OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eleccions municipals de 2011 a Cabra del Camp

Les eleccions municipals de 2011 a Cabra del Camp van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 22 de maig de 2011 a Cabra del Camp, a l'Alt Camp, com a part de les eleccions municipals espanyoles. Es van triar els 9 regidors de l'Ajuntament de Cabra del Camp.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és el municipi i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de Cabra del Camp, en tenir 836 persones censades, l'hi correspon 9 regidors.

## Candidatures

El 26 d'abril del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Valls va proclamar quatre candidatures del municipi de Cabra del Camp en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Convergència i Unió (CiU)
* PSC-Progrés Municipal (PSC-PM)
* Partit Popular (PP)
* Iniciativa per Cabra-Entesa (I.PERCABRA-ENTESA)

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, Cabra del Camp tenia una població de 1.146 habitants, dels quals 836 persones van ser cridades a votar a l'única mesa que es va constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 61,4%, el qual cosa implica que un total de 513 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, Cabra del Camp va registrar una xifra més alta, situant-se en 6,4 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | Cabra del Camp |
| Participació (14h) | 34,0% ( -5,6%) |
| Participació (18h) | 48,6% ( -4,5%) |
| Participació (20h) | 61,4% ( -3,6%) |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Elecciones. Elecciones Locales. 22 de mayo de 2011.» (en castellà). Junta Electoral Central. [Consulta: 17 juny 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 4 juny 2023].
# Sig Herzig

Sig Herzig, nascut Siegfried Maurice Herzig (Nova York, 25 de juliol de 1897 - Thousand Oaks, 12 de març de 1985) va ser un guionista i dramaturg estatunidenc.

## Biografia

Va començar la seva carrera com a director del curtmetratge de comèdia Husband and Strife (1922), però va canviar per crear línies argumentals per a més de tres dotzenes de pel·lícules mudes. Els seus crèdits posteriors a la pantalla van incloure els guions d' Artists and Models (1937), Marry the Girl (1937), On Your Toes (1939), Sunny (1941), I Dood It (1943), El meu xicot és boig (1945), London Town (1946), i Three on a Spree (1961), una altra adaptació de El meu xicot és boig .
Els crèdits teatrals d'Herzig a Broadway inclouen The Vanderbilt Revue (1930), Shoot the Works (1931), Ballyhoo of 1932 (1932), Vickie (1942) i Bloomer Girl (1944). Els seus crèdits televisius inclouen Topper, Private Secretary i Sugarfoot .

## Filmografia parcial

* Object: Alimony (1928)
* The Lone Wolf's Daughter (1929)
* Romance in the Rain (1934)
* Lottery Lover (1935)
* Broadway Gondolier (1935)
* Old Man Rhythm (1935)
* Millions in the Air (1935)
* Colleen (1936)
* Sing Me a Love Song (1936)
* Ready, Willing, and Able (1937)
* Artists and Models (1937)
* Marry the Girl (1937)
* Varsity Show (1937)
* Gold Diggers in Paris (1938)
* Four's a Crowd (1938)
* Going Places (1938)
* Em van fer un criminal (They Made Me a Criminal) (1939)
* Indianapolis Speedway (1939)
* On Your Toes (1939)
* I Wanted Wings (1941)
* Sunny (1941)
* My Favorite Spy (1942)
* I Dood It (1943)
* Meet the People (1944)
* El meu xicot és boig (Brewster's Millions) (1945)
* Where Do We Go from Here? (1945)
* London Town (1946)
* Three on a Spree (1961)

## Referències

* ↑ «SIG HERZIG». mubi.com. [Consulta: 3 març 2024].
# Edward Linfoot

Edward Linfoot (Sheffield, 8 de juny de 1905 - Cambridge, 14 d'octubre de 1982) va ser un matemàtic anglès.
Linfoot va estudiar al Balliol College de la universitat d'Oxford, en la qual es va doctorar el 1928 amb una tesi sobre funcions quasi-periòdiques. Després de fer estudis post-doctorals a les universitats de Göttingen i de Princeton, va tornar a Anglaterra per a ser professor a la universitat de Bristol. Mentre era a Bristol, potser influït per la Segona Guerra Mundial, la seva activitat de recerca es va anar inclinant des les matemàtiques pures cap a l'òptica, fins que el 1948 va ser nomenat sots directro del observatori i professor d'astronomia de la universitat de Cambridge, càrrecs que va mantenir fins que es va retirar el 1970.
La seva obra purament matemàtica consta d'una vintena d'articles, tots ells anteriors a 1939, entre els quals destaquen les seves col·laboracions amb Hans Heilbronn. En el període posterior va publicar dos llibres molt influents en el camp de l'òptica: Recent Advances in Optics (1955) i Fourier Methods in Optical Image Evaluation (1964).

## Referències

* ↑ Bell, 1984, p. 52.
* ↑ Fellgett, 1984, p. 219.
* ↑ Fellgett, 1984, p. 220.
* ↑ Bell, 1984, p. 57.
* ↑ Propp, 2020, p. 143.
* ↑ Fellgett, 1984, p. 222.

## Bibliografia

* Bell, J.L. «Obituary: Edward Hubert Linfoot» (en anglès). Bulletin of the London Mathematical Society, Vol. 16, Num. 1, 1984, pàg. 52-58. DOI: 10.1112/blms/16.1.52. ISSN: 0024-6093.
* Fellgett, P.B. «Obituary - Linfoot, Edward-Hubert» (en anglès). Quarterly Journal of the Royal Astronomical Society, Vol. 25, Num. 2, 1984, pàg. 219-222. ISSN: 1366-8781.
* Propp, James. «Who Mourns the Thenth Heegner Number?». A: Mircea Pitici (ed.). The Best Writing on Mathematics 2020 (en anglès). Princeton University Press, 2020, p. 137-144. ISBN 978-0-691-20757-5.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Edward Linfoot» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Lorenzo Storioni

Lorenzo Storioni (1744 - 1816) fou un luthier italià, considerat un dels últims mestres dels violins Cremonese del segle xviii.

## Biografia

Nascut d'una generació després de Stradivarius i Guarnerius, sense vincle directe amb la gran tradició, la fabricació de violins a Cremona va revifar gràcies a la figura de Lorenzo Storioni i els seus dos seguidors, Giovanni Rota i Giovanni Battista Ceruti.
Va rebre influència d'anteriors mestres luthiers com Giovanni Battista Guadagnini i Tommaso Baliestri, i entre 1775 i 1795 va fabricar una enorme quantitat d'instruments de corda d'una alta qualitat. Una de les seves aportacions més destacades a la construcció de violins fou el canvi en la posició de la nota F, així com fer servir fustes inusuals com l'auró silvestre local.

## Referències

* 1 2 The Late Cremonese - by Erin Shrader STRINGS magazine

## Bibliografia

* The Late Cremonese - by Erin Shrader STRINGS magazine
* The Late Cremonese Makers - Dmitry Gindin
* Vannes, Rene. Dictionnaire Universel del Luthiers (vol.3). Bruxelles: Les Amis de la musique, 1985. OCLC 53749830.
* William, Henley. Universal Dictionary of Violin & Bow Makers. Brighton; England: Amati, 1969. ISBN 0-901424-00-5.
* Walter Hamma, Meister Italienischer Geigenbaukunst, Wilhelmshaven 1993, ISBN 3-7959-0537-0
* " Lorenzo Storioni Arxivat 2013-11-09 a Wayback Machine. by John Dilworth, taken from the Amati Website
# Lourdes Massieu Trigo

Lourdes Massieu Trigo és una biòloga mexicana, reconeguda per la seva investigació sobre els mecanismes que condueixen a la mort neuronal relacionats amb la fallida de subministrament de glucosa.

## Biografia
### Formació acadèmica

Al 1981 Massieu va ingressar en la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic per cursar la carrera de biologia, graduant-se el 1985. A la mateixa institució va realitzar el seu doctorat en neurociències. Va realitzar el seu postdoctorat a Suïssa, en la Divisió d'Investigacions Farmacèutiques a Basilea.

### Carrera

Massieu es va vincular professionalment la Universitat Nacional en 2008, exercint com a investigadora a l'Institut de Fisiologia Cel·lular de l'institució. Allà va començar a desenvolupar línies de recerca relacionades amb els mecanismes de mort neuronal associats a l'isquèmia i hipoglucèmia, els mecanismes de protecció de substrats energètics sobre la mort neuronal i l'estrès cel·lular com a causa de l'esmentada mort neuronal. En el seu laboratori realitza proves d'hipoglucèmia induïda per insulina en rates i de privació de glucosa in vitro en neurones cultivades d'escorça d'hipocamp per determinar que l'absència de glucosa activa l'estrès del reticle endoplasmàtic, accelerant la mort neuronal. Les seves investigacions també van revelar que davant la falta d'aliment, les neurones experimenten estrès energètic que pot matar-les si aquesta exposició és prolongada.
Amb referència a aquest tema, Massieu afirma:
| « | El cervell és dependent del subministrament de glucosa, i quan s'interromp per la presència d'un coàgul, o si disminueix la concentració sanguínia de glucosa per l'administració d'insulina, succeeix mort neuronal selectiva. | » |

## Referències

* 1 2 3 Lourdes Massieu Trigo Instituto de Fisiología Celular. Consulta el 28 de març de 2019
* ↑ La glucosa es esencial para buen funcionamiento del cerebro Crónica Viva. 20 d'abril de 2018. Consulta: el 28 de març de 2019.
* ↑ La falta de comida puede dañar tus neuronas Salud 180. Consulta: 28 de març de 2019.
* ↑ Esta sustancia es el ‘combustible’ del cerebro Quinta Fuerza. 20 d'abril de 2018. Consulta: 28 de març de 2019.

## Enllaços externs

* Perfil de Lourdes Massieu Facultat de Ciències de la UNAM.
# Lourdes Plans i Campderrós

Lourdes Plans i Campderrós (Terrassa, 1964 - 7 d'abril del 2017) va ser una historiadora catalana. Diplomada en Estudis Superiors Especialitzats pel Departament d'Història Moderna i Contemporània de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) i llicenciada en Història Moderna i Contemporània també per la UAB, havia estat la Coordinadora del Diploma Universitari Universitat Politècnica de Catalunya en “Ciència, Tecnologia i Societat” per a persones més grans de cinquanta-cinc anys, que s'imparteix al Campus de Terrassa de la UPC.
Nascuda a Terrassa el 1964, Plans realitzà rellevants estudis sobre la història d'aquesta ciutat. El més conegut és "La vida cultural i recreativa a la Terrassa d'ahir, 1875-1931" (2000), un llibre que marcà un abans i un després en la historiografia cultural de la ciutat, i que és l'obra de referència sobre el tema. A Terrassa fou coneguda per la seva vinculació en el Centre d'Estudis Històrics de Terrassa, com a investigadora des del 1992, com a membre de la junta directiva des del 1995 i com a presidenta entre el febrer de 2006 i el febrer de 2014. També va ser vocal de la Coordinadora de Centres d'Estudis de Parla Catalana i membre dels consells de redacció de Frontissa, de la revista Terme i de Plecs d'història local. De la mateixa manera, formava part del consell editorial de la col·lecció "Els llibres de Terrassa" editats per la Fundació Torre del Palau.
Entre les seves publicacions s'hi compten:
* "L'associacionisme coral a Terrasa, 1875-1931". A: Profesor Nazario González: una historia abierta, pàgs. 394-403 (1998)
* La vida cultural i recreativa a la Terrassa d'ahir, 1875-1931 (2000)
* "La repressió a Terrassa durant el franquisme: primera aproximació a les fonts per al seu estudi". A: Franquisme i transició democràtica a les terres de parla catalana: actes del 2n Congrés de la CCEPC (Palma, 16, 17 i 18 d'octubre de 1997),pàgs. 303-312 (2001)
* L'Escola Industrial de Terrassa, 1902-2002. Cent anys de vida universitària (2002)
* Àngel Sallent i Gotés (1857-1934): un intel·lectual de la renaixença (2003)
* L'Abans. Terrassa recull gràfic, 1865-1965 (2007)
* Combat per la llibertat. Memòria de la lluita antifranquista a Terrassa, 1939-1979, amb Josep-Lluís Lacueva i Moreno, i Manuel Márquez i Berrocal (2007)
* Diccionario biográfico de parlamentarios españoles, 1820-1854 (2012)
* L'aiguat del 1962, 50 anys després (2012)

## Referències

* 1 2 «La historiadora Lourdes Plans falleció ayer». Diari de Terrassa, 08-04-2017 [Consulta: 25 abril 2020].
* 1 2 3 «La Història de Terrassa plora la mort de Lourdes Plans i Campderrós». Nació Digital, 06-04-2017 [Consulta: 25 abril 2020].
* 1 2 3 «Mor Lourdes Plans i Campderrós». El Món, 06-04-2017 [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «Lourdes Plans i Campderrós». Dialnet. [Consulta: 25 abril 2020].
# Sitar

El sitar (en hindi सितार, sitār) és un instrument musical de corda indi, tradicional també al Pakistan, d'arquitectura similar a la de la guitarra i al banjo, tot i que la caixa de ressonància feta de carbassa és semiesfèrica i el mànec és més llarg i travessat per nombrosos trasts. Segons la classificació Hornbostel-Sachs és un cordòfon compost del tipus llaüt amb mànec.
El sitar té de 18 a 26 cordes d'acer: 4 cordes per a la melodia, 3 que proporcionen l'acompanyament harmònic i rítmic, i entre 11 i 19 cordes afinables que vibren per simpatia i amb la seva ressonància donen cos i textura al so. Es pot identificar perquè té un so metàl·lic i pels seus glissandos. Totes les cordes són pinçades amb un plectre (mizrab) situat al dit índex, menys les simpàtiques, que eventualment es toquen amb el dit petit. Els trasts que travessen el mànec són metàl·lics i mòbils, cosa que permet que l'instrument s'adapti a les diferents escales modals o ragues.
El sitar és un instrument versàtil amb un so suau i brillant, apropiat per expressar el lent desenvolupament de les ragues així com per servir a la interpretació virtuosa. Es creu que va ser introduït a l'Índia des de Pèrsia durant el període mogol.
Aquest instrument ha estat popularitzat a Occident en gran part gràcies al músic indi Ravi Shankar.

## Intèrprets de l'instrument

* Vilayat Khan
* Imrat Khan
* Nikhil Banerjee
* Rais Khan
* Shahid Parvez
* Budhaditya Mukherjee

### Intèrprets populars a occident

* Ravi Shankar
* Anoushka Shankar
* George Harrison
* Brian Jones
* Ariel Ameijenda

## Referències

* 1 2 «Sitar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Junius, Manfred M.. The sitar : the instrument and its technique. Wilhelmshaven: Heinrichshofen, 1974. ISBN 3-7959-0173-1.
* ↑ Courtney, David.. Learning The Sitar Bkcd.. Mel Bay Publications Inc, 2009. ISBN 978-1-61065-256-8.
* ↑ "Sitar" a Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2002. ISBN 84-412-0239-7.
* ↑ de Hen, Ferdinand J. Indian musical instruments (en anglès, alemany i francès). Editions Mardaga, 2001, p. 20.
* ↑ Burgan, Michael.. Empires of ancient Persia. Nova York: Chelsea House, 2009. ISBN 978-1-4381-2784-2.
Viccionari
# Llúdria del Cap

La llúdria del Cap (Aonyx capensis) és una espècie de mamífer de la subfamília de les llúdries que viu al llarg dels cursos d'aigua de l'Àfrica subsahariana.
Si se'n compta la cua, pot superar un metre de llargada. Les potes anteriors són similars a mans. Com que no tenen urpes, són aptes per agafar i manipular objectes, particularment preses com ara peixos i altres animals aquàtics petits. Viu en petits grups familiars.

## Referències

Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Lo Molinot (Miravet)

Lo Molinot és una obra de Miravet (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al sud-oest del nucli urbà de la vila de Miravet, pel camí de Xesa, a la roca de Besaculs. Antic molí de difícil accés situat a la riba del riu Ebre. Es tracta d'una construcció de planta rectangular, que ha perdut la coberta i es troba en mal estat de conservació i amagat per l'abundant vegetació de la zona. Es conserva una de les voltes d'arc rebaixat per on l'aigua entrava a la construcció. La construcció és bastida en pedra, probablement lligada amb morter de calç.

## Referències

* 1 2 3 «Lo Molinot». Pat.mapa: arquitectura. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Lo Molinot (Herba-savina)

Lo Molinot era un molí del terme municipal de Conca de Dalt, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca. Pertany al poble de Vilanoveta. Actualment és del tot en ruïnes, pràcticament desaparegut.
Estava situat a la riba esquerra del riu de Carreu, al sud-oest de Vilanoveta, al nord del Tossal del Senyal i a l'extrem de llevant del Serrat de les Serres.

## Etimologia

La forma Molinot ens remet a una variant despectiva del mot molí. Es tracta d'un topònim romànic de caràcter descriptiu, emprat d'una banda per a reflectir l'activitat que s'hi duia a terme i per l'altra a donar compte d'una construcció precària, petita, que ha acabat desapareixent per la seva pròpia migradesa en alguna avinguda del riu de Carreu.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Elfers

Elfers és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 13.161 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elfers tenia 13.161 habitants, 5.701 habitatges, i 3.563 famílies. La densitat de població era de 1.447,7 habitants/km².
Dels 5.701 habitatges en un 23,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 20% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,1% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 30,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.998 $ i la renda mediana per família de 31.735 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.536 $ mentre que les dones 21.595 $. La renda per capita de la població era de 15.801 $. Entorn del 10,6% de les famílies i el 12,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elfers». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elfers». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Luci Manli Vulsó (pretor 197 aC)

Luci Manli Vulsó (en llatí Lucius Manlius Vulso) va ser un magistrat romà. Era germà de Cnaeus Manlius CN. F. L. N. Vulso, cònsol l'any 189 aC.
Va ser pretor l'any 197 aC amb Sicília com a província. El 189 aC i 188 aC va servir a les ordres del seu germà a Àsia, especialment a la campanya contra els gàlates. Això és el que ens diuen Titus Livi i Polibi.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1286.
# Els Esmolets

Els Esmolets és una associació cultural de joves de Sort va néixer l'1 d'agost del 2014 durant els actes de la festa major del poble. Aquest col·lectiu sorgeix de la reflexió d'un grup de joves sobre la dinàmica de pèrdua de la cultura popular del poble de Sort i la comarca del Pallars Sobirà. El 2015 van dur a terme una campanya per recuperar el ball de la Passa i van impulsar la recuperació de la Colla Gegantera de Sort.
L'entitat compta amb un Esbart Dansaire fa ballades a les festes majors i fires de la comarca del Pallars Sobirà com la fira de tardor de Sort. Els balls que exhibeix i que també en promou l'aprenentatge i la difusió són: els rigodons de Sort, la bolangera del Pallars, el ball francès d'Enviny, el Rotlletó d'Altron i la passa de Carnaval. El 2019 van iniciar una campanya per renovar el vesturari ja que van explicar que tenien els vestits elaborats per padrines en l'inici de l'entitat i volien iniciar un procés d'estudi i confecció.

## Referències

* ↑ «Campanya dels Esmolets de Sort per salvar la Passa de Carnaval». Nació Digital, 02-02-2015. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 4 febrer 2015].
* ↑ «#Salvemlapassa: la campanya d'uns joves pallaresos per salvar el seu ball tradicional de Carnaval». ARA Barcelona, 04-02-2015. [Consulta: 4 febrer 2015].
* ↑ «L'Associació Cultural Els Esmolets de Sort treballa per salvar el ball de La Passa de carnestoltes i evitar que acabi desapareixent» (en castellà). [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ «Una cercavila participativa a Sort, els goigs recuperats d'Isil i l'Esbart Sant Cugat, al Dansàneu». Arxivat de l'original el 2019-12-15. [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ Rodríguez, Maria José. «Sort celebra aquest cap de setmana una nova edició de la Fira de Tardor - 04 nov 2016». [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ ACN «L'Associació Cultural Els Esmolets de Sort treballa per salvar el ball de La Passa de carnestoltes i evitar que acabi desapareixent». La Vanguardia, 12-02-2015 [Consulta: 23 març 2015].
* ↑ Digital, Pallars. ««Els Esmolets» de Sort inicien una campanya per renovar el vestuari de l'esbart dansaire | Pallars Digital». [Consulta: 15 desembre 2019].
# Loureses

Loureses és un lloc a la parròquia d'Aguís, al municipi d'Os Blancos d'Ourense, a la comarca de A Limia. Segons l'Institut d'Estadística de Galícia, el 2010 tenia 91 habitants (45 homes i 46 dones).

## Referències

* ↑ Madoz, Pascual. Diccionario Geografico-Estadistico-Historico de Espana, 1847, p. 394 [Consulta: 27 novembre 2018].
# Lo Pas Nou (Cellers)

Lo Pas Nou és un pas situat a 464 metres d'altitud del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, al Pallars Jussà, en l'àmbit del poble de Cellers.
Està situat en el mateix barranc del Bosc, en el tram més engorjat d'aquest barranc, a llevant del Pas de l'Arbocera i del Clot de les Arboceres. És a l'extrem nord-oriental de la Serra de les Raconades i al costat de ponent de les Feixes del Barranc del Bosc.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Elisabetta Pinotti

Elisabetta Pinotti, o Bettina, fou una contralt italiana, que va excel·lir en la representació dels rols de transvestit, i va ser la primera Ottone el 1817 a l'òpera de Rossini Adelaide di Borgogna.
Va cantar les temporades 1807-1809 i 1810-1813 al Teatro San Carlo. Durant el principi del segle xix va cantar per tot Itàlia, sobretot a Roma i Milà.

## Referències

* ↑ Franklin Mesa. Opera: An Encyclopedia of World Premieres and Significant Performances, Singers, Composers, Librettists, Arias and Conductors, 1597-2000. McFarland, 22 de gener de 2007, p. 408. ISBN 978-1-4766-0537-1.
* ↑ Clarissa Lablache Cheer. The Great Lablache: Nineteenth Century Operatic Superstar His Life and His Times. Xlibris Corporation, 29 de juliol de 2009, p. 25. ISBN 978-1-4500-0304-9.