OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Poliquets

Els poliquets (Polychaeta) són una classe de l'embrancament dels anèl·lids, formada majoritàriament per cucs marins.
És el grup més nombrós d'anèl·lids, amb 12.141 espècies descrites. Hom suposa que el més primitiu, és a dir, el que més s'assemblaria en els seus trets al tipus original de l'embrancament. Es caracteritzen per presentar en cada segment un parell de parapodis, dotats de nombroses quetes (element que dona nom als poliquets, literalment 'moltes quetes').
Són sobretot carnívors de fons sorrencs, però existeixen formes especialitzades a menjar sediment, a l'estil dels cucs de terra, o filtrar l'aigua. El grup és probablement parafilètic, derivant d'ell les classes més especialitzades de l'embrancament.

## Registre fòssil

Els fòssils més antics assignats amb certesa a poliquets daten del Cambrià superior (Atdabanià), però algunes formes ediacarianes com Cloudinia podrien haver estat poliquets primitius.

## Taxonomia

La taxonomia dels poliquets està plena transformació. A continuació es presenta la classificació per sobre del nivell de família segons WoRMS i ITIS:

### Subclasse Errantia (= Aciculata)

* Ordre Amphinomida
* Ordre Eunicida
* Ordre Phyllodocida
** Subordre Aphroditiformia
** Subordre Glyceriformia
** Subordre Nereidiformia
** Subordre Phyllodociformia

### Subclasse Sedentaria (= Palpata)

* Infraclasse Canalipalpata
** Ordre Sabellida (incloent-hi Pogonophora)
** Ordre Spionida
** Ordre Terebellida
*** Subordre Cirratuliformia
*** Subordre Terebelliformia
* Infraclasse Scolecida

### Subclasse Echiura (incertae sedis)

* Ordre Echiuroidea
** Subordre Bonelliida
** Subordre Echiurida
La posició dels mizostòmides i dels equiürs dins els anèl·lids no està clara.

## Referències

* ↑ Díaz i Santos, 1998, p. 132.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 6 febrer 2021].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Polychaeta» (en anglès). [Consulta: 6 febrer 2021].
* ↑ «ITIS: Polychaeta». [Consulta: 6 febrer 2021].

## Bibliografia

* Díaz, J.; Santos, T. Zoología: Aproximación evolutiva a la diversidad y organización de los animales (en castellà). Editorial Síntesis, 1998. ISBN 84-7738-591-2.

## Enllaços externs

* Marine Polychaete Larva - Guide to the Marine Zooplankton of south eastern Australia Arxivat 2008-07-20 a Wayback Machine.
* Daily Mail - A four-foot (1.2 meter) polychaete nicknamed "Barry" that was surreptitiously killing fish and damaging coral at the Blue Reef Aquarium
* A Key to Families of Polychaetes
# Sekhemib

Sekhemib és el nom d'un faraó egipci de la dinastia II, que hom identifica freqüentment com Peribsen, però que no està demostrat que foren la mateixa persona. Unes referències de les teories s'han exposat a Peribsen.
# Bogandinski

Bogandinski (en rus: Богандинский) és un poble (possiólok) de l'óblast de Tiumén, a Rússia que el 2015 tenia 10.348 habitants.

## Referències

* ↑ Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2015 года Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. (en rus).
# Préseau

Préseau és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.865 habitants. Limita al nord amb Saultain, al nord-est amb Curgies, al sud-est amb Villers-Pol, al sud amb Maresches, al sud-oest amb Artres, al nord-oest amb Aulnoy-lez-Valenciennes.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.477 | 1.590 | 1.675 | 1.812 | 1.900 | 1.833 | 1.865 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Marc Richard | |
# Joan Pujol Capsada

Joan Pujol Capsada (Reus, 1880 - 1942) va ser un comerciant i compositor català.
Fill de Josep Pujol, petit comerciant reusenc i germà de Josep Pujol Capsada, que era metge i va ser alcalde del Prat de Llobregat, va obrir un negoci d'instruments musicals al carrer de Monterols de Reus. Amb estudis de música que va seguir a Reus i a Tarragona, el 1902 era crític musical del diari republicà reusenc Las Circunstancias. Va compondre el 1903 una marxa grotesca per a banda titulada Idilio, que va fer popular la Banda de Música Municipal i es va publicar el 1908. El 1919 va compondre la sardana Pubilla del Camp, que es va seguir tocant fins als anys seixanta del segle xx i consta com una de les més populars en un inventari de la Banda Municipal de 1942. El 1920 va publicar Música de Rivière, el 1922 El pas del cigne i el 1936 Idil·lis. Va seguir com a crític musical a diversos periòdics locals i el 1935 i 1936 publicava articles teòrics sobre música i un recull de notes musicals dels tocs de les campanes de la Prioral de Sant Pere al periòdic local Avui. Depurat en la postguerra, va morir a Reus el 1942.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 538.
# Mitikile-Larrori-Mendibile

Mitikile-Larrori-Mendibile (en francès Moncayolle-Larrory-Mendibieu) és un municipi d'Iparralde al territori de Zuberoa, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània). Limita amb les comunes d'Angous i Ürrüstoi-Larrabile al nord, Sus al nord-est, Gurs a l'est, Berrogaine-Larüntze a l'oest, Ospitalepea al sud-est i Sohüta al sud.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 589 | 586 | 558 | 570 | 642 | 674 | 986 | 921 | 851 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 761 | 730 | 701 | 658 | 655 | 646 | 606 | 553 | 523 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 523 | 532 | 495 | 487 | 499 | 442 | 438 | 401 | 398 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 382 | 375 | 336 | 339 | 357 | 344 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Personatges de la vila

* Bernard de Goyheneche dit Matalas, capellà de Mitikile, cap de la revolta de pagesos suletins de 1661 contra l'augment dels impostos reials. Fou arrestat a Ordiarp i decapitat.
# Secció de voleibol del CD Numancia

El Numancia Ciudad del Medio Ambiente Soria (nom comercial) és la secció de voleibol del CD Numancia, de la ciutat de Sòria, a Castella i Lleó.
Va ser fundat el 15 de maig de 1978.

## Palmarès

* 3 Lliga espanyola de voleibol masculina: 1994/95, 1995/96, 1998/99
* 3 Copa espanyola de voleibol masculina: 1993/94, 2000/01, 2007/08
* 2 Supercopa espanyola de voleibol masculina: 1994/95, 1999/00

## Trajectòria esportiva

* 1987/88: Ascens a Divisió d'Honor.
* 1992/93: 2n a la Lliga.
* 1993/94: 2n a la Lliga, campió de Copa.
* 1994/95: Campió de Lliga, finalista de la Recopa d'Europa, campió de la Supercopa.
* 1995/96: Campió de Lliga, 5è a la Lliga de Campions europea, finalista de Copa.
* 1996/97: 2n a la Lliga.
* 1997/98: finalista de Copa.
* 1998/99: Campió de Lliga, 5è a la Recopa d'Europa.
* 1999/00: 2n a la Lliga, finalista de Copa, campió de la Supercopa.
* 2000/01: 2n a la Lliga, campió de Copa.
* 2001/02: 3r a la Lliga.
* 2002/03: 4t a la Lliga.
* 2003/04: 2n a la Lliga, finalista de Copa.
* 2004/05: 4t a la Lliga, finalista de Copa.
* 2005/06: 2n a la Lliga, 3r a la Copa, 1/4 de final a la Copa CEV.
* 2006/07: 4t a la Lliga, finalista de Copa, 1a fase a la Lliga de Campions europea.
* 2007/08: ? a la Lliga, campió de Copa, 1/16 de final a la Copa CEV.

## Enllaços externs

* Web Oficial Arxivat 2016-11-30 a Wayback Machine.
* CD Numancia
# Three Way

Three Way és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 1.375 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Three Way tenia 1.375 habitants, 499 habitatges, i 421 famílies. La densitat de població era de 136,8 habitants/km².
Dels 499 habitatges en un 45,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 79,6% hi vivien parelles casades, en un 3,6% dones solteres, i en un 15,6% no eren unitats familiars. En el 13,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 37,5% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 7,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.135 $ i la renda mediana per família de 67.188 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.769 $ mentre que les dones 31.541 $. La renda per capita de la població era de 23.313 $. Entorn del 2,6% de les famílies i el 4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Three Way». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Three Way». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Boga Sukudua

Boga Sukudua (antigament Boga o Batu Bahara Urung Boga) fou un dels estats de la confederació (urung) de Batoe Bahara a les Índies Orientals Holandeses. Tenia una superfície de 5 km² i es va formar per la unió dels estats de Boga (3 km²) i Sukudua (2 km²) sota el rei de Boga. Estava situat a la costa oriental de Sumatra.

## Referències

* A. Flicher, Les Etats princiers des Indes néerlandaises, Dreux 2009
# Corb de Nova Caledònia

El corb de Nova Caledònia (Corvus moneduloides) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i zones obertes de Nova Caledònia. Introduït a l'illa de Maré, a les Illes de la Lleialtat.

## Referències

* ↑ «Corb de Nova Caledònia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Josefa Martín Luengo

Josefa Martín Luengo (Salamanca, 1944 - Salamanca, 1 de juliol de 2009) va ser una educadora llibertària, també coneguda com a Pepita.

## Biografia

Inicià la seva activitat educadora a Fregenal de la Sierra (Badajoz) dirigint l'escola-llar Nertóbriga, tractant que l'alumnat tingués una educació integral, on la formació de la persona i l'adquisició de valors fossin les pautes a seguir, cosa que al seu entendre fou que "les forces vives" de la zona exigissin el seu cessament immediat. Aquest cas va arribar a plantejar-se al Congrés dels Diputats, en una interpel·lació al govern de Suárez per un diputat socialista.
Poc després, el gener del 1978, en companyia de les pedagogues Concha Castaño i María Jesús Txeca va decidir fundar una escola a la localitat de Mèrida, la Escuela Libre Paideia. També va ser una activa militant feminista, membre del col·lectiu "Mujeres por la Anarquía", format per dones pertanyents al Colectivo Paideia.

## Obres

* Fregenal de la Sierra, una experiencia de Escuela en libertad (Campo Abierto Ediciones, 1978)
* Desde nuestra Escuela
* Intento de Educación Antiautoritaria y psicomotriz
* La escuela de la anarquía
* Paideia, una escuela libre; 25 años de educación libertaria…

## Referències

* ↑ Fregenal de la Sierra, una experiencia de Escuela en libertad (Campo Abierto Ediciones, 1978)
# Joan Pallejà i Mañanet

Joan Pallejà i Mañanet (Lleida, 1889 - Barcelona, 1971) fou un muntador i director de cinema català. Pertanyia a una família de pastissers i estudià litografia i dibuix a l'Escola de Belles Arts de Barcelona. El 1916 va debutar com a actor al cinema i el 1921 va dirigir la seva primera pel·lícula, el western Lilian, produït per Llorenç Bau Bonaplata rodat a Lloret de Mar i en el que va utilitzar el seu pseudònim John Pallears. Alhora treballà com a dibuixant als estudis Trilla-La Riva i fou un dels primers en retolar a mà subtítols en català per al cinema sonor. El 1934 es va establir com a muntador i ajudant de direcció a Cinematografia Josep Maria Bosch, dirigida per Josep Maria Bosch i López. Durant la guerra civil espanyola va treballar per a SIE Films, vinculada a la CNT i com a cap de documentals de Laya Films, per a la que va fer documentals de caràcter propagandístic d'ideologia anarcosindicalista. Això no li va impedir després de la contesa treballar com a muntador per a Cifesa i IFISA, treballant amb Lluís Marquina i Pichot i Ignasi F. Iquino. També col·laborà amb Ramon Quadreny i Orellana i amb Cinefoto fins a la seva jubilació el 1965. Posteriorment col·laboraria amb els seus fills Joan i Josep Pallejà i Ortiz, també muntadors de cinema, i amb la sala de doblatge Royal Films.

## Filmografia

* Una piedra cae al lago (actor. 1916)
* El tren de los suicidas (actor, 1917)
* Lilian (director, 1921)
* Un paso hacia la muerte
* Ojos tristes (documental, 1925)
* Un Pueblo en Armas (1937, amb Louis Frank)
* Madrid tumba del fascio (Cuarta jornada-documental n. º 8) (1937)
* Aurora de esperanza (d'Antonio Sau, 1936-37)
* Y tú, ¿qué haces? (de Ricard de Baños)
* Así vive Cataluña (Vida y moral de la retaguardia) (de Valentín R. González, 1938).
* Vidas cruzadas (de Lluís Marquina, 1942)
* Malvaloca (1942)
* Noche fantástica (1943)
* Santander, la ciudad en llamas (1944)
* Conflicto inesperado (de Ricard Gascó 1947)
* Don Juan de Serrallonga (1948)
* El correo del rey (1950)
* Misión extravagante (1953)
* El Judas (d'Ignasi F. Iquino, 1952)
* El golfo que vio una estrella (1953)
* El presidio (d'Antonio Santillán, 1953)
* Estambul 65 (d'Antonio Isasi-Isasmendi, 1965)

## Referències

* ↑ Un Període poc conegut del cinema català: 1921-1930, Miquel Porter i Moix
* ↑ Anselmo Núñez Marqués Western a la europea--: un plato que se sirve frío, p. 48
* ↑ Magí Crusells Directores de cine en Cataluña: de la A a la Z, p. 190
* ↑ Joan Pallejà i Mañanet a Diccionari del Cinema a Catalunya, Gran Enciclopèdia Catalana
* ↑ Especial de Cinema Anarquista: “Un Pueblo en Armas”, de Juan Palleja & Louis Frank (1937)
# Txérkutino

Txérkutino (en rus: Черкутино) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 1.002 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# The English Game

The English Game és una sèrie dramàtica britànica de televisió, dirigida per Julian Fellowes per a Netflix, sobre els orígens del futbol modern a Anglaterra. La sèrie, de sis capítols, es va estrenar el 20 de març de 2020.

## Sinopsi

A la dècada de 1870, el futbol a Gran Bretanya era un esport per als rics. En el marc de la lluita de classes, una estrella de la classe treballadora (Fergus Suter) i el seu homòleg de classe alta (Arthur Kinnaird), s'uneixen per canviar el joc per sempre.

## Repartiment
### Principal

* Edward Holcroft com a Arthur Kinnaird, onzè Lord Kinnaird.
* Kevin Guthrie com a Fergus Suter
* Charlotte Hope com a Margaret Alma Kinnaird
* Niamh Walsh com a Martha Almond
* Craig Parkinson com a James Walsh
* James Harkness com a Jimmy Love

### Secundari

* Ben Batt com a John Cartwright
* Gerard Kearns com a Tommy Marshall
* Henry Lloyd-Hughes com a Alfred Lyttelton
* Kerrie Hayes com a Doris Platt
* Joncie Elmore com a Ted Stokes
* Mary Higgins com a Ada Hornby
* Sam Keeley com a Smalley
* Harry Michell com a Monkey Hornby
* Philip Hill-Pearson com a Tom Hindle

### Recurrent

* Daniel Ings com a Francis Marindin
* Kate Phillips com a Laura Lyttelton
* Kelly Price com a Lydia Cartwright
* Anthony Andrews com a Lord Kinnaird
* Sylvestra Le Touzel com a Lady Kinnaird
* Sammy Hayman com a Davy Burns
* Lara Peake com a Betsy Cronshaw
* John Askew com a Jack Hunter
* Michael Nardone com a Douglas Suter
* Kate Dickie com a Aileen Suter

## Referències

* ↑ Padilla, Toni «Futbol i ficció, una relació d'amor i odi que, de tant en tant, funciona». ARA, 05-04-2020 [Consulta: 2 setembre 2020].
* ↑ Viñas, Carles «The English Game. Lluita de classes en el naixement d'un esport industria». Catarsi Magazín, 07-04-2020 [Consulta: 2 setembre 2020].
# Corb de les Bismarck

El corb de les Bismarck (Corvus insularis) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc, selva, vegetació costanera, platges i terres de conreu de les terres baixes de les illes de Nova Hannover, Nova Irlanda, Nova Bretanya i illes satèl·lits, a la zona oriental de l'arxipèlag de Bismarck.

## Referències

* ↑ «Corb de les Bismarck». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2023(català)
# Joan-Ramon Laporte Rosselló

Joan-Ramon Laporte Rosselló (Barcelona, 24 d'agost de 1948) és un farmacòleg barceloní, fill del polític i professor universitari Josep Laporte i Salas. És catedràtic de farmacologia per la Universitat Autònoma de Barcelona, cap del servei de farmacologia de l'Hospital Vall d'Hebron de Barcelona, director de l'Institut Català de Farmacologia, centre col·laborador de l'Organització Mundial de la Salut (OMS).
A les eleccions al Parlament de Catalunya de 2012 va ser el número 78, com a independent, de la llista per la circumscripció de Barcelona d'ICV-EUiA, i el 2015 va signar un manifest de suport a Barcelona en Comú.

## Referències

* ↑ Las medicinas curan o causan cualquier enfermedad (castellà)
* ↑ «Candidatures proclamades». Eleccions al Parlament de Catalunya 2012. [Consulta: 13 agost 2015].
* ↑ Serra, Joan «Colau exhibeix el suport de 300 personalitats per fer de Barcelona l'inici del "canvi"». Ara, 19-05-2015.

## Enllaços externs

* L'autor a Singulars
* Ramon Laporte Articles a PubMed
# Procés fotoelectroquímic

Els processos fotoelectroquímics són processos en fotoelectroquímica; solen implicar transformar la llum en altres formes d'energia. Aquests processos s'apliquen a la fotoquímica, els làsers de bombeig òptica, les cèl·lules solars sensibilitzades, la luminescència i el fotocromisme.
L'excitació d'electrons és el moviment d'un electró a un estat d'energia superior. Això es pot fer per fotoexcitació (PE), on l'electró original absorbeix el fotó i guanya tota l'energia del fotó o per excitació elèctrica (EE), on l'electró original absorbeix l'energia d'un altre electró energètic. Dins d'una xarxa cristal·lina semiconductora, l'excitació tèrmica és un procés on les vibracions de la xarxa proporcionen prou energia per moure electrons a una banda d'energia més alta. Quan un electró excitat torna a tornar a un estat d'energia inferior, s'anomena relaxació d'electrons. Això es pot fer mitjançant la radiació d'un fotó o també donant l'energia a una tercera partícula espectadora.
En física hi ha una definició tècnica específica del nivell d'energia que sovint s'associa amb l'excitació d'un àtom a un estat excitat. L'estat excitat, en general, està en relació amb l'estat fonamental, on l'estat excitat es troba a un nivell d'energia més alt que l'estat fonamental.

## Fotoexcitació

La fotoexcitació és el mecanisme d'excitació d'electrons per absorció de fotons, quan l'energia del fotó és massa baixa per provocar la fotoionització. L'absorció del fotó té lloc d'acord amb la teoria quàntica de Planck.

## Fotoisomerització

En química, la fotoisomerització és un comportament molecular en què el canvi estructural entre isòmers és causat per la fotoexcitació. Existeixen reaccions de fotoisomerització tant reversibles com irreversibles. Tanmateix, la paraula "fotoisomerització" sol indicar un procés reversible. Les molècules fotoisomeritzables ja es fan servir a la pràctica, per exemple, en pigments per a CD, DVD i solucions d'emmagatzematge de dades òptiques en 3D. A més, l'interès recent per les molècules fotoisomerizables s'ha orientat a dispositius moleculars, com ara interruptors moleculars, motors moleculars i electrònica molecular.

## Fotoionització

La fotoionització és el procés físic en què un fotó incident expulsa un o més electrons d'un àtom, ió o molècula. Aquest és essencialment el mateix procés que es produeix amb l'efecte fotoelèctric amb metalls. En el cas d'un gas o àtoms individuals, el terme fotoionització és més comú.

## Referències

* ↑ Gerischer, Heinz. «Semiconductor electrodes and their interaction with light». A: Schiavello. Photoelectrochemistry, Photocatalysis and Photoreactors Fundamentals and Developments (en anglès). Springer, 1985, p. 39. ISBN 978-90-277-1946-1.
* ↑ Madden, R. P.; Codling, K. Astrophysical Journal, 141, 1965, pàg. 364. Bibcode: 1965ApJ...141..364M. DOI: 10.1086/148132.
* ↑ Mammana, A.; etal Journal of Physical Chemistry B, 115, 40, 2011, pàg. 11581–11587. DOI: 10.1021/jp205893y. PMID: 21879715.
* ↑ Vachon, J.; etal Photochemical and Photobiological Sciences, 13, 2, 2014, pàg. 241–246. DOI: 10.1039/C3PP50208B. PMID: 24096390.
* ↑ «Radiation». A: . Radiation
# Txékhovskoie

Txékhovskoie (en rus: Чеховское) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2013 tenia 59 habitants. Pertany al districte d'Aleksàndrovsk-Sakhalinski.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19. [Consulta: 21 novembre 2019].
# Eladi de Toledo

Eladi de Toledo (Toledo, segona meitat del segle VI - 18 de febrer de 633) va ser una personalitat de la cort visigoda del Regne de Toledo i, després, arquebisbe de Toledo. És venerat com a sant per l'Església catòlica.
El seu pare, Eladi, estava emparentat amb la família reial goda i ocupava un càrrec important a la cort. També ell va comptar amb la confiança del rei i va ocupar el càrrec d'administrador del patrimoni del regne, llavors sota Recared. No obstant això, porta una vida austera i caritativa, marcada per una educació cristiana. El seu successor Ildefons va escriure d'ell: "encara que vestia com un seglar, vivia com un monjo".
Sovint es retirava al monestir d'Agali, prop de la ciutat, per meditar-hi i fer pregària. Va decidir de deixar els assumptes del món i va prendre l'hàbit en aquest monestir. Amb el temps, va ser-ne elegit abat, el cinquè de tots, aconseguint grans privilegis per al monestir.
A la mort del bisbe Aurasi, cap al 612, va ser elegit com al seu successor, amb el concurs de Sisebut (rei dels visigots). Va introduir reformes en la jerarquia eclesiàstica i va prendre cura de la millora del culte, a més de fer construir el temple de Santa Leocàdia. Sembla que va convocar un concili, per jutjar un bisbe de Còrdova, però no se n'han conservat les actes. Va nomenar diaca seu sant Ildefons de Toledo, que amb el temps també seria bisbe de la ciutat. Va aconsellar al rei que decretés algunes disposicions en contra de la comunitat jueva de la ciutat.
Després de la presa de poder per part de Sisenand, s'hi mostrà contrari, ja que mantenia els punts de vista polítics dels seus predecessors Sisebut i Suintila. Això va fer que el centre de decisió religiós es desplacés cap a Sevilla, on Isidor es manifestava partidari del nou rei.
Mentrestant, Eladi continua practicant la caritat i ajuda els necessitats del bisbat, mentre ell continua amb una vida austera. Morí el 633, després de divuit anys al davant de la seu, essent succeït per Just. Va ser enterrat a la basílica de Santa Leocàdia, que ell havia fet construir.

## Referències

* 1 2 Gamero, Antonio Martín. Historía de la ciudad de Toledo: sus claros varones y monumentos (en castellà). Toledo: Severiano Lopez Fando, 1862, p. 346-348.