OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joaquim Llorens i Fernández de Córdoba

Joaquim Llorens i Fernández de Córdoba (València, març de 1854 – Ontinyent, 1930) fou un militar i polític valencià, segon marquès de Córdoba, diputat a les Cors Espanyoles durant la restauració borbònica

## Biografia

Era fill del militar carlí Josep Joaquim Llorens Bayer. El 1870 assolí el càrrec d'alferes d'artilleria i el 1873 lluità amb el grau de coronel a la Tercera Guerra Carlina. En acabar aquesta es va exiliar a França, però tornà al cap d'un temps a València, on es guanyà la vida donant classes de matemàtiques, col·laborà amb el diari carlí La Lealtad i dirigí el diari satíric El Centro. Com a enginyer, presentà un projecte de sanejament de l'Albufera de València desviant el cabal del Túria i la fabricació d'un fusell de repetició. També fou membre de la Junta Central de Requetés i alcalde d'Ontinyent.
Fou elegit diputat per Comunió Tradicionalista pel districte de Morella a les eleccions generals espanyoles de 1893, pel d'Olot a les eleccions generals espanyoles de 1896 i 1898, i pel d'Estella a les eleccions generals espanyoles de 1901, 1903, 1905, 1907, 1910, 1914, 1916 i 1918. El 1909 va reingressar a l'exèrcit i participà en les operacions militars en el Rif durant la Guerra del Marroc.

## Enllaços externs

* Regadiu i canvi ambiental a l'albufera de València de Carles Sanchis Ibor, p. 289
* Biografies de polítics valencians Arxivat 2013-06-18 a Wayback Machine.
* Genealogia dels Llorens Arxivat 2015-08-02 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Ca Ballester

Ca Ballester és un monument del municipi d'Alcover protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La part de façana actualment visible de Ca Ballester tanca una part del carrer de l'Índia. Tot i que aquesta façana és molt desfigurada (obertures distribuïdes arbitràriament, incorporació de materials de molt baixa qualitat en el conjunt de pedra), l'observació en planta de l'edifici, així com la comparació amb altres construccións alcoverenques de la mateixa època, semblen indicar que en el seu origen "Ca Ballester" fou una casa noble. Els elements externs que justifiquen aquesta suposició són les motllures renaixentistes, que segurament corresponien a un finestral, i les grans dovelles de pedra, que indiquen l'existència d'una porta anterior més gran, que emmarca la que actualment dona accés a l'habitatge.

## Història

D'acord amb A. Barbarà i J. Cavallé, aquesta casa probablement fou l'antiga Casa de la Vila, i servia a pas per accedir a una de les torres de l'antiga muralla, en concret a la torre anomenada de Figuerola o dels Tints, que avui encara es conserva adossada a la part posterior de l'edifici. En un moment posterior de la seva construcció, el S. XVII, part de la seva façana va quedar tapada per un nou edifici que ocupà l'espai entre "Ca la Senyora Gran" i "Ca Ballester".

## Referències

* 1 2 «Ca Ballester». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 setembre 2013].
# François Marty i Jurquet

François Marty (Corbera la Cabana, 1904 - carretera a prop de Montpeller, 29 de maig del 1971) va ser un polític rossellonès que fundà la Fédération des cercles marxistes-léninistes de France.

## Biografia

Fill de pagesos, als 22 anys començà a treballar de professor al poble miner de Vallmanya. Un mes després comença a militar en la cèl·lula del Partit Comunista Francès dels miners de "La Pinosa", la mina de ferro local. El juliol del 1936 fundà el Travailleur catalan (que dirigí fins al 1939) i durant la guerra civil espanyola s'integrà en els comitès Amsterdam-Pleyel, que donaven suport a la lluita antifranquista.
Durant la segona Guerra Mundial fou represaliat pel govern de Vichy a causa dels seus ideals comunistes. Entrà a la Resistència i amb el nom de guerra de "Commandant Quinta" dirigí l'escola militar dels F.T.P. del sud-oest de França (1943-1944). Amb el nom de comandant Bourgat dirigí l'alliberament de Carcassona, i de Quilhan, Coisan, Esperasan i Limós.
Combaté la desestalinització del partit al 20 congrés del PCUS, el 1956. L'agost del 1963 va fer un viatge informatiu a Albània i a la seva tornada s'arrenglerà contre les tesis del comunisme ortodox i en favor de les tesis del Partit Comunista Xinès i del Partit del Treball d'Albània. A l'any següent participà en la desena conferència mundial anti-atòmica de Tòquio, on denuncià públicament la curiosa concordança entre els governs americà i rus pel tractat de Moscou; i recolzà les proposicions de desarmament nuclear que el govern xinès havia anunciat l'agost del 1963. El viatge de tornada a França va ser via Xina, on s'estigué divuit dies i, de tornada, denuncià novament la deriva que ell creia que patien els ideals del comunisme francès; de resultes, hom el feu expulsar del PCF. El mateix 1964 va ser un dels fundadors de la "Fédération des cercles marxistes-léninistes", embrió del que el 1967 seria el Parti communiste marxiste-léniniste de France. Fundà la revista L'Humanité Nouvelle el febrer del 1965, però després del maig del 1968 el govern la prohibí titllant-la d'òrgan del PCMLF. Pocs mesos després esdevingué director del quinzenal L'Humanité Rouge, una publicació que maldava per difondre a França el pensament marxista-leninista i maoista. Va ser amic íntim d'Enver Hoxha, primer secretari del Partit dels Treballadors albanès (i que envià un telegrama de condol en la mort de Marty), i conegué Mao Zedong personalment.
# Li Yiqing

Li Yiqing (26 de juny de 1982) és una esportista xinesa que va competir en judo, guanyadora de dues medalles al Campionat Asiàtic de Judo de 2009: or en la categoria oberta i plata en +78 kg.

## Palmarès internacional

Campionat Asiàtic :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2009 | Taipei ( Xina Taipei) | 1 | Oberta |
| 2009 | Taipei ( Xina Taipei) | 2 | +78 kg |

## Referències

* ↑ Li Yiqing en Judoinside.com (anglès)
# Saint-Maudez

Saint-Maudez (en bretó Sant-Maodez) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 226 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 184 | 236 | 229 | 207 | 222 | 226 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Maryvonne Juhel | |
| 2008- | Frédéric Chapron | |
# Les Fées du Rhin

Les Fées du Rhin (títol original en francès, en català Les Fées du Rhin) és una obra dramaticomusical en tres actes composta per Jacques Offenbach sobre un llibret en francès de Charles Nuitter. Es va estrenar el 4 de febrer de 1864 al Theater am Kärntnertor de Viena.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. Arxivat de l'original el 14 de març 2016. [Consulta: 16 maig 2018].
# Rožňava

Rožňava (en hongarès: Rozsnyó, en alemany: Rosenau, en llatí: Rosnavia) és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, és capital del districte de Rožňava. És a 75 km a l'oest de Košice.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1230.

## Població
### Nacionalitats

| Nacionalitat | Habitants | Percentatge |
| Eslovacs | 11 816 | 59,96% |
| Hongaresos | 3 909 | 19,84% |
| Romanesos | 470 | 2,38% |
| Txecs | 79 | 0,40% |
| Altres | 3 301 | 16,75% |

### Religió

| Religió | Percentatge |
| Catòlics | 41,1% |
| Sense religió | 32,3% |
| Evangèlics | 12,0% |
| Grecocatòlics | 1,3% |
| Altres | 4,0% |

## Ciutats agermanades

* Topola, Sèrbia
* Belváros-Lipótváros, Hongria
* Szerencs, Hongria
* Český Těšín, República Txeca
* Cieszyn, Polònia
* Glarusm, Suïssa
# Rožňavské Bystré

Rožňavské Bystré és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1318.
# Las Hurdes

Las Hurdes (extremeny: Las Hurdis) és una comarca d'Extremadura situada a la zona nord de la província de Càceres, en plena zona del Sistema Central.

## Particularitats

Las Hurdes ocupa una extensió de 532 km² i té una població de gairebé 7.000 habitants. Limita amb la Sierra de Gata, Valle del Ambroz i Sierra de Francia.
Tradicionalment aquesta comarca ha estat considerada com una de les regions més remotes de la península Ibèrica. El 1933, finançat pel seu amic Ramón Acin, Luis Buñuel dirigeix i filma Las Hurdes, tierra sin pan, un documental fort i cru sobre las Hurdes, que va ser prohibit pel govern de la República espanyola, la qual cosa li suposà un gran desengany.

## Municipis

* Caminomorisco
* Casares de las Hurdes
* Ladrillar
* La Pesga
* Nuñomoral
* Pinofranqueado

## Gastronomia de la comarca

Les Hurdes són conegudes per les diferents preparacions del xai, com el cabrito al polen, cabrito en caldereta, cabrito en cuchifrito, cabrito a la sal i cabrito a la hortelana. Entre els plats bàsics cal esmentar les habichuelas i l'olla con "asaura".
Hi ha també embotits que tasten d'una manera particular, com els xoriços locals i les morcillas de carbassa.
Els dolços locals, sovint preparats a base de la mel local, farina i oli, inclouen bunyols, hijuelas, bollos fritos, roscas, floretas, socochones hurdanos i les jeringas.

## Vegeu també

* Gastronomia d'Extremadura

## Referències

* ↑ Las Hurdes i Sierra de Gata, Gastronomia
* ↑ Gastronomia de las Hurdes

## Enllaços externs

* Portal de Las Hurdes. Noticíes, Turisme, Rutes, Cultura, Gastronomia...
# Le Droit Humain (França)

La Federació francesa del « Le Droit Humain » és la primera i la més antiga federació de l'Ordre maçonnique mixte international « le Droit humain ».

## Fundadors

Maria Deraismes, militant dels Drets de la dona i del nen i el doctor Georges Martin, Senador, Conseller General del Sena i Conseller Municipal de París, emprengueren campanyes a favor dels drets civils i polítiques de les dones i de la defensa dels drets dels nens oprimits. Fidels al context polític francès de l'època, van ser també molt actius en la lluita contra la intolerància aleshores identificada al clergat i per a l'establiment d'una escola neutra i respectuosa amb les idees de cadascú.

## Història

Maria Deraismes va ser iniciada el 14 de gener de 1882, a la Lògia "Les Libres Penseurs" del Pecq, prop de Versalles. Aquesta lògia de la Gran Lògia Simbòlica Escocesa es va deslligar de la seva obediència. Obria la via a la iniciació femenina.
Entre 1890 i 1893, Maria Deraismes i Georges Martin conceben una estructura maçònica capaç d'admetre les dones al si de lògies mixtes.
El 4 d'abril 1893, Maria Deraismes i Georges Martin, creen a París, el primer Taller Mixt.
El Gener de 1894, les obediències maçòniques franceses són avisades de la creació de la Gran Lògia Simbòlica Escocesa "Le Droit Humain", donant a llum la francmaçoneria mixta. Aleshores l'obediència creixerà ràpidament i va instal·lar-se a nombrosos països (Suïssa i Anglaterra).
L'Ordre maçonnique mixte international « le Droit humain » serà constituïda durant el Congrés Maçònic Nacional de París el 30 i 31 d'octubre de 1921 que reuneix els Tallers de França i de les Colònies.
Maria Deraismes va morir el 6 de febrer de 1894. La tasca d'organització i de desenvolupament de l'Ordre tornarà al doctor Georges Martin. La seva voluntat enèrgica el conduirà a situar-se més enllà de les fronteres, de les ètnies, de les religions i de les cultures.

## Actualment

La Federació francesa del « Le Droit Humain » és una associació segons la llei de 1901. Està implantada a la França metropolitana, a les Antilles, a Oceania i a la Polinèsia.
Practica el Ritu Escocès Antic i Acceptat (R.E.A.A.) del 1r al 33è grau, i treballa sobre afers simbòlics i socials.
La continuïtat iniciàtica dels 33 graus del R.E.A.A., volguda per l'Ordre, és administrada per una estructura maçònica única, el Suprême Conseil Universel Mixte "Le Droit Humain".
La Federació francesa del "Droit Humain" compta aproximadament 440 lògies blaves i 160 lògies d'alts graus, per a més de 15000 membres.
El respecte a la dignitat humana és la seva principal preocupació.
Part important de la "Maçoneria francesa", ha participat en la creació de l'Espai maçònic europeu.
La Federació francesa del Droit Humain té actualment la seu al nº9 del carrer Pinel, 75013, París.

## Enllaços externs

* Web de l'Ordre maçonnique mixte international "Le Droit Humain"
* Web de la Fédération française "Le Droit Humain"
# Lea Ahlborn

Lea Ahlborn, de soltera Lundgren (Estocolm, 18 de febrer de 1826 - 13 de novembre de 1897), va ser una gravadora de medalles sueca. Es va formar com a deixebla del seu pare, Ludvig Lundgren, que era gravador de la Casa de la Moneda d'Estocolm i -entre 1851 i 1853- de la de París. El 1854 va contreure matrimoni amb l'escultor alemany Carl Ahlborn.
En morir son pare el 1853, el va substituir en el càrrec a París. En aquesta ciutat, va participar en l'Exposició Universal de 1855, amb les obres Carles XIV; Birger Jarl, regent de Suècia al segle xiii; Joan, rei de Suècia, segons les estàtues de Fogelberg; Òscar II; Les reines Josefina i Lluïsa; Palander; Bolinder.
Va realitzar la medalla del jubileu de la Universitat d'Uppsala de 1877; la de les noces de plata d'Òscar II, Nordeuskiöl; i les medalles Berzelius, Jenny Lind i Treiwald, així com dues més de Carles XIV i unes altres per a societats científiques i literàries. A l'exposició de 1878 va obtenir una menció honorífica per una col·lecció de medalles i medallons de diferents personatges i de les acadèmies d'Arts i Ciències d'Estocolm.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Espasa Calpe. Enciclopedia Espasa. Volumen 3 (en castellà), p. 694. ISBN 8423945030.
# Adolf Marsillach i Costa

Adolf Marsillach i Costa (Barcelona, 20 de setembre de 1866 — Barcelona, 1935) fou un periodista i escriptor català en llengua castellana. Simpatitzant d'Alejandro Lerroux, va col·laborar als diaris La Publicidad i El Diluvio, on es va fer un nom amb el pseudònim El Maleta Indulgencias. Anticatalanista furibund, va escriure nombrosos articles contra dirigents catalanistes com Enric Prat de la Riba, Jaume Massó i Torrents i altres, que va recollir en el volum Catalanistas en adobo. Posteriorment va escriure La ciudad anárquica. Barcelona (1910), on descriví sota la seva òptica els Fets del ¡Cu-Cut! i la Setmana Tràgica. També va escriure alguna peça de teatre, com El pecado de David (1914) i El redentor del pueblo (1915). Després fou corresponsal a Barcelona del diari ABC fins a la seva mort. Fill de Joaquim Marsillach i Parera i Mercè Costa i Fuster. Cosí de Joaquim Marsillach i Lleonart, nebot de Joan Marsillach i Parera i net del cirurgià Miquel Marsillach i de Francisca Perera. Casat amb Lluïsa Burbano i Llobet fou pare de Lluís Marsillach i Burbano i avi d'Adolfo Marsillach i Soriano.

## Referències

* ↑ «Naixements.Any 1866. Llibre 4. Fol.304. Registre núm.4389.». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 20-09-1866. [Consulta: 21 gener 2020].

## Enllaços externs

* «Adolf Marsillach i Costa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Els fets de Cu-Cut! cent anys després Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine.
# Abondance (municipi)

Abondance és un municipi francès al departament de l'Alta Savoia (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps). El poble ha donat nom al formatge Abondance.
# Aborichthys garoensis

Aborichthys garoensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: les muntanyes Garo a Meghalaya (l'Índia).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Chaudhuri, B. L., 1913. Zoological results of the Abor Expedition, 1911-1912. XVIII. Fish. Rec. Indian Mus. (Calcuta) v. 8 (pt 3): 243-257, Pls. 7-9.
* 1 2 Hora, S. L., 1925. Notes on fishes in the Indian Museum. VIII. On the loaches of the genus Aborichthys (Chaudhuri). Rec. Indian Mus. (Calcuta) v. 27: 231-236.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 «Aborichthys garoensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia. 775 p.
* ↑ Menon, A.G.K., 1999 Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Règim del 4 d'agost

El Règim del 4 d'agost és un règim de caràcter quasifeixista que el general Ioannis Metaxàs va establir a Grècia l'any 1936. La inspiració fonamental del feixisme grec era l'Hel·lenisme, que havia de treure Grècia de segles de decadència. Metaxàs va inspirar-se en «la tercera Roma» de Mussolini o el «el tercer Reich» de Hitler per invocar una «Tercera Civilització Hel·lènica», després de l'antiga Grècia i de l'Imperi Romà d'Orient de l'edat mitjana.
El seu «Nou Estat» estava clarament inspirat en l'Alemanya nacionalsocialista de la que era contemporani, com el general Alexander Kondylis va deixar clar: «Qualsevol conflicte i desacord ha de desaparèixer en el futur; el nostre programa de política interior no serà massa diferent del programa del gran creador de la nova Alemanya, Adolf Hitler». El règim de Metaxàs, també anomenat Règim del 4 d'agost per la data en què es va imposar, va intentar enfortir els valors de pàtria, lleialtat, família, religió, estabilitat i l'ordre social i polític.
Igual que els règims feixistes italià i alemany, el règim del 4 d'Agost feia servir la salutació romana o feixista (amb el braç dret estès cap endavant), i tenia els seus propis uniformes, salutacions, cançons i rituals. Com a símbol Metaxàs va escollir el labris, la doble destral que segons Metaxàs era el símbol més antic de totes les civilitzacions hel·lèniques.
Metaxàs també va crear el 1936, poc després d'haver arribat al poder, la Ethniki Organosi Neolaias (Organització Nacional de Joventuts, EON), que a grans trets venia a ser una versió grega de les Joventuts Hitlerianes (Hitlerjugend); els membres de la EON havien de prorrogar els valors del règim en el futur.
Metaxàs veia en els grecs a una «comunitat de sang», un conjunt d'individuus emparentats els uns amb els altres a través del sagrat vincle de la sang i d'uns avantpassats comuns, i fonamentava la seva creença en la superioritat de la raça grega tant en factors culturals com biològics, però mai va caure en el fanatisme racista de Hitler o Himmler. Tot i així, el règim de Metaxàs insistia en les virtuts racials del poble grec, virtuts que residien a la sang i no va dubtar mai en parlar d'una raça grega que s'havia mantingut pura des de l'alba dels temps. La raça grega era descrita freqüentment com la raça escollida pels déus, una raça immortal que viurà per sempre (Logos, Nov. 1937)
Un dels majors èxits del règim feixista grec fou la preparació de les defenses del país contra una possible invasió estrangera, així com la posterior victòria a la Guerra Grecoitaliana de l'hivern de 1940-41.
El període del feixisme grec va acabar el 1941 amb la mort de Metaxàs i la posterior invasió i ocupació alemanya.

## Referències

* ↑ Sarandis, Constantine. «The ideological precedents of Greek fascism» (en anglès). Metaxas Project, 22-08-2006. [Consulta: 28 maig 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina web sobre el règim de Ioannis Metaxàs
# Règim pluvial

El règim pluvial és un tipus simple de règim fluvial d'un riu o d'una conca hidrogràfica de la qual les variacions del cabal són determinats principalment per precipitacions sota forma de pluja.
A l'Europa occidental es distingeixen entre d'altres dos tipus: el règim pluvial oceànic d'aigües d'hivern i el règim pluvial mediterrani d'aigües equinoccials. En zones urbanitzades, l'augment de la superfície impermeabilitzada accelera l'escorrentiu superficial, el que augmenta el risc d'aiguades destructores en reduir l'efecte amortidor de la terra que ja no pot absorbir l'excés.

## Referències

* ↑ Musy, André. «9: Les régimes hydrologiques, 9.2.1 Le régime simple» (en francès). Cours Hydrologie générale. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «Règim pluvial». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vilà i Vinyet, Jordi; Soriguera i Gellida, Íngrit. «Els aiguats de Catalunya i la inferència del canvi climàtic». Divulcat. Divulgació científica en català. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ Sorribas, Enric; Güell, Armand «La gènesi de les inundacions, el per què i els seus efectes». Revista de Girona, Núm. 160, 1993, pàg. 70.
# Lebedín

Lebedín (en ucraïnès Лебедин) és una ciutat de la província de Sumi, Ucraïna. El 2021 tenia 24.238 habitants.

## Referències

* ↑ Лебедин // Большая Советская Энциклопедия. / редколл., гл. ред. Б. А. Введенский. 2-е изд. том 24. М., Государственное научное издательство «Большая Советская энциклопедия», 1953. стр.383
# Lebec

Lebec és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.285 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lebec tenia 1.285 habitants, 456 habitatges, i 348 famílies. La densitat de població era de 31,8 habitants/km².
Dels 456 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,7% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 23,5% no eren unitats familiars. En el 19,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,3% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.063 $ i la renda mediana per família de 40.972 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.729 $ mentre que les dones 33.864 $. La renda per capita de la població era de 14.895 $. Entorn de l'1,4% de les famílies i el 8,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lebec». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lebec». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Leben

El leben (en àrab لـبـن), o labné, lben, laben, l'ben o laban, és el nom que donen als països del Magrib i Orient Mitjà a la llet fermentada. Als països àrabs, sovint es menja per esmorzar, se serveix en un plat on s'agrega sal, oli i menta seca. També es menja amb pa i condiments com el tomàquet, el cogombre o els raves. Es pot servir tant per esmorzar com per dinar o sopar.

## Referències

Viccionari
* ↑ FAO corporate document repository, "The technology of traditional milk products in developing countries", ""
* ↑ NPSelection. «Fermented Milk Products from All Over the World. Leben and Kishk» (en anglès), 03-05-2018.