OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pavelló-Saló de Te

El Pavelló-Saló de Te és un edifici aïllat, situat pràcticament just als afores del nucli urbà de Caldes de Malavella (Selva), a l'Avinguda Doctor Furest. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La planta inicial del pavelló de te, tenia forma de "L". Incloïa una cuina, sala de te, una saleta petita i una zona de serveis. Posteriorment l'edifici es va ampliar, allargant la "L", per poder incloure un dormitori. Al no apreciar-se cap afegit ni a les façanes ni a la coberta, fa pensar que l'ampliació es feu durant la construcció o poc després. Les obertures són quadrangulars, en arc de llinda. Destaca un porxo (a manera d'arc de triomf) en arc de mig punt i teulada, que marca l'excés a l'habitatge, al costat dret de l'edifici (la façana principal està orientada a l'Av. Dr. Furest).
La teulada és a dos vessants orientats als laterals i el ràfec que deixa veure les encavallades de fusta. Destaca un drac que havia sostingut una làmpada (almenys fins a 1998), fets de treball de forja, a la cantonada esquerra de la façana principal. Quan va ser utilitzat com habitatge als anys noranta del segle xx, els interiors es van adeqüar a les noves necessitats. Per exemple a l'extrem oest s'hi afegí un volum paral·lelepíped baix que cobria funció de safareig. Les obertures no van ser modificades.
El 2006 l'edifici va canviar externament: sobre la finestra principal, unes mènsules de fusta (que no sostenien res) s'han eliminat, així com algunes de les fustes de les encavallades (potser estaven en mal estat de conservació) que sortien en el ràfec, que s'han suprimit per encavallades noves. L'edifici sembla que està en procés de restauració, de manera que no sabem com quederà al final. També s'han suprimint les "mènsules" de la façana principal, de manera que la façana ha perdut un dels elements que li donaven caràcter. Per altra banda, les noves encavallades de color de fusta, si no es pinten de color blau com les originals, l'afegitó es nota molt. Seria necessari també repintar les parets exteriors, per eliminar humitats (al darrere de l'edifici hi passa una riera, que fa que hi hagi humitats) i el ciment que ha tapat els forats que han quedat dels elements eliminats. El drac perd encant sense la làmpada.
Autor :
Josep Pratmarsó i Parera :
| Biografia ||
| Naixement | 1913 Barcelona |
| Mort | 1985 (71/72 anys) |
| Activitat ||
| Ocupació | Arquitecte |
Josep Pratmarsó i Parera (Barcelona, 1913-1985)

## Referències

* 1 2 3 4 «Pavelló-Saló de Te». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
# Hillsong United

Hillsong United és una banda australiana de pop-rock, i és part del Ministeri de Joves de l'Església de Hillsong. La seua música és un estil contemporani de lloança i adoració amb un rock alternatiu, aplegant milers de persones en els concerts que realitzen.

## Referències

* ↑ «Hillsong Worship's Brooke Ligertwood On Act's First Studio Album in 15 Years: 'Music Helps Wake Us Up'» (en anglès). Billboard. [Consulta: 12 abril 2020].
* ↑ Honderich, Holly «Hillsong: A church with rock concerts and 2m followers» (en anglès). BBC News, 13-08-2019 [Consulta: 12 abril 2020].

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial» (en anglès).
# Selina Hossain

Selina Hossain (en bengalí: সেলিনা হোসেনés) és una escriptora i novel·lista, una de les més reconegudes de Bangladesh, on va nàixer el 14 de juny del 1947.

## Obra
### Novel·les

* Jalochchwas (1972)
* Hangor Nodi Grenade (1976)
* Magna Caitanye Shis (1979)
* Japita Jiban (1981)
* Podoshobdo (1982)
* Neel Moyurer Joubon (1983)
* Chand Bene (1984)
* Poka Makorer Ghor Bosoti (1986)
* Nirantar Ghantadhwani (1987)
* Ksharan (1988)
* Katatare Prajapati (1989)
* Khun O Bhalobasa (1990)
* Kalketu and Fullora (1992)
* Bhalobasa Pritilata (1992)
* Tanaparen (1994)
* Gaayatree Sondhya (1996)
* Dipanwita (1997)
* Juddha (1998)
* Lara (2000)
* Kathkoilar Chhobi (2001)
* Mohinir Biye (2002)
* Anobic Andhar (2003)
* Ghumkature Ishwar (2004)
* Morger Neelpakhi (2005)
* Opekkha (2007)
* Deener Roshite Gitthu (2007)
* Mati-O-Shosshyer Bunon (2007)
* Purno Chobir Mognota (2008)
* Vumi-O-Kushum (2010)
* Jomuna Nodir Mushayra (2011)
* Gachtir Chaya Nai (2012)
* Sonali Dumur (2012)
* Auguster Ekrat (2013)
* Garila-O-Birongana (2014)
* Dinkaler Kathkhor (2015)
* Kaktarua(1999)

### Contes

* Utso Theke Nirontor (1969)
* Jolobotee Megher Batash (1975)
* Khol Korotal (1982)
* Porojonmo (1986)
* Manushti (1993)
* Motijaner Meyera (1995)
* Onura Purnima (2008)
* Sokhinar Chondrakola (2008)
* Ekaler Pantaburi (2008)
* Obelar Dinkhon (2009)
* Narir Rupkotha (2009)
* Nunpantar Goragori (2014)
* Mrityur Nilpadma (2015)

## Premis

* Dr. Muhammad Enamul Huq Gold Medal (1969)
* Bangla Academy Award (1980)
* Alaol Literary Award (1981)
* Kamar Mushtari Memorial Prize (1987)
* Philips Literary Prize (1994)
* Alakta Literary Award (1994)
* D.Litt from Rabindra Bharati University, Kolkata (2010)
* Rabindra Smriti Puraskar by IIPM. New Delhi (2010)
* Ekushey Padak (2009)
* Surma Choudhury Memorial Award by IIPM New Delhi (2011)

## Referències

* ↑ «বিখ্যাত ব্যক্তিত্ব». বাংলাদেশ জাতীয় তথ্য বাতায়ন. Arxivat de l'original el 19 de maig de 2015. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ «Selina Hossain». The Library of Congress. [Consulta: 15 juliol 2012].
# Lincolnville (Carolina del Sud)

Lincolnville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 904 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lincolnville tenia 904 habitants, 347 habitatges i 232 famílies. La densitat de població era de 306,2 habitants/km².
Dels 347 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,3% hi vivien parelles casades, en un 20,7% dones solteres, i en un 33,1% no eren unitats familiars. En el 26,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.583$ i la renda mediana per família de 31.932$. Els homes tenien una renda mediana de 30.114$ mentre que les dones 20.000$. La renda per capita de la població era de 16.311$. Entorn del 21% de les famílies i el 23,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lincolnville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lincolnville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Can Castanyer (Vilablareix)

Can Castanyer és una antiga masia de Vilablareix (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una antiga masia catalana ampliada notablement al segle xix. De l'antiga edificació resta només la porta dovellada de mig punt i la part lateral de la masoveria, de parets de pedra morterada i porta amb llinda superior de fusta. L'ampliació, que originalment era plantejada com simètrica respecte de la porta principal, va realitzar-se només a una banda formada a base de dues torretes amb arcades a dos pisos i obertes cap al pla de Vilablareix i al fons de la ciutat de Girona.
Actualment està molt descuidada i en estat de degradació. Els detalls ornamentals i la fusteria estan molt malmesos i les sanefes blaves de la façana estan molt desdibuixades. Pateix les conseqüències de la proximitat d'una empresa de transformació de nitrits, pel que les seves aigües estan contaminades.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Castanyer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 novembre 2016].
# Serra de la Llena

La Serra de la Llena és una serra situada als municipis de Vilanova de Prades a la comarca de la Conca de Barberà, de la Pobla de Cérvoles i el Vilosell a les Garrigues, les màximes elevacions les trobem als cims: Punta del Curull (1021 m), Penya Alta (1015 m), Punta del General (924 m), Punta de Viern (904 m), Punta del Moliner (902 m), Punta del Marc (901 m), Punta del Ponç (892 m) i la Punta d'en Llor (891 m).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Kutxuguri

«Kutxuguri» té aquests significats:
* Kutxuguri (Krasnodar), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Kutxuguri (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Antípatre de Tessalònica

Antípatre de Tessalònica （grec antic: Ἀντίπατρος, llatí: Antipater) va ser un poeta grec autor de diversos epigrames inclosos a l'Antologia Grega. Correspon al regnat d'August (vers 10 aC en endavant) fins al regnat de Calígula.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867, p. Vol. I pàg. 204 [Consulta: 7 abril 2011].
# Pavelló Florida-Baver

El Pavelló Florida-Baver és un pavelló poliesportiu situat al carrer Pianista Gonzalo Soriano de la ciutat d'Alacant (País Valencià). Té un aforament per 511 espectadors i la seua pista coberta té unes dimensions de 45 × 27 m.
L'edifici va ser construït entre els anys 1985 i 1989 segons el projecte dels arquitectes Jaime Giner Álvarez i Manuel Beltrá Martínez. Consta de tres prismes de planta regular: un vestíbul en forma de cercle, sales de gimnàstica amb forma de quadrat girat i un rectangle que acull les pistes i vestuaris sota les graderies.

## Referències

* ↑ «Pabellón Municipal Florida Babel». Ayuntamiento de Alicante. [Consulta: 21 octubre 2015].
* ↑ Jaén i Urban, Gaspar. Guía de Arquitectura de la Provincia de Alicante. Instituto de Cultura Juan Gil-Albert, Colegio de Arquitectos de Alicante, 1999. ISBN 84-7784-353-8.
* ↑ Jaén i Urban, 1999, p. 81.
# Hillswick

Hillswick és un petit poble de Northmavine, gran península situada al nord-nord-oest de l'illa de Mainland, a les Shetland. Es troba a 56 km de Lerwick, capital de l'arxipèlag.

## Descripció i serveis

Hi ha una botiga comunitària, un ferrer, una sala pública, un centre de salut i un temple de l'església d'Escòcia, que avui en dia s'utilitza principalment per a funerals, casaments i bateigs. Hi ha un santuari de vida salvatge, situat a l'antic lloc comercial hanseàtic al passeig marítim, i una petita galeria d'art privada amb exposicions públiques ocasionals.
L'hotel St Magnus Bay, que ofereix serveis d'allotjament, bar i restaurant, va ser construït l'any 1900. L'edifici de fusta sobre fonaments de formigó va ser inclòs a la llista de monuments arquitectònics de categoria "C" l'any 1977.
L'estació de bombers i rescat de Hillswick, amb una plantilla de dotze persones, s'ocupa d'emergències, com ara incendis o accidents de trànsit.
Una gran granja lletera i ovina ocupa l'espectacular península anomenada Hillswick Ness, tot i que també hi ha accés públic i una ruta a peu senyalitzada. Hi ha una escola primària moderna a la propera Urafirth. Un petit far automàtic es troba a 2,4 km al sud de Hillswick, a la punta del Ness.

## Referències

* ↑ «Hillswick» (en anglès). Scotitsh Places. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ Shetland in Statistics 2014, Shetland Islands Council, 2015, ISBN 978 0 905924 71 7 (pàg. 4)
* ↑ «Hillswick Shop» (en anglès). Hillswick Shop. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ «St Magnus Bay Hotel» (en anglès). St Magnus Bay Hotel. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ «HILLSWICK, ST MAGNUS BAY HOTEL» (en anglès). Historic Environment Scotland. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ «Hillswick» (en anglès). Scottish Fire and Rescue Service. Arxivat de l'original el 2013-09-29. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ «Hillswick Ness Circular» (en anglès). shetland.org. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ «Urafirth Primary School» (en anglès). Shetland Islands Council. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ «Lighthouses» (en anglès). Northern Lighthouse Board. [Consulta: 21 abril 2024].

## Vegeu també

* Ronas Hill
# Serrat del Pla del Tro

El Serrat del Pla del Tro és un serrat del terme d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, situat a la vall de Carreu.
Està situada al nord-oest de l'antiga caseria de carreu, al nord-est de Casa Hortó i al sud-oest de la Casa de Pla del Tro, prop del límit nord-occidental del terme municipal. Es dreça a l'esquerra del barranc de la Malallau. És el límit sud-occidental del Pla del Tro.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: és el serrat situat com a límit del Pla del Tro, del qual pren el nom.
# Dicymbium

Dicymbium és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamilia Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per Anton Menge l'any 1868.
L'etimologia del gènere es basa en l'aspecte del palp masculí. La tíbia palpal té una projecció allargada, ampla i en forma de copa que envolta el cymbium pròpiament dorsalment. Per tant, Menge va optar per anomenar el gènere Dicymbium, que significa literalment dos cymbia/ doble cymbium.

## Distribució

Es pot trobar a la zona holàrtica.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Dicymbium elongatum (Emerton, 1882) – USA, Canadà
* Dicymbium facetum (L. Koch, 1879) – Rússia, Mongòlia
* Dicymbium libidinosum (Kulczyński, 1926) – Rússia (Sibèria fins a l'Extrem Orient), Xina
* Dicymbium nigrum (Blackwall, 1834) (Esp. tipus) – Europa, Turquia, Caucas, Rússia (fins a la Sibèria), Kazakhstan, Kirguizstan, Xina
** Dicymbium n. brevisetosum Locket, 1962 – Europa
* Dicymbium salaputium Saito, 1986 – Japó
* Dicymbium sinofacetum Tanasevitch, 2006 – Xina
* Dicymbium tibiale (Blackwall, 1836) – Europa
* Dicymbium yaginumai Eskov & Marusik, 1994 – Rússia (Extrem Orient), Japó

## Referències

* ↑ Menge, A. «Preussische Spinnen. II. Abtheilung.». Schriften der Naturforschenden Gesellschaft in Danzig, vol. 2, 1868, pàg. 153–218.
* ↑ «Gen. Dicymbium Menge, 1868». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Can Castanyer (urbanització)

Can Castanyer és el nom d'una urbanització del terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental, dins del territori del poble de Riells del Fai. Aquesta entitat de població comptava amb 66 veïns censats l'any 2018.
Es tracta d'una urbanització situada al sud-est del poble de Riells del Fai, al sud-oest dels Boscos de Riells, a llevant de les masies de Can Prat, Can Mas, Can Boneto i Can castanyer, i al nord del Bosc de Can Castanyer.

## Etimologia

El nom de la urbanització es deu a la veïna masia de Can Castanyer, en terres de la qual es va crear la urbanització.

## Referències

* ↑ «Consell de poble de Riells del Fai». Ajuntament de Bigues i Riells. [Consulta: 20 abril 2019].
* ↑ «Bigues i Riells». Idescat. [Consulta: 20 abril 2019].
# Licosura

Licosura (grec antic: Λυκόσουρα, llatí: Lycosura) era una ciutat d'Arcàdia al districte de Parràsia, al peu del Liceu, prop del riu Platanistó, al camí entre Megalòpolis i Figàlia.
Pausànies la descriu com la ciutat més antiga de Grècia i diu que va ser fundada per Licàon, fill de Pelasg i de la nimfa Melibea, però ja era en ruïnes al seu temps perquè els seus habitants havien estat traslladats a Megalòpolis l'any 371 aC, quan es va fundar la ciutat. Pausànies descriu les ruïnes i en destaca les muralles i un magnífic temple de Despina.
Les seves ruïnes són a la vila d'Astala, modernament reanomenada Licosura, i reben el nom Palaeokrambavos o Siderokastron.

## Referències

* ↑ Λιθοξόου, Δημήτρη. «Μετονομασίες των χωριών της Ελλάδας». Δημήτρης Λιθοξόου. [Consulta: 27 gener 2021].
* ↑ Smith, William (ed.). «Licosura». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 15 novembre 2020].
# La Corralissa

La Corralissa, sovint escrit la Corralisa (en castellà i oficialment, La Corraliza) és un mas abandonat i en ruïnes del terme municipal de Lludient, a la comarca de l'Alt Millars. Situat a tocar de la caseria de l'Hostal i no gaire lluny de la Casa Blanca, domina el vessant occidental del barranc de Matamoros i el meridional del barranc de l'Hostal. Com el seu topònim indica, la funció primigènia d'aquest nucli degué ser la de guardar el bestiar, concretament el dels veïns de l'Hostal. L'any 1934 comptava amb 3 famílies, que representaven 12 habitants.

## Referències

* ↑ «Las masías de Ludiente (1): La masía de Fuente la Higuera» (en castellà). Ludiente activo, 02-04-2012. [Consulta: 27 setembre 2016].
* ↑ «La Corraliza». Institut Cartogràfic Valencià. [Consulta: 27 setembre 2016].
# Antípatre de Tir (desambiguació)

Antípatre de Tir (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Antípatre de Tir, filòsof estoic del segle i aC
* Antípatre de Tir, filòsof estoic del segle ii aC
# Hillsview

Hillsview és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 3 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hillsview tenia 3 habitants. La densitat de població era d'1,8 habitants per km².
L'edat mediana era de 64 anys.
Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hillsview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Serrat del Tos

El Serrat del Tòs és un serrat del terme municipal de la Torre de Cabdella, a la comarca del Pallars Jussà. Pertanyia a l'antic terme de Mont-ros, fins a la fusió d'aquest municipi en el de la Torre de Cabdella.
Aquesta serra arrenca del nord-est del poble de Mont-ros, prop del lloc anomenat Portell de la Collada, on es troben el barranc del Ban amb el barranc dels Clotets, a 1.365 m. alt., i s'enfila cap al nord-est, en direcció a les Roques de Bernatxo, a m. alt. El lloc anomenat els Trifans, a 1.709,8 m. alt., és l'extrem nord-est d'aquest serrat.
# Licos de Lídia

El Licos (grec antic: Λύκος) era un riu de Lídia afluent de l'Hermos que corria en direcció sud-oest a través de la ciutat de Tiatira. No se sap amb certesa si entroncava directament amb l'Hermos o ho feia després d'haver-se ajuntat amb l'Hil·los, ja que Plini el Vell no ho deixa clar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «3. Lycus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 30 maig 2021].
# Can Castanyer (Santa Coloma de Farners)

Can Castanyer és una masia gòtica de Santa Coloma de Farners (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de dues plantes amb vessant a laterals i cornisa catalana. Als laterals té contraforts i un cobert senzill adossat al costat dret de la façana. La porta principal és amb impostes i una de les finestres laterals de la planta superior és d'estil gòtic d'arc conopial lobulat i impostes decorades. Hi ha altres finestres d'arc conopial simple i un rellotge de sol en molt mal estat. La resta d'obertures són amb llinda, brancals i ampit de pedra monolítica, rectangulars. L'interior de l'edifici es troba en molt mal estat, tot i que es conserven l'estructura original, les menjadores de la cort i els festejadors de pedra de la finestra principal. La coberta és nova de bigues de troncs i rajol modern. Hi ha el número 25 amb una petita placa a la façana.

## Història

Documentada en un capbreu de l'any 1339 a favor de Berenguer de Farners per Bernat Castanyer.

## Referències

* 1 2 «Can Castanyer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].
# Licos de Règion

Licos de Règion (grec antic: Λύκος, llatí: Lycus), de renom Βουθήρας 'pastor de bous', fou un historiador grec, pare biològic o adoptiu del poeta Licòfron de Calcis.
Vivia al segle iii aC en temps de Demetri de Falèron. Va escriure una història de Líbia i una de Sicília, i una obra sobre Alexandre el Gran. L'esmenten diversos autors, que li atribueixen més obres, com una història de Tebes i un llibre sobre Nèstor, que sembla que era de caràcter mitològic.

## Referències

* ↑ 2.Lycus of Rhegium a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 859
# Antípatre de Cirene

Antípatre de Cirene (grec antic: Ἀντίπατρος, llatí: Antipater) fou un filòsof grec de Cirene que va viure al segle iv aC.
Era un dels deixebles d'Aristip, el fundador de l'escola cirenaica, segons Diògenes Laerci. Ciceró diu a les Tusculanes que era cec però que acceptava aquesta situació i deia que la foscor també tenia els seus plaers.

## Referències

* ↑ Antipater of Cyrene a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 202
# Luis Mendoza Benedetto

Luis Mendoza Benedetto (anglès: Luis Mendoza) (Caracas, 21 de juny de 1945 - 29 d'abril de 2024) va ser un futbolista veneçolà de les dècades del 1960 i 1970. Fou 24 cops internacional amb la selecció de Veneçuela. Pel que fa a clubs, fou jugador, entre d'altres, de Deportivo Italia, Deportivo Galicia i Estudiantes de Mérida.

## Referències

* ↑ «¡Luto en el fútbol venezolano! Falleció Luis Alfredo Mendoza, mejor conocido como “Mendocita”» (en castellà). [Consulta: 6 maig 2024].
* ↑ Venezuela - Record International Players RSSSF
* ↑ Luis Mendoza: “Yo jugaba como extranjero en mi país Venezuelaesfutbol.com
* ↑ Foto de Luis Mendoza jove al Deportivo Italia el 1965/1966
* ↑ Luis Mendoza (el primer a la dreta, al costat del seu fill) amb la samarreta del Deportivo Italia
# Seriaki

Seriaki (en rus: Серяки) és un poble de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 118. Pertany al districte d'Arbaj.

## Referències

* ↑ Plantilla:Книга
* ↑ Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. Машкина И. Радуга над храмом газета «Вятский край», № 190 (4799) от 30.10.2010
* ↑ Репортаж об Освящении Храма в пгт Арбаж на телеканале Союз 14.09.2010 Arxivat 2012-03-29 a Wayback Machine.
# Pravoberejni (Rostov)

* Per a altres significats, vegeu «Pravoberejni».
Pravoberejni (en rus: Правобережный) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 170 habitants, pertany al municipi deVolotxàievski.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
* ↑ «Карты Генштаба L-38 (А) 1:100000. Республика Калмыкия и Ростовская область.». Arxivat de l'original el 2015-09-24.