OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roque Cameselle

A. Roque Cameselle Capón (Vigo, 1981) és un escriptor i director de cinema gallec.

## Trajectòria

Ha viscut a Tui des de petit. És llicenciat en Comunicació Audiovisual i ha estat professor de guionisme durant cinc anys a l'Escola de Cinema de Galícia i crític de cinema per a Faro de Vigo. Va dirigir els curtmetratges Memoria indesexable (1998), A moza do último (1998), Soldado sen fortuna (2001) i Amor a Mantis (2003).
El 2011 es va estrenar al Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana, una pel·lícula d'animació titulada The little Wizard. O mago Dubidoso, que va marcar el seu debut com a director de llargmetratge. L'obra està basada en els primers capítols de la seva novel·la Bieito Dubidoso. La seva candidatura al Goya a la millor pel·lícula d'animació fou retirada als XXVI Premis Goya per incompliment de les bases de participació.
Actualment treballa com a director i cap de guionistes en el desenvolupament d'una sèrie de televisió de dibuixos animats anomenada O diario de Berto.
Com a guionista va escriure Na luz freada da tarde (2001), A Gilda chamábanlle Leonor (2002) i Meu xeneral o asasino foi o mar (2003), treballs premiats en la convocatòria de la Xunta de Galícia per a la redacció de guions.
Com a narrador va publicar el llibre de narracions O Pausiñas (2001), i la novel·la Bieito Dubidoso (2003). Algunes de les seves històries han estat publicades en volums col·lectius. Des de 1997 ha guanyat diversos premis literaris en els camps de la poesia, el relat i la novel·la curta.

## Obres
### Narrativa

* O Pausiñas, 2001, Galaxia.

### Literatura infanto-jovenil

* Bieito Dubidoso, 2003, Xerais.
* O pequeno mago, 2013, Xerais.

### Obres col·lectives

* Ata que malle en min o mencer, 1998.
* IIº Certame de relatos curtos Os Viaductos, 2001.
* A memoria de Tui, 2002, Xerais. Con Carlos Díaz Martínez.
* Nun edificio e catro contos máis, 2002.
* Alma de beiramar, 2003, Asociación de Escritores en Lingua Galega.

## Filmografia com a director i guionista

* Memoria Indesexable, Curtmetratge - 1998.
* A moza do último, Curtmetratge - 1999.
* Soldado sen fortuna, Curtmetratge - 2001.
* Amor a Mantis, Curtmetratge - 2003.
* O diario de Berto, Capítol Piloto - 2008.
* O pequeno mago, Llargmetratge - 2013.

## Referències

* ↑ La Academia de Cine elimina de la candidatura de los Goya la película 'The Little Wizard', de Roque Cameselle, Europa Press, 1 de desembre de 2012
* ↑ Roque Cameselle a Xerais
* ↑ Proyectan "O pequeno mago" en el Multiusos de A Xunqueira, Faro de Vigo, 22 de novembre de 2015

## Enllaços externs

* Roque Cameselle a l'AELG
# Bukayr (nom)

Bukayr és un nom masculí àrab (àrab: بكير, Bukayr) que literalment significa ‘petit camell jove’, essent etimològicament un diminutiu del nom Bakr. Si bé Bukayr és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit d'altres maneres. Aquest nom també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «بكر». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «بكر». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «بكر» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Bisbat de Phú Cuong

El bisbat de Phú Cuong (vietnamita: Giáo phận Phú Cuong; llatí: Dioecesis Phucuongensis) és una seu de l'Església catòlica al Vietnam, sufragània de l'arquebisbat de Ciutat de Hô Chí Minh. Al 2016 tenia 144.222 batejats d'un total de 3.356.000 habitants. Actualment està regida pel bisbe Joseph Nguyên Tân Tuóc.

## Territori

La diòcesi comprèn les províncies vietnamites de Binh Duong, Tây Ninh, i part de les de Tây Ninh i Ciutat de Hô Chí Minh, al sud del país.
La seu episcopal és la ciutat de Thủ Dầu Một, on es troba la catedral de Sagrat Cor de Jesús
El territori s'estén sobre 9.543 km² i està dividit en 103 parròquies.

## Història

La diòcesi va ser erigida el 14 ottobre 1965 mitjançant la butlla In animo Nostro del papa Pau VI, prenent el territori de l'arxidiòcesi de Saigon (avui arquebisbat de la Ciutat de Hô Chí Minh).

## Cronologia episcopal

* Joseph Pham Van Thiên † (14 ottobre 1965 - 10 maggio 1993 ritirato)
* Louis Hà Kim Danh † (10 maggio 1993 succeduto - 22 febbraio 1995 deceduto)
* Pierre Trân Ðinh Tu (5 novembre 1998 - 30 giugno 2012 ritirato)
* Joseph Nguyên Tân Tuóc, succeduto il 30 giugno 2012

## Estadístiques

A finals del 2016, la diòcesi tenia 144.222 batejats sobre una població de 3.356.000 persones, equivalent al 4,3% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diàques | religiosos | religiosos | parroquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diàques | homes | dones | |
| 1970 | 51.708 | 726.619 | 7,1 | 63 | 57 | 6 | 820 | | 11 | 116 | 17 |
| 1974 | 50.494 | 887.056 | 5,7 | 56 | 52 | 4 | 901 | | 35 | 171 | 14 |
| 1995 | 84.994 | 2.000.000 | 4,2 | 66 | 65 | 1 | 1.287 | 5 | 12 | 67 | 68 |
| 1999 | 103.563 | 2.150.000 | 4,8 | 69 | 64 | 5 | 1.500 | | 32 | 173 | 58 |
| 2003 | 111.311 | 2.311.404 | 4,8 | 101 | 91 | 10 | 1.102 | | 59 | 213 | 64 |
| 2004 | 113.238 | 2.240.857 | 5,1 | 101 | 91 | 10 | 1.121 | | 48 | 184 | 64 |
| 2013 | 141.239 | 2.953.937 | 4,8 | 161 | 121 | 40 | 877 | | 192 | 577 | 96 |
| 2016 | 144.222 | 3.356.000 | 4,3 | 160 | 133 | 27 | 901 | | 451 | 664 | 103 |

## Bibliografia

* (llatí) Butlla In animo Nostro

## Enllaços externs

* Anuari pontifici del 2017 i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Diocese of Phu Cuong (anglès)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org (anglès)
# Leptodactylus laticeps

Leptodactylus laticeps és una espècie de granota que viu a l'Argentina, Bolívia i Paraguai.

## Referències

* Cortez, C., Reichle, S., Aquino, L. & di Tada, I. 2004. Leptodactylus laticeps. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Molí de Guiteres

El Molí de Guiteres és una obra de Sobremunt (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil situat a mà esquerra de la riera del Sorreig. Orientada al nord- est d' acord amb l'orientació que pren la riera en aquest paratge.
Teulada de dues vessants amb un adossat a la banda dreta. Planta rectangular. Parets i teulades conserven solidesa, mentre que a l'interior, quasi enrunat, només s' hi conserven les peces de molí, gairebé íntegres.

## Història

Lligat amb la història de la Masia de Guiteres. Va tindre activitat fins als anys 1940.

## Referències

* 1 2 3 4 «Molí de Guiteres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Myotis dinellii

Myotis dinellii és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a l'Argentina, el sud de Bolívia, el sud del Brasil i, possiblement, l'est de Xile. El seu hàbitat natural són els boscos de diferents tipus. Es tracta d'un animal insectívor. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, que anteriorment era considerada una subespècie de M. levis.

## Referències

* ↑ Barquez, R.; Díaz, M. 2016. Myotis dinellii (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2016. Consulta: 15 novembre 2019.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Resolució 1161 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1161 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 9 d'abril de 1998. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre Ruanda, particularment les resolucions 918 (1994), 997 (1995), 1013 (1995) i 1053 (1996), el Consell va reactivar la Comissió d'Investigació sobre violacions de l'embargament d'armes contra les antigues forces governamentals de Ruanda.
Hi va haver actes de violència actuals a Ruanda, Burundi i la regió dels Grans Llacs d'Àfrica, inclosa la massacre de civils de desembre de 1997. Al mateix temps, les forces de l'antic govern de Ruanda rebien armes i material en violació de l'embargament d'armes. El Consell va assenyalar que la violència generalitzada a l'est del Zaire havia suspès la tasca de la Comissió d'Investigació i, per tant, era necessària la represa de les seves investigacions per evitar noves violències i actes de genocidi. Es necessitava una solució a llarg termini per abordar el problema dels refugiats i la difusió d'emissores de ràdio i fullets que difongueren l'odi a la regió.
Es va demanar al secretari general Kofi Annan que reactivés la investigació amb el següent mandat:
    (a) proporcionar informació sobre les vendes d'armes i enviaments a milícies ruandeses a la regió dels Grans Llacs;
    (b) identificar les parts que participen en els fluxos d'armes;
    (c) fer recomanacions sobre els fluxos d'armes il·legals.
Es va demanar a tots els països que cooperessin amb la nova investigació. Concretament, es va demanar als països de la regió dels Grans Llacs que no utilitzessin el seu territori com a base dels grups armats per llançar atacs a un altre estat. Els fluxos d'armes suposaven una amenaça per a la seguretat de la regió. Finalment, es va demanar al Secretari General que informés sobre la reactivació de la Comissió, en el termini de tres mesos a partir de la seva reactivació i tres mesos més tard en un informe final amb recomanacions.

## Referències

* ↑ «Security Council asks Secretary-General to reactivate Commission of Inquiry on arms sales to former Rwandan government forces». United Nations, 09-04-1998.
* ↑ Reyneke, Euníce; Institute for Security Studies; Organisation of African Unity. Small arms and light weapons in Africa: illicit proliferation, circulation and trafficking: proceedings of the OAU Experts Meeting and International Consultation May–June 2000. Institute for Security Studies, 2000, p. 124. ISBN 978-0-620-26753-3.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 - 1998)
* Genocidi de Ruanda

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# La Correspondencia de Puerto Rico

La Correspondencia de Puerto Rico fou un diari fundat per Ramón B. López a San Juan, el 1890. Es va crear com un ressò de La Correspondencia de España i va arribar a ser el diari de més circulació i exposició popular, amb preu d'un cèntim, i una tirada de 5,000 exemplars diaris. Va publicar fins al 1943.

## Referències

* ↑ «La Correspondencia De Puerto Rico (San Juan, P.R.) 1890-1943» (en castellà). Library of Congress. [Consulta: 30 octubre 2021].
* ↑ Coss, Luis Fernando. Análisis histórico de la noción del “periodismo profesional” en Puerto Rico (del siglo XIX al XX) (tesi) (en castellà), 2007.

## Enllaços externs

* Hemeroteca «La Correspondencia de Puerto Rico» a Chronicling America
# Bukei Khan

Bukei Khan (Bukey, Buqei, Bokei, Bokey, Boqei) fou un kan kazakh fill de Nurali Khan.
El 1800 Aichuvak Khan va abandonar el territori de l'Horda i va deixar la presidència del consell (un òrgan que governava a l'Horda Petita Kazakh) a Bukey. Aquest va demanar al general Knorring, governador general de Geòrgia i Astracan, permís per instal·lar-se amb la seva gent al districte de Rin Peski, entre el riu Ural (Jaik) i el riu Volga, que els calmucs havien abandonat feia poc, i va demanar un centenar de cosacs per ajudar-lo a mantenir l'ordre. Knorring va consultar al govern i finalment un ukase imperial va autoritzar aquest establiment l'11 de març de 1801. La majoria dels seguidors de Bukey pertanyien a la tribu Baiulin, i els emigrants eren en total unes deu mil tendes (potser unes trenta mil persones, però altres fonts parlen només de cinc mil). El territori fou anomenat localment Horda de Bukey i pels russos Horda Interior, perquè estava a l'interior de territori rus. L'emigració fou beneficiosa i aviat els emigrants van esdevenir pròspers i el seu nombre es va incrementar (hauria pujat a 300.000 al cap de 8 anys), mentre els que havien restat més enllà del riu Ural havien arribat a un punt en què havien de vendre els seus fills als russos.
Bukei va rebre el títol de kan oficialment el 1812 i el 1815 va ser nomenat segon kan de l'Horda Mitjana Kazakh rebent el títol oficialment el 1816, deixant llavors la direcció de l'Horda Interior. Va morir el 1818. El seu germà Shigai Khan va governar fins a la seva mort el 1823 i llavors fou reconegut kan el fill gran de Bukey, Yahangir o Jangher Khan que va exercir el càrrec fins a la seva mort el 1845.

## Referències

* Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
* Gavin Hambly, Asia Central, Mexico i Madrid 1972 (castellà)
# Blancoa

Blancoa és un gènere de plantes monotípic i la seva única espècie és la planta herbàcia perenne Blancoa canescens. Pertany a la família Haemodoraceae, és endèmic d'Austràlia occidental.
Blancoa canescens, Winter Bell, té les flors roges a rosades, és una planta enfiladissa i fa fins a 40 cm d'alt.
Aquest gènere rep el nom en honor del botànic Francisco Manuel Blanco.

## Referències

* ↑ FloraBase Blancoa cansescens 1417
# Laephotis

Laephotis és un gènere de ratpenats de la família dels vespertiliònids.

## Taxonomia

* L. angolensis
* L. botswanae
* L. capensis
* L. kirinyaga
* L. malagasyensis
* L. matroka
* L. namibensis
* L. robertsi
* L. stanleyi
* L. wintoni

## Referències

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* Distribució mundials d'aquest gènere de ratpenats. (anglès)
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Horaci Cocles

Publi Horaci Cocles (Horaci el borni) (en llatí Publius Horatius Cocles) va ser un mític heroi romà que va defensar el pont Sublici, l'únic pont que unia Roma amb la riba dreta del Tíber, junt amb Espuri Larci Flau i Tit Hermini Aquilí contra l'exèrcit etrusc complet, sota el comandament del rei Porsenna, per donar temps als romans de destruir-lo.
Quan el pont ja estava quasi destruït, Horaci va fer marxar els seus dos companys i va resistir sol els atacs fins que el pont va caure. Durant l'acció va ser ferit a la cuixa, cosa que el va deixar coix. Llavors es va tirar a l'aigua i va travessar el riu nedant, arribant sa i estalvi a la ciutat. Segons Polibi va resistir fins a morir o va morir ofegat.
Una estàtua en honor seu fou erigida per la ciutat, que va ser canviada de lloc dues vegades per causa d'uns auspicis. L'estàtua encara existia en temps de Plini el Vell. Probablement aquesta estàtua d'un home coix i borni (potser Vulcà), va donar origen a la llegenda.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 276. ISBN 9788496061972.
# Miguel Ángel González González

Miguel Ángel González González "Migue" (Terrassa, 14 de març de 1980) és un exfutbolista professional català que jugava en la posició de defensa central o lateral esquerre.

## Trajectòria

Després de jugar en diferents equips de la Segona Divisió B, com ara el Club Esportiu Mataró, la Unió Esportiva Figueres i el Terrassa Futbol Club, fitxa pel Girona FC on aconsegueix marcar el gol de l'ascens a Segona Divisió el 15 de juny de 2008 davant de l'AD Ceuta.
Migue va arribar al club blanc-i-vermell la temporada 2007-2008 i s'ha guanyat la titularitat a l'eix de la defensa. La temporada 2013-14, es converteix en el jugador més veterà de l'equip i és escollit capità de l'equip gironí, el 2014 fitxà pel Deportivo Alavés i el 2015 per l'Huracà València.

## Referències

* ↑ El gol de Migue fa cinc anys; Diari de Girona, 15 de juny de 2013
* ↑ Migue serà capità del Girona aquesta temporada; Diari de Girona, 14 de juliol de 2013
* ↑ «El central Migue abandona el Alavés tras completar un año "especial"» (en castellà). Noticias de Alava, 29-06-2015. Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 4 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial del club
* Estadístiques a Segona Divisió Arxivat 2009-02-04 a Wayback Machine. (castellà)
* Migue i José, supervivents de l'ascens del Girona
# Myotis flavus

Myotis flavus és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a Taiwan i el sud-est de la Xina. En el passat se'l considerà una subespècie de M. formosus, però Jiang i col·laboradors l'elevaren al rang d'espècie basant-se en característiques morfològiques i genètiques.

## Referències

* ↑ Jiang, T., Sun, K., Chou, C., Zhang, Z. and Feng, J. 2010. First record of Myotis flavus (Chiroptera: Vespertilionidae) from mainland China and a reassessment of its taxonomic status (anglès). Zootaxa 2414:41–51.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Referèndum constitucional de Niue de 1992

El 13 de juny de 1992, es va celebrar a Niue un referèndum constitucional. Les esmenes proposades a la constitució van ser les primeres des que es va aprovar la constitució original del país en el referèndum de 1974. Els canvis es van aprovar amb el suport d'un 70.4% dels votants, i es van posar en pràctica l'1 de juliol.

## Canvis proposats

Els canvis a la constitució incloïen la introducció de l'Alt Tribunal de Niue i del Tribunal d'Apel·lació, en substitució dels tribunals anàlegs de Nova Zelanda. Les reformes també abolien el Tribunal Territorial de Niue i el Tribunal d'Apel·lació Territorial de Niue, en lloc de crear la Divisió Territorial en el nou Alt Tribunal.
Es van modificar també els requisits per als candidats polítics a exigir la ciutadania neozelandesa. També s'abolia l'article 31 de la Constitució, que requeria que el President del Tribunal Suprem aprovés qualsevol proposta legislativa que afectés el dret penal o l'estatus personal. Això treia efectivament el component de drets humans de la carta magna.

## Resultats

| Tria | Vots | % |
| A favor | 604 | 70.40 |
| En contra | 254 | 29.60 |
| Total vots vàlids | 858 | 100.0 |
| Vots vàlids | 858 | 96.30 |
| Vots no vàlids/en blanc | 33 | 3.70 |
| Total | 891 | 100.0 |
| Cens/Participació | 1.036 | 86.0 |

## Conseqüències

En aprovar-se els canvis, hi va haver crítiques que els canvis individuals s'haurien d'haver votat per separat, així com sobre l'abolició de l'article 31.

## Referències

* 1 2 Niue: General Information Secretariat of the Pacific Community
* ↑ Initial reports submitted by State parties under articles 16 and 17 of the covenant United Nations
* ↑ «OIA 28392 Review of constitution 15 June 1992». fyi.org.nz, 15-06-1992. [Consulta: 10 maig 2021].
* 1 2 3 4 5 6 Pacific Constitutions - Overview Arxivat 2012-03-05 a Wayback Machine. University of French Polynesia
# L'amour est un oiseau rebelle

L'amour est un oiseau rebelle (L'amor és un ocell rebel) és una ària (havanera) per a mezzosoprano del primer acte de l'òpera Carmen de Georges Bizet, composta el 1875 i basada en una havanera de Sebastián Iradier, titulada El arreglito, tot i que Bizet pensava que la melodia era d'origen popular.
El tema ha arribat a ser molt conegut i apareix en diverses pel·lícules o anuncis de televisió.

## Lletra (fragment)

| L'amour est un oiseau rebelle que nul ne peut apprivoiser, et c'est bien en vain qu'on l'appelle, s'il lui convient de refuser. Rien n'y fait, menace ou prière, l'un parle bien, l'autre se tait: Et c'est l'autre que je préfère, Il n'a rien dit mais il me plaît. L'amour ! l'amour ! l'amour ! l'amour ! L'amour est enfant de bohème, il n'a jamais, jamais connu de loi; si tu ne m'aimes pas, je t'aime: si je t'aime, prends garde à toi ! L'amour ! L'oiseau que tu croyais surprendre battit de l'aile et s'envola ... l'amour est loin, tu peux l'attendre; tu ne l'attends plus, il est là! Tout autour de toi, vite, vite, il vient, s'en va, puis il revient ... tu crois le tenir, il t'évite, tu crois l'éviter, il te tient. L'amour! l'amour!, l'amour, l'amour! | L'amor és un ocell rebel que ningú no pot dominar, i és en va, que se'l demana, si el que li convé és rebutjar. I res no pot, força o pregària, un parla bé, l'altre calla: i és l'altre el que prefereixo, no ha dit pas res, però a mi m'agrada. L'amor! L'amor! L'amor! L'amor! L'amor és fill, de sang bohèmia, mai, però mai, no ha conegut cap llei; si tu no m'estimes, jo sí que t'estimo: si jo t'estimo, vés amb compte! L'amor ! L'ocell que pensaves haver sorprès va batre l'ala i se'n va anar... L'amor és lluny, pots esperar-lo; quan no l'esperes, aquí el tens! Al teu voltant, i ben de pressa, ell ve, se'n va, després torna... Tu creus que el tens, ell t'evita, creus que l'evites, ell et té. L'amor! L'amor! L'amor! L'amor! |

## Enllaços externs

* Teresa Berganza
* Uria Monzon
* Maria Callas
* Angela Gheorghiu
# Bukhara

* No s'ha de confondre amb Bukharas.
«Bukhara o Bukharà» té aquests significats:
* Bukharà, ciutat de l'Uzbekistan, capital de la regió de Bukharà
* Emirat de Bukharà, estat de l'Àsia central que va existir entre 1747 i 1920
* Kanat de Bukharà, estat de l'Àsia central durant els segles xvi i xvii
* República Popular de Bukharà, república soviètica de Bukharà existent del 1920 al 1924