OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Junkers Ju 87

Els Junkers Ju 87 o Stuka, construïts per Junkers Flugzeug und Motorenwerke, van ser els bombarders en picat més coneguts de la Segona Guerra Mundial, fàcilment recognoscibles per les seves ales amb forma de W, rodes fixes i una sirena. A la seva cabina s'hi encabien 2 tripulants, el pilot i l'artiller, que, situat al darrere, s'encarregava de defensar l'avió dels atacs dels caces enemics.

## Història operacional

El primer prototip, el Ju 87V1, va fer el seu primer vol el 17 de setembre de 1935 i anava equipat amb un motor Rolls-Royce Kestrel de 477 kW. Al desembre de 1937, el model Ju 87A-1, va ser provat per la Luftwaffe durant la Guerra Civil espanyola amb la legió Condor i va ser una de les claus de la Blitzkrieg com a suport aeri per la seva precisió al atacar objectius en picat. A Polònia i a França va ser un avió extremadament important, causant molt mal per allà on passava a causa de la poca resistència que oferien aquests països. Més tard es va veure que aquest avió estava sobrevalorat i de l'èxit de la invasió de Polònia va passar a ser qüestionat a la batalla d'Anglaterra, on era abatut amb facilitat pels Spitfire de la Royal Air Force.
En el front de l'Est (U.R.S.S.) els "Stuka" varen ser de nou eficaços en una versió equipada amb dos canons BK 3,7 de 37mm, molt efectius contra dotacions terrestres (blindats i vehicles) poc defensades per l'artilleria antiaèria o l'aviació de caça.
El pilot alemany més important a bord del Junkers JU87 "Stuka" va ser Hans Ulrich Rudel que va abatre més de 350 tancs soviètics i el cuirassat Marat.

## Versions

* Ju 87V1: Primer prototip.
* Ju 87A-1: Primera versió operativa.
* Ju 87A-2
* Ju 87B: Versió amb moltes modificacions.
* Ju 87R: Versió antisuperficie..
* Ju 87D
* Ju 87E: Versió que no es va arribar a produir.
* Ju 87F: Versió que no es va arribar a produir.
* Ju 87G: Versió modificada del Ju 87D-5 amb dos canons BK 3,7 sota les ales.

## Especificacions Ju 87D

Dades de La enciclopedia de la aviación
Característiques generals
* Tripulació: 2
* Longitud: 11,50 m
* Envergadura: 13,80 m
* Alçada: 3,88 m
* Pes carregat: 6.600 kg
* Motors: 1× motor en V invertida Junkers Jumo 211J , 1.044 kW
Rendiment
* Velocitat màxima: 410 km/h
* Abast: 1.535 km
* Sostre de servei: 7.300 m
Armament
3 x metralladores de 7,92 mm Càrrega de bombes externa màxima de 1.800 kg

## Referències

* 1 2 3 Jackson, Robert. La enciclopedia de la aviación (en castellà). Arganda del Rey: Edimat Libros, S.L., 2014, p. 282. ISBN 9788497941983.

## Vegeu també

* L'Aviació durant la Guerra Civil espanyola
# Svirsk

Svirsk (en rus Свирск) és una ciutat de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia. Es troba a la vora esquerra de l'embassament de Bratsk, al riu Angarà, a 150 km al nord-oest d'Irkutsk.

## Història

Des de la primera meitat del segle xix hi havia a l'emplaçament de la ciutat actual un poble anomenat Svírskaia. Durant la dècada de 1930 s'hi obriren una fàbrica d'acumuladors i un port sobre el riu Angarà per transbordar la fusta i el carbó de la zona de Txeremkhovo. Durant la Segona Guerra Mundial la vila acollí una fàbrica d'acumuladors evacuada de Leningrad. Finalment aconseguí l'estatus de ciutat i el seu nom actual el 1949.

## Enllaços externs

* (rus) Informació sobre Svirsk
* (rus) Mapes topogràfics
# Margalida Capellà Roig

Margalida Capellà Roig (Palma, 1971) és una jurista i política balear, diputada al Parlament de les Illes Balears en la IX legislatura.

## Biografia

Llicenciada en dret en 1996 i doctorada en 2002 per la Universitat de les Illes Balears. És professora de dret internacional públic i relaciona internacionals de la UIB des de 1997. Ha subdirectora del Graduat en seguretat i ciències policials i presidenta del Comitè d'empresa de la UIB. També ha participat en la formació de la policia local en matèria de drets humans, i en formació en matèria d'igualtat i prevenció de la igualtat de gènere en l'Administració local i autonòmica. Actualment és Directora de la Clínica Jurídica de la Facultat de Dret de la UIB.
Fou escollida diputada per Més per Mallorca a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2015. Fou membre de la Diputació Permanent del Parlament Balear.

## Obres

* La tipificación internacional de los crímenes contra la humanidad, Tirant lo Blanch, 2005. ISBN 84-8456-284-0

## Referències

* ↑ Currículum al web de la UIB
* ↑ Fitxa del Parlament Balear

## Enllaços externs

«Obra de Margalida Capellà Roig» a Dialnet.
* 'Desaparecidos', ¿hasta cuándo?, article de Margalida Capellà a El País, 2008
# Talavera la Real

Talavera la Real és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Cantó de Rouen-5

El cantó de Rouen-5 és un cantó francès del departament del Sena Marítim, situat al districte de Rouen. Compta amb part del municipi de Rouen.

## Municipis

* Rouen (barris de Chatelet, Jouvenet i Les Sapins)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | M. Lemoine | Divers droite |
| 1955-1967 | M. Lemmonier-Leblanc | MRP |
| 1967-1973 | M. Blaiset | RI |
| 1973-197. | M. Salomon | CD |
| 197.-1979 | Jean-Pierre Blaisot | UDF-CDS |
| 1979-1985 | Jean-Marie Panier | PS |
| 1985-1998 | Raymonde Bestaux | UDF-CDS |
| 1998-2004 | Richard Picot | Divers droite |
| 2004-2008 | Valérie Fourneyron | PS |
| 2008- | Christine Rambaud | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Siegen (Baix Rin)

Siegen (en alsacià Sije) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2004 tenia 519 habitants.
Forma part del cantó de Wissembourg, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes de la Plana del Rin

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 444 | 446 | 427 | 414 | 427 | 497 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Marc Bunn | |
| 2008- | Richard Schalck | |
# Estat electrotònic

Estat electrotònic és el nom que reben les condicions presents en els materials dintre d'un camp magnètic. Fou estudiat per James Clerk Maxwell i Michael Faraday.
Un corrent flueix en el ferro no només quan un imant es mou cap a ella, sinó també quan l'imant es treu de la seva proximitat. La presència d'un imant invisible pot dinamitzar el cable per a alguna condició elèctrica peculiar de la matèria. La idea és que els imants poden induir algun tipus de tensió en el seu entorn.

## Referències

* ↑ Romo Feito, José. El concepto de estado electro-tónico en Faraday (en castellà), 1991. ISBN 9788469354544.
* ↑ Rozo Clavijo, Mauricio; Ávila Torres, Sandra; Walteros, Angélica. Revista Científica. Sobre el estado electro-tónico y su interpretación: el potencial vectorial (en castellà).
# Josep Ball i Armengol

Josep Ball i Armengol (Agramunt, Urgell, 11 d'agost de 1920-2003) fou un polític i enginyer català.

## Biografia

Estudia a l'Escola Pia de Barcelona i es llicencia com a enginyer tècnic agrícola a l'Escola Superior d'Agricultura de la Barcelona en 1950, on s'especialitzà en explotacions agropecuàries. Fou secretari (1968) i després president (1972-1976) del Col·legi d'Enginyers Tècnics i Perits Agrícoles de Lleida, membre del Patronat Politècnic de l'Escola d'Agricultura i vocal del Patronat Universitari de Lleida. Fou tècnic en valoracions d'ENHER i vocal de DEPANA (Defensa del Patrimoni Natural).
Des del punt de vista polític i cultural, fou membre de la Societat Catalana de Prehistòria i Arqueologia, d'Òmnium Cultural i de l'Assemblea Intercomarcal d'Estudis de Catalunya. Va promocionar l'Escola Garba-Espiga de Lleida. Ha publicat diversos treballs sobre la zona arqueològica d'Agramunt. A les eleccions generals espanyoles de 1977 fou escollit senador per la província de Lleida per l'Entesa dels Catalans. Posteriorment, com a membre del PSC-PSOE repetí com a senador a les eleccions generals espanyoles de 1979 i 1982, on va participar en les comissions de caràcter agrari o per a les inundacions al País Valencià. Deixà el càrrec el 1986.

## Obres

* Túmulos funerarios de la comarca de Agramunt (1968)

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
# Miquel Serra Magraner

Miquel Serra Magraner (Palma, 1959) és un periodista mallorquí.
Es llicencià en ciències de la informació a la Universitat Autònoma de Barcelona el 1982. A partir de 1974 va col·laborar al diari Última Hora de Palma, del qual el seu pare, Pere Antoni Serra Bauçà, havia esdevingut principal accionista. El 1989 va ser nomenat director general de publicacions del Grup Serra. Va esser director del diari Baleares (1985-1996) i del Diari de Balears de 1993 al 2015. Des del 2014 dirigeix el diari Última Hora.

## Vegeu també

* Grup Serra

## Referències

* ↑ «Serra Magraner, Miquel». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 16. Palma: Promomallorca, p. 182. ISBN 84-8661702-2.
# Mariamne I

Mariamne I (en grec antic Μαριάμμη) va ser filla d'Alexandre Asmoneu, fill d'Aristòbul II, i d'Alexandra la filla d'Hircà II. El seu avi Hircà la va prometre a Herodes el Gran l'any 41 aC. L'enllaç no es va produir fins al 38 aC. En aquest moment Herodes estava assetjant Jerusalem i va deixar per un temps el setge per anar a Samaria per consumar el matrimoni, en el que estava molt interessat per enllaçar la família herodiana amb la casa dels asmoneus o macabeus i reforçar així la seva legitimitat com a rei.
L'any 36 aC Mariamne va influir en la deposició del gran sacerdot Ananel, i el càrrec va ser donat a l'asmoneu (o macabeu) Aristòbul III, germà de Mariamne. Aristòbul va morir ofegat (segurament assassinat) el 35 aC. Marc Antoni va cridar Herodes davant seu per respondre de la seva participació en aquesta mort, l'any 34 aC, i quan va marxar va donar ordes al seu oncle Josep que si era condemnat no deixés viva a Mariamne, que sospitava que Marc Antoni volia per a ell.
Herodes va poder tornar tranquil·lament i la seva mare Cipros i la seva germana Salomé I que havien estat avergonyides per Mariamne pel seu inferior naixement, van incitar a Herodes contra la seva dona; d'altra banda, Mariamne es va assabentar de l'orde donada (sembla que per una relació poc clara amb Josep). Herodes va fer matar Josep, acusat de revelar el secret, i va fer empresonar a Alexandra la mare de Mariamne l'any 30 aC.
La caiguda de Marc Antoni, del que Herodes havia estat un lleial, el va obligar a anar a veure a Octavi August i oferir la seva lleialtat, i pel cas de què fos mort o empresonat, es va assegurar la successió a la seva casa fent matar el vell Hircà II, avi de Mariamne i va tancar a Mariamne i Alexandra a la fortalesa de Alexandrium, donant ordres a dos servidors de noms Soemos i Josep, de matar-les si no tornava. Soemos va revelar l'orde a Mariamne, i quan Herodes va tornar Mariamne li va mostrar una forta aversió i una vegada almenys li va retreure les morts del seu germà i del seu avi.
Cipros i Salomé I van continuar instigant a Herodes i finalment Salomé va convèncer el porta copes de la cort de denunciar a Mariamne al·legant que li havia demanat administrar a Herodes una droga d'amor al seu vi; el porta copes va ser sotmès a tortura i va revelar que Mariamne l'odiava perquè havia estat informada per Soemos de l'orde de mort sobre ella. Soemos va ser immediatament executat i Mariamne portada a judici acusada d'adulteri amb Soemos, i el mateix rei va dirigir l'acusació. Els jutges no van poder fer res més que condemnar-la. Herodes li volia commutar la pena però Cipros i Salomé I van insistir que hi podia haver una revolta popular a favor de la casa dels asmoneus i l'havia de fer executar cosa que finalment va fer l'any 29 aC o poc després. Del remordiment Herodes va agafar unes febres.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Mariamne». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 23 desembre 2021].
# Tanaka Ōdō

    En aquest nom japonès, el cognom és Tanaka.
Tanaka Ōdō (田中王堂, Tomioka, 1867-Tòquio, 9 de maig de 1932) va ser un filòsof i crític japonès que va promoure la filosofia occidental del pragmatisme al Japó.
Després d'estudiar anglès, el 1889 va ser enviat als Estats Units a estudiar. Primer va assistir al Col·legi de la Bíblia, un seminari teològic a Kentucky, i més tard a la Universitat de Chicago. Va ser influenciat profundament per diversos filòsofs estatunidencs com William James, George Santayana, però va destacar especialment la influència de John Dewey. D'aquests filòsofs va adoptar les idees del pragmatisme, el qual va combinar amb especial èmfasi amb el simbolisme, creant així una filosofia única i genuïna.
Quan va tornar al Japó, va dedicar bona part del seu temps a l'estudi i a la propagació d'aquesta nova filosofia d'arrel occidental. La base de la seva filosofia és un esperit crític derivat de la combinació de funcionalisme, simbolisme i instrumentalisme, per tal que fos útil a la societat japonesa, i utilitzà aquesta filosofia pragmàtica per atacar el naturalisme, moviment literari que va ser molt popular els darrers anys del període Meiji. D'altra banda, defensà la idea de la implantació de la democràcia i que havia de basar-se en l'individualisme, els drets civils i dels treballadors, el dret a vot de les dones i el matrimoni igualitari.
El febrer de 1919 es va casar amb Takanashi Taka, una mestra d'anglès i sociòloga que també va fer viatge d'estudis als Estats Units.
Va escriure nombroses obres, incloent-hi Shosai yori Gaitō ni, Tetsujin Shugi, Waga Hitetsugaku, Kaizō no Kokoromi, Tettei Kojin Shugi i Shōchō Shugi no Bunka e. Posteriorment, les seves obres completes van ser recollides en quatre volums anomenats Tanaka Ōdō Senshū. Després va abandonar els cercles literaris i va esdevenir professor a les Universitats de Waseda i Rikkyō, des d'on va promoure el pragmatisme de l'escola de Chicago, i també l'individualisme liberal democràtic.

## Referències

* 1 2 3 «Tanaka Ōdō» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 28 novembre 2020].
* 1 2 3 4 5 6 Hisamatsu, Sen'ichi. Biographical Dictionary of Japanese Literature (en anglès). Nova York: Kondasha International, 1977, p. 336. ISBN 0-87011-253-8.
* 1 2 Lichtenstein, Nelson; Jensen, Jill M. The ILO from Geneva to the Pacific Rim: West Meets East (en anglès). Basingstoke: Palgrave Macmillan, 2016, p. 63-65.
* ↑ Odin, Steve. The Social Self in Zen and American Pragmatism (en anglès). Nova York: State University of New York Press, 1996, p. 268.
# Tucà becnegre

El tucà becnegre (Andigena nigrirostris) és una espècie d'ocell de la família dels ramfàstids (Ramphastidae) que habita la selva humida dels Andes del nord-oest de Veneçuela, Colòmbia i nord-est de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Tucà becnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 03/04/2013 (català)
# Sheffield (desambiguació)

«Sheffield» té aquests significats:
* Geografia:
** Sheffield, ciutat del Regne Unit a la regió de Yorkshire.
** Sheffield (Alabama), població dels Estats Units a l'estat d'Alabama.
** Sheffield (Illinois)
** Sheffield (Iowa)
** Sheffield (Massachusetts)
** Sheffield (Ohio)
** Sheffield (Vermont)
** Sheffield Lake, població dels Estats Units a l'estat d'Ohio.
* Esport:
** Sheffield Wednesday Football Club, club de futbol anglès de la ciutat de Sheffield a Yorkshire.
** Sheffield United Football Club, club de futbol anglès de la ciutat de Sheffield a Yorkshire.
# Temple Presbiteri de Cotlliure

El Temple Presbiteri de Cotlliure és l'església que acull la comunitat protestant de la vila de Cotlliure, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. Pertany a l'Església Protestant Unida de França, creada l'any 2012 per unió de les confessions luterana i reformada, existents per separat des del segle xvi.
Està situada ben bé al centre de la vila de Cotlliure, en el número 2 del carrer del Temple, carrer paral·lel, en el seu primer tram, a l'avinguda del General de Gaulle, que és un dels trams del traçat vell de la carretera D - 114 en el seu pas pel centre de la vila. És a 160 metres al sud-oest de la Casa del Comú de la vila i a 125 al sud del cementiri, amb la façana davant del giratori d'on parteix el carrer que mena als dos llocs que s'acaben d'esmentar, al castell i a la vila vella de Cotlliure.

## L'edifici

Es tracta d'un petit edifici d'una sola nau, orientat de sud-oest a nord-est, amb la façana en el número 2 del carrer del Temple. Té la típica distribució interna d'un temple protestant, amb un vestíbul davant de la sala de cultes i el presbiteri, amb el baptisteri al centre, lleugerament elevat damunt de l'espai amb el púlpit on se situa el pastor que presideix el culte. Completen el conjunt diverses sales per a les diferents activitats de l'església.

## Referències

* ↑ Les restes de la capella de la Creu de la Força als ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Església Protestant Unida de França
# Rhinella achalensis

Rhinella achalensis és una espècie d'amfibi endèmica de l'Argentina. Està amenaçat per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* IUCN (anglès)

## Enllaços externs

* Taxonomicon (anglès)
# Bangana decorus

Bangana decorus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Peters, W. (C. H.). 1881. Über eine Sammlung von Fischen, welche Hr. Dr. Gerlach in Hongkong gesandt hat. Monatsb. Akad. Wiss. Berlín, 1880: 1029-1037, 1 pl.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Margarida de Grècia

Margarida de Grècia, princesa de Hohenlohe-Langenburg (Corfú, 18 d'abril de 1905 - Bad Wiessee, 24 d'abril de 1981) fou una princesa de Grècia i de Dinamarca, primogènita del príncep Andreu de Grècia i de la princesa Alícia de Battenberg, neta del rei Jordi I de Grècia i de la princesa Victòria de Hessen-Darmstadt.
Estudià i passà part de la infància a casa de la seva àvia, la marquesa de Milford-Haven, a Anglaterra, ja que la família reial grega hagué d'abandonar el país quan la jove princesa tenia tretze anys.
L'any 1930 es casà amb el príncep Guifré de Hohenlohe-Lagenburg descendent d'una família principesca de l'Imperi Alemany que es remuntava a una història mil·lenària però que feia més de cent anys que no governava i que els seus recursos econòmics eren més aviat limitats. Guifré era fill de la princesa Alexandra del Regne Unit, neta del tsar Alexandre II de Rússia i de la reina Victòria I del Regne Unit. Els Hohenlohe-Langenburg s'instal·laren al castell de Lagenburg i tingueren cinc fills:
Durant la dictadura nacionalsocialista i la posterior Segona Guerra Mundial els Hohenlohe no mostraren una especial adhesió al moviment, malgrat que Guifré lluità amb l'exèrcit alemany i quedà ferit a Amièns en ple combat. Un cop acabada la guerra la família es dedicà a l'explotació forestal dels múltiples boscos que tenien al sud d'Alemanya, concretament al land de Baden-Württemberg.
La princesa Margarida va morir l'any 1981 en una clínica-sanatori a la localitat bavaresa de Bad Wiessee.

## Referències

* ↑ Makcimovich, Ivan. «Monarquías de Europa y del mundo: PRINCESA MARGARITA DE GRECIA Y DINAMARCA», 18-11-2011. [Consulta: 2 març 2021].
# Propagandawerfer 41

El Propagandawerfer 41 (de l'alemany: Llança propaganda) era un llançacoets de 72,4 mm, que llançava munició no letal, els coets anomenats Propagandagranate 41 (de l'alemany: Granada de propaganda). El llançador i els coets eren lleugers i es podien carregar i transportar per un sol home. Els utilitzaven les tropes de propaganda nazis durant la Segona Guerra Mundial per a distribuir pamflets de propaganda.

## Descripció
### Llançador

El Propagandawerfer 41 era una construcció lleugera, de 12,26 kg, que disposava d'un cos fet de tubs. La base del llançador era triangular i tenia una barra, que s'utilitzava per connectar el cos del llançacoets a la seva base. A la part frontal de la base, hi havia situat un braç ajustable per regular l'elevació del cos del llançador, just a la part central. El coet era dipositat a la part superior del cos fins que els seus operadors el deixaven caure pel tub de llançament, on el coet s'iniciava al entrar en contacte amb el punxó de detonació, que feia que el coet sortís disparat.

### Coet

La Propagandagrante 41 estava construïda amb una punta de plàstic, que contenia 200 pamflets de propaganda que pesaven 0,23 kg. Estaven col·locats de forma que formaven una espècie de tub al voltant d'una molla i de la base metàl·lica, que feia que el coet es mantingués unit durant el vol. Quan el coet es disparava, els gasos resultants que donaven impuls al coet, sortien per uns petits forats a la base del coet, els quals s'havien fet amb la intenció que aquest rotés durant el vol. També es va utilitzar un detonador de retrocés, que feia detonar una petita càrrega per a separar la punta del coet del cos, a una alçada d'uns 100-150 metres, on la molla situada dins feia que els pamflets de propaganda sortissin repartits per l'aire.

## Referències

* 1 2 3 Chamberlain, Peter. Mortars and rockets. Nova York: Arco Pub. Co, 1975, p. 34. ISBN 0668038179. OCLC 2067459.
* ↑ «Dissemination».

## Enllaços externs

* https://forum.axishistory.com/viewtopic.php?t=162817
* http://www.psywarrior.com/dissemination.html
# Tucson Estates

Tucson Estates és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 9.755 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tucson Estates tenia 9.755 habitants, 4.222 habitatges, i 2.883 famílies La densitat de població era de 107,3 habitants/km².
Dels 4.222 habitatges en un 19,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,2% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 31,7% no eren unitats familiars. En el 27,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,4% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 20,1% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 30% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.183 $ i la renda mediana per família de 40.212 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.833 $ mentre que les dones 24.071 $. La renda per capita de la població era de 18.771 $. Aproximadament el 6,2% de les famílies i el 7,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més a prop

El següent diagrama mostra les poblacions més a prop.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tucson Estates». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tucson Estates». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.