amb la finalitat d'enfortir les relacions amb els partits membres d'ella, això és, PSM-EN, Els Verds de Mallorca i ERC. En novembre de 2010, Iniciativa d'Esquerres i Els Verds de Mallorca se fusionaren per crear IniciativaVerds.

## Referències

* ↑ EU se transforma en Esquerra Alternativa i Verda y llama a la unidad, EFE, 5 de junio de 2010.
* ↑ EU Baleares "destierra los personalismos" en su nuevo etapa como Esquerra Alternativa i Verda, Europa Press, 5 de junio de 2010.
* ↑ Pasos hacia la refundación de la izquierda en Galicia y Baleares, Tercera información, 07 de junio de 2010.
* ↑ La escisión de EU se llamará Iniciativa y quiere unir a toda la izquierda en 2011 ultima hora.es, 5 de junio de 2010.
* ↑ La parte de EU pro Bloc se convierte en Iniciativa d'Esquerres Arxivat 2012-07-11 a Wayback Machine. Mallorca Confidencial, 5 de junio de 2010.
* ↑ La escisión de EU constituye el "partido asambleario" Iniciativa d'Esquerres, ABC, 5 de junio de 2010.
* ↑ David Abril encabezará la nueva formación de izquierdas Iniciativa d'Esquerres, Europa Press, 5 de junio de 2010.
* ↑ Esquerra XXI apostará por el Bloc si IU no les da mayor independencia, El Mundo, 24 de abril de 2010.
# Esquerda Nacionalista

Esquerda Nacionalista (EN) és un partit polític gallec format en 1992, integrant del BNG, i en el seu Consello Nacional hi tenia 9 membres. Té al voltant de 600 militants (2002). Propugna la independència de Galícia i la reintegració gradual del gallec en el portuguès. Publica el periòdic EN Galiza i promou la Fundación Enclave.
EN va donar suport al «sí» en el referèndum sobre el tractat de la Constitució Europea de 2005. Després de la seva VI Assemblea Nacional, celebrada el 30 de març de 2008 a Santiago de Compostel·la, Xosé Chorén va ser escollit seu secretari nacional i Alberte Xullo Rodríguez Feixoo el seu president. Aquest mateix any va sofrir una escissió que va donar lloc a Espazo Socialista Galego, un nou partit en principi també integrat en el BNG.
El 12 de febrer de 2012 s'anuncià l'abandó d'EN del BNG després de la seva última assemblea; així mateix, va anunciar que deixava les seves sigles en un "estat latent" per col·laborar de ple en el nou projecte polític liderat per Máis Galiza.

## Referències

* ↑ Esquerda Nacionalista se escinde en dos partidos, El País, 8 d'abril de 2008.
* ↑ La dirección de Esquerda Nacionalista acuerda su escisión del BNG "sin vuelta atrás", El Faro de Vigo, 12 de febrer de 2012.
* ↑ Esquerda Nacionalista "deja sus siglas" para trabajar en el "nuevo proyecto" para las autonómicas, Europa Press, 14 d'abril de 2012.
# Equus mauritanicus

Equus mauritanicus és una espècie extinta de mamífer perissodàctil de la família dels èquids que visqué al nord d'Àfrica durant el Plistocè mitjà i superior. Se n'han trobat restes fòssils a Algèria, el Marroc, el Sàhara Occidental i Tunísia. Tenia el coll gros i la crinera curta. El seu hàbitat natural eren els deserts i els ecosistemes semiàrids. Hi ha científics que l'han considerat un sinònim de la zebra de Burchell, però els estudis de les últimes dècades tendeixen a reconèixer-lo com a espècie a part. El seu nom específic, mauritanicus, significa ‘maurità’ en llatí.

## Referències

* 1 2 3 Werdelin i Sanders, 2010, «Equidae» (R. L. Bernor, M. J. Armour-Chelu, H. Gilbert, T. M. Kaiser i E. Schulz).
* 1 2 Ventura Almeda, H. «Els gravats rupestres prehistòrics d'estil Tazina del jaciment de Sluguilla Lawash (Sàhara Occidental)». Universitat de Girona, 2020. [Consulta: 27 abril 2024].
* ↑ Marnaoui, M. «La variabilité du Mode 2 au Maghreb oriental : Les groupes humains à bifaces et hachereaux de Sidi Zin (Tunisie)» (PDF) (en francès). Universitat Rovira i Virgili, 2017. [Consulta: 27 abril 2024].

## Bibliografia

* Werdelin, L.; Sanders, W. J. Cenozoic Mammals of Africa (en anglès). University of California Press, 2010. ISBN 9780520257214.
# Miguel Abadía Méndez

Miguel Abadía Méndez (La Vega de los Padres - Coello, Tolima, 5 de juny de 1867 - La Unión - Fómeque, Cundinamarca, 15 de maig de 1947) fou un advocat, humanista, polític conservador, escriptor i periodista colombià. Va estudiar al Colegio Mayor de Nuestra Señora del Rosario, en Bogotà, Colòmbia. Va ser director del periòdic El Colombiano. Abans d'arribar a la Presidència de la república va ser diputat, ministre en set carteres diferents, conseller d'Estat i Magistrat de la Cort Suprema de Justícia. Com a Ministre de Govern va orientar la Reforma Constitucional de 1910 de la Constitució de 1886. Va representar Colòmbia en Xile, Argentina i Brasil.
Elegit President de la República per al període 1926-1930 (era l'únic candidat i va obtindre més de 370.000 vots pel partit conservador). Firmà amb Nicaragua uns acords sobre límits marítims, passant l'Arxipèlag de San Andrés, Providència i Santa Catalina a sobirania colombiana mentre la Costa de Mosquitos passava a Nicaragua. Va fomentar obres públiques, educació i les missions dels indígenes. Va enfrontar greus problemes polítics, econòmics (crack del 1929) i socials, amb greus desordres entre els obrers de les zones bananeres (1928) i amb els indis de la Guajira. Aquests problemes van ser reprimits. Malgrat els problemes socials, es van realitzar grans inversions de capital nord-americà, sobretot en mineria i compres de cafè. Durant el seu manament es va fundar la “Federación nacional de cafeteros de Colombia”.
Després de 42 anys d'hegemonia conservadora, li va entregar el poder el 1930 al president electe i adversari polític Enrique Olaya Herrera.

## Referències

* ↑ «Abadía Méndez, Miguel». Biblioteca Virtual del Banco de la República. Arxivat de l'original el 6 d’agost 2012. [Consulta: 1r juliol 2017].
* ↑ Roll, David. Rojo difuso y azul pálido: los partidos tradicionales en Colombia : entre el debilitamiento y la persistencia. Universidad Nacional de Colombia, 2002, p. 238–239. ISBN 978-958-701-232-3.

## Bibliografia

* Arizmendi Posada, Ignacio. Presidentes de Colombia I810-1990. Bogotá, Planeta, 1989. ISBN 9789586142793
* Cavalier, German. Los tratados de Colombia. Bogotá, Kelly, 1982.
* Deas, Malcom. Del poder y la gramática, y otros ensayos sobre historia, política y literatura colombiana. Bogotá, Tercer Mundo, 1993. ISBN 9789586014113
* Monsalve, Manuel. Colombia, posesiones presidenciales 1810-1954. Bogotá, Iqueima, 1954.

## Enllaços externs

* Presidència de Colòmbia: Miguel Abadía Méndez (castellà)
* Història de Colòmbia 1926-1930 Arxivat 2012-06-29 a Wayback Machine. (castellà)
# Miquel Porta

«Miquel Porta» té aquests significats:
* Miquel Porta Perales (Badalona, 1948), crític literari i analista polític
* Miquel Porta i Serra (Barcelona, 1957), metge català
# Adolfo Suárez (desambiguació)

«Adolfo Suárez» té aquests significats:
* Adolfo Suárez González (Cebreros, Àvila, 1932 – Madrid, 2014), polític i advocat espanyol, president del Govern d'Espanya (1976-81)
* Adolfo Suárez Illana (Madrid, 1964), polític i advocat espanyol
* Aeroport Adolfo Suárez Madrid-Barajas
# Església de Santa Reparata

«Església de Santa Reparata» té aquests significats:
* Església de Santa Reparata a Atri, en italià: Chiesa di Santa Reparata ad Atri
* Església de Santa Reparata a Casoli, en italià: Chiesa di Santa Reparata a Casoli
* Església de Santa Reparata (Florència), en italià: Chiesa di Santa Reparata a Firenze (Florència)
# Escola d'Escacs de Barcelona

L'Escola d'Escacs de Barcelona és un club esportiu d'escacs del barri de l'Esquerra de l'Eixample de Barcelona, creat l'any 1986.
Fundat per Abel Segura, és considerada com la primera d'escola d'escacs de Barcelona en la qual no calia estar afiliat a cap club per a rebre classes. També atorga diplomes avalats per la Federació Catalana d'Escacs. Disposa d'un equip en la divisió d'honor i de tres jugadors de categoria de Gran Mestre, l'ucraïnès Víktor Moskalenko, el català Josep Oms i Pallisé i el peruà Jonathan Cruz.

## Palmarès

* 1 Lliga Catalana d'Escacs: 2012
* 4 Copa Catalana d'Escacs: 2009, 2013, 2015, 2016

## Referències

* ↑ «Escola d'Escacs de Barcelona». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Programa 25 (8x8)». ETV, 09-04-2016. Arxivat de l'original el 25 d’abril 2016. [Consulta: 24 abril 2016].
* ↑ «L'Escola d'Escacs de Barcelona, campió de Catalunya per Equips». [Consulta: 6 gener 2015]. (PDF)
* ↑ «Copa Catalana Final A - Grup Divisio d'Honor». chess-results.com. [Consulta: 5 febrer 2016].
* ↑ «FINAL COPA CATALANA ABSOLUTA 2013». chess-results.com. [Consulta: 5 febrer 2016].
* ↑ «FINAL COPA CATALANA ABSOLUTA 2015». chess-results.com. [Consulta: 5 febrer 2016].
* ↑ «Copa Catalana Final Absoluta 2016». http://chess-results.com.+[Consulta: 24 abril 2016].

## Enllaços externs

* Escola d'Escacs de Barcelona - Lloc web oficial
# Adrià Moreno Sala

Adrià Moreno Sala (Olot, 19 d'agost de 1991) fou un ciclista català, professional des del 2016 i fins al 2022.

## Palmarès

* 2009
** Campió de Catalunya júnior en ruta
* 2010
** Campió de Catalunya sub-23 en ruta
* 2013
** Trofeu Sant Bertomeu
* 2014
** 1r a la Volta a Lleida
** 1r a la Volta a la Garrotxa i vencedor de dues etapes
* 2016
** 1r a la British Spring Cup Series
** 1r a la cursa Festes del Tura d´Olot
* 2017
** Campionat Social Sport Ter
** Gran Premi Inauguració de Les Franqueses
** Grand Prix La Garrotxa
* 2018
** Vencedor de la classificació de la muntanya al Circuit de les Ardenes
** Vencedor de dues etapes a la Volta a Tenerife
** Gran Premi Vilajuïga
** Trofeu Remença
* 2019
** 1r a la Volta a Tenerife i vencedor de dues etapes

## Referències

* ↑ «Adrià Moreno fitxa pel Team Raleigh-GAC». esportiudecatalunya.cat, 11-10-2015 [Consulta: 6 juny 2017].
* ↑ «Adrià Moreno guanya la recuperada Volta a Lleida». ciclisme.cat, 16-06-2014. [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ «Adrià Moreno guanya la Volta a la Garrotxa». L'Esportiu, 27-05-2014. [Consulta: 21 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodCampió de Catalunya sub-23 en rutaeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Illa barrera

Una illa barrera és un tipus de formació geològica costanera que consisteix en una o diverses illes estretes, llargues i paral·leles a les costes. El braç de mar que es troba entre la costa i les illes forma així una llacuna. Són en evolució constant, afaiçonades per les tempestes i altres accions de la mar, però permeten absorbir l'energia de les onades, de protegir les costes i de crear zones protegides on les zones humides poden prosperar.
La cadena d'illes pot prolongar-se sense interrupció durant més d'un centenar de quilòmetres amb graus permetent l'entrada de la marea a la llacuna. La longitud i l'amplada de les barreres, així com de la seva morfologia, són lligades a l'amplitud de les marees, l'energia de les onades, l'aportació de sediments, l'evolució del nivell de la mar i la forma del fons marí.
Les cadenes d'illes de barrera cobreixen aproximadament un tretze per cent de les costes de tot el món Aquests llocs tenen característiques diferents, cosa que suggereix que poden formar-se i ser mantingudes en una varietat important dels paràmetres mediambientals

## Referències

* ↑ (Davis Jr. & Fitzgerald 2004, p. 144)
* ↑ Smith, Q.H.T.; Heap, A.D.; Nichol, S.L. «Origin and formation of an estuarine barrier island, Tapora Island, New Zealand» (en anglès). Journal of Coastal Research, 26, 2010, pàg. 292–300.

## Bibliografia

* Davis Jr., Richard A. Beaches and Coasts (en anglès). Blackwell Publishing, 2004, p. 419. ISBN 0-632-04308-3. .

## Vegeu també

* Cordó litoral
* Outer Banks
# Merete Skavlan

Merete Skavlan (25 de juliol de 1920 - 2 de novembre de 2018) va ser una actriu, instructora i directora de teatre noruega.
Va néixer a Kristiania com a filla de l'editor de diaris i director de teatre Einar Skavlan i de l'educadora musical Margrethe Bartholdy. Era néta de l'historiador literari Olaf Skavlan.
Va participar en tasques de resistència durant la Segona Guerra Mundial, i es va unir al "Grup Stanislavskij" no oficial el 1943. Els membres d'aquest grup van fundar Studioteatret, i ella va debutar a la primera actuació de Studioteatret el 1945, en una traducció de l'obra de Wilder El llarg sopar de Nadal. Va continuar tocant a Studioteatret fins a 1950.
La seva carrera d'actriu va continuar al Det Nye Teater, on va actuar de 1950 a 1952, al Folketeatret de 1952 a 1959 i al Teatre Nye d'Oslo de 1959 a 1967. Durant la dècada de 1960 també va actuar per a Fjernsynsteatret, amb papers com Angustias en una adaptació de La casa de Bernarda Alba de García Lorca, i com a Missis Smith a La cantant calba de Ionesco.
Va començar a treballar com a instructora de teatre, i va participar en produccions al Riksteatret, Teatre Nacional, Det Norske Teatret i Fjernsynsteatret. El seu debut com a productora va ser una adaptació per a televisió de la novel·la de la baronessa Emma Orczy La Pimpinella Escarlata, per a Fjernsynsteatret el 1968. El seu debut com a productora escènica va ser una adaptació de l'obra Vi de Primavera i Oporto de Bill Naughton, per al Det Norske Teatret el 1969. També va fer conferències a l'Acadèmia Nacional de Teatre de Noruega.
De 1984 a 1990 va treballar a la Norsk Rikskringkasting com a responsable de Radioteatret. Va fundar el grup de teatre independent Intimteatret el 1991, juntament amb Gerhard Knoop.
Skavlan també va ser membre de la junta de Dagbladet des de 1960 fins a 1974, i posteriorment va formar part del consell de supervisió. Va morir el novembre de 2018 a l'edat de 98 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Helle, Knut. (en noruec).
* ↑ Helle, Knut. (en noruec).
* ↑ Olsen, Arne Thomas. Studioteatret. Frihet og fornyelse (en norwegian). Oslo: Universitetsforlaget, 1995. ISBN 82-00-22366-3.
* 1 2 «Merete Skavlan». A: Store norske leksikon (en noruec) [Consulta: 14 novembre 2018].
* ↑ Gudleiv Forr «Den siste Skavlan» (en noruec). , 13-11-2018.
* ↑ Merete Skavlan death notice
# Geshurites

«Geshurites» té aquests significats:
Nom de dues antigues tribus de Palestina:
* Geshurites, al sud del país.
* Geshurites, al nord del país, al Bashan.
# Fària

Faria és una tribu de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Genères

Hi ha 4 gèneres:
* Leptaspis
* Pharus
* Scrotochloa
* Suddia
# Camperols d'Armènia

A l'edat mitjana, els camperols d'Armènia es dividien en dues classes, depenent de si eren lliures o no.
D'una banda, els shinakan eren els camperols lliures d'Armènia. El seu nom deriva de Shen, que vol dir "lloc habitat", i els seus caps rebien el nom de Dasapet.
D'altra banda, els ramik eren els camperols no lliures d'Armènia, que servien als nobles (Azat); equivalien als colons de l'Imperi Romà i als serfs de la gleva de l'edat mitjana.
# Mingun

Mingun és una ciutat a la divisió de Sagaing, al nord-oest de Myanmar, situat a 11 km al nord del riu Ayeyarwady, a la part occidental des de Mandalay. La seva atracció principal són les ruïnes del Mingun Pahtodawgyi, les restes d'una stupa budista inacabada i que fou iniciada pel rei Bodawpaya el 1790.
El temple no es va completar a causa que un astròleg va afirmar que una vegada que el temple s'acabés, el rei moriria. Si la stupa s'hagués completat, hauria sigut la més gran al món a 150 m.
# Istiofòrids

Els istiofòrids (Istiophoridae) són una família de peixos teleostis de l'ordre dels Perciformes. Inclou els marlins i els peixos vela. A les illes Balears les espècies del gènere Tetrapturus es coneixen amb el nom genèric d'agulla.

## Particularitats

Són peixos de gran importància econòmica i, per regla general, llur carn es congela directament o també es comercialitza fumada. Malauradament algunes espècies s'estan pescant de forma no sostenible. Són també peixos molt apreciats a la pesca esportiva.
Els peixos d'aquesta família la família es troben en relació molt estreta amb la família dels escòmbrids (Scombridae). Hi ha una clara diferència entre les espècies de l'Atlàntic i les de la conca Indo-Pacífica.

## Gèneres i espècies

* Gènere Istiophorus
** Istiophorus albicans — peix vela de l'Atlàntic
** Istiophorus platypterus — peix vela de l'Indo-Pacífic
* Gènere Makaira
** Makaira indica — marlí negre
** Makaira mazara — marlí blau de l'Indo-Pacífic
** Makaira nigricans — marlí blau de l'Atlàntic
* Gènere Tetrapturus
** Tetrapturus albidus — marlí blanc de l'Atlàntic, agulla blanca
** Tetrapturus angustirostris — marlí de morro curt
** Tetrapturus audax — marlí estriat, marlí ratllat
** Tetrapturus belone — marlí blanc del Mediterrani, agulla de paladar
** Tetrapturus georgii — marlí d'escates rodones
** Tetrapturus pfluegeri — marlí de punxa llarga

## Referències

* ↑ «Greenpeace International Seafood Red list». Arxivat de l'original el 2008-07-02. [Consulta: 11 març 2010].
* "Istiophoridae". FishBase. Ed. Rainer Froese and Daniel Pauly. Novembre 2005 version. N.p.: FishBase, 2005.

## Enllaços externs

* Marlin spears fisherman as it leaps across boat (anglès)
* 'Ghost Fish' Revelation May Alter Marlin's Status - National Public Radio (anglès)
* Marlin Fishing Charters (anglès)
# La Sala (Sora)

La Sala és una masia de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia situada en una elevació esplanada. És un edifici de mitjanes dimensions amb teulada a dues vessants i orientada a l'est.
L'edifici original ha quedat relegat per la construcció davant la façana principal d'una galeria que també té funcions de cobert. Conserva però encara l'antic portal dovellat així com unes lloses davant d'aquesta entrada.
Els elements treballats amb pedra són pocs i predominen les llindes de fusta. Darrere la casa hi ha un forn. Altres edificis, alguns adossats a la casa (masoveria, cabana, corts) formen el conjunt d'aquesta masia.

## Història

Prop de la riera de Sora, a 700m d'alçada, aquesta masia havia estat antigament una casa noble, la família de la qual va comprar el castell i jurisdicció de Duocastella l'any 1338. Abans havien estat batlles pel monestir de Ripoll en terres de Sora.
Durant el segle xiv tenien també estades a Vic i Ripoll. Posseïa un molí (Molí de Sora) i les terres dels antics masos Serrat, Coll de Buget i el Solà de Casa Nova.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Camperola amb fons de blat

Camperola amb fons de blat és un quadre del pintor post-impressionista holandès Vincent van Gogh, pintat l'any 1890. Van Gogh va pintar diferents versions d'aquest quadre.
Aquest quadre ha canviat de propietari diverses vegades. L'any 1997, el milionari americà Steve Wynn va pagar fins a 47,5 milions de dòlars pel quadre. El 7 d'octubre de 2005, es va anunciar que Steve Wynn havia vengut el quadre juntament amb el quadre Els banyistes de Gauguin a Steven A. Cohen, per més de 100 milions de dòlars.

## Referències

* ↑ Rijksmuseum Vincent van Gogh. Vincent van Gogh and the modern movement, 1890-1914. Luca, 1990, p. 183.
* ↑ Hughes, Robert. «Art Class». TIME, 02-11-1998. Arxivat de l'original el 2006-02-21. [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ Carol Vogel «A Gauguin and a van Gogh Change Hands». The New York Times [Consulta: 14 agost 2013].