OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nunam Iqua

Nunam Iqua, antigament Sheldon Point, és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens dels Estats Units del 2000, Nunam Iqua tenia 164 habitants, 35 habitatges, i 26 famílies La densitat de població era de 4,8 habitants/km².
Dels 35 habitatges en un 57,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31,4% hi vivien parelles casades, en un 28,6% dones solteres, i en un 22,9% no eren unitats familiars. En el 17,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 5,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 51,8% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 11,6% de 45 a 60 i un 4,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 17 anys. Per cada 100 dones hi havia 124,7 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.000 $ i la renda mediana per família de 26.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.750 $ mentre que les dones 24.375 $. La renda per capita de la població era de 6.725 $. Aproximadament el 40,6% de les famílies i el 36,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nunam Iqua». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nunam Iqua». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].

## Enllaços externs

* http://www.cnn.com/2014/02/03/opinion/sutter-alaska-rape-lawless/
# Nuna Muñoz

Nuna Muñoz, també anomenada Muniadonna, Múnia o simplement Nuna (ss. IX-X) va ser reina consort de Lleó pel seu matrimoni amb Garcia I.
Pràcticament no es tenen dades sobre aquesta reina consort. Va ser muller de Garcia I de Lleó (910-914), amb qui estava casada el 15 de febrer de 911, tot i que Enrique Flórez opina que és probable que estiguessin casats abans de regnar el monarca. La Crònica Albeldense diu que era filla del comte castellà Munio, a qui Claudio Sánchez Albornoz va identificar amb Munio Núñez de Castella, mentre altres autors l'han identificat com Munio o Nuno Fernández (o Muñoz), governador d'Amaia. La reina consta en diversos documents de dotació de monestirs d'aquells anys. Tanmateix, la matinera mort de Garcia, l'any 914, va deixar-la vídua i, a més, sense arribar a tenir descendència. A partir d'aquest moment no es tenen més dades sobre ella. Hom la volgut identificar amb la mare de Ferran González, teoria inconsistent a causa de la diferència cronològica.

## Referències

* 1 2 3 Salazar y Acha, Jaime de. «Muniadonna» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 31 gener 2021].
* 1 2 3 Flórez, Enrique. Memorias de las reynas catholicas (en castellà). Madrid: Oficina de la viuda de Marín, 1790, p. 77-79.
* ↑ Álvarez Álvarez, César. «García I» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 31 gener 2021].
# Green Meadows

Green Meadows és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 2.318 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Green Meadows tenia 2.318 habitants, 917 habitatges, i 674 famílies. La densitat de població era de 1.467,2 habitants/km².
Dels 917 habitatges en un 33,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,7% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 22,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 10,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.071 $ i la renda mediana per família de 48.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.383 $ mentre que les dones 27.188 $. La renda per capita de la població era de 18.699 $. Aproximadament el 2,6% de les famílies i el 4,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Green Meadows». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Green Meadows». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Narsinghgarh (ciutat)

Narsinghgarh és una ciutat i municipi del districte de Rajgarh a Madhya Pradesh situada a 23° 42′ N, 77° 06′ E﻿ / ﻿23.7°N,77.1°E﻿ / 23.7; 77.1. Consta al cens del 2001 amb 27.657 habitants. El 1901 tenia 8.778 habitants.

## Llocs interessants

* Bada Mahadev Mandir
* Chota Mahadev Mandir
* Gupteshwar Mahadev Mandir
* Nadiya Pani
* Kodu Pani
* Fort de Narsinghgarh
* Badi Hanuman Gadi
* Choti Hanuman Gadi
* Paradis dels paons

## Història

Fou fundada per Paras Ram, primer rawat de Narsinghgarh, el 1681, sobre el poble de Toplia Mahadeo, a la vora d'un llac artificial amb un fort i un apalau a les altures al costat.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Narsieh

Narsieh (Narseh, Narsès; (xinès): 泥涅师; pinyin: Nìnièshī) fou un general persoxinès estacionat a la guarnició militar Tang prop de Pèrsia. Era fill del príncep Peroz III i net de Yezdgerd III, el darrer rei sassànida de Pèrsia.
Va viure a l'àrea de les regions Occidentals de la Xina amb molts membres de la família imperial Sassànida que havia fugit de Pèrsia després de la conquesta àrab. Va morir a la Xina.

## Referències

* Iranià.com
* Chinapage
# Gurutz Jáuregui Bereziartu

Gurutz Jáuregui Bereziartu (Urretxu, 1946) és un catedràtic de Dret Constitucional de la Universitat del País Basc, vicerector de la mateixa i degà de la Facultat de Dret.

## Biografia

Gurutz Jauregi va néixer a Urretxu (Guipúscoa) el 1946. És Catedràtic de Dret Constitucional de la Universitat del País Basc. Ha estat Vicerector de la Universitat del País Basc, Degà de la Facultat de Dret i Director del Departament de Dret Constitucional i Administratiu.
Gurutz Jauregi ha rebut el Premi Eusko Ikaskuntza-Caixa Laboral d'Humanitats i Ciències Socials en 2003 al millor Currículum del País Basc en Ciències Socials i Humanitats, el Premi Euskadi de Recerca en Ciències Humanes i Socials el 2004, atorgat pel Govern Basc al millor Currículum del País Basc en Ciències Socials i Humanitats, el Premi “Ana Frank” el 1995, a la defensa dels Drets Humans i la Cultura de la Pau i el Premi "El Correo" de Periodisme el 1998.
També ha estat finalista del Premi Anagrama d'Assaig el 1994, del Premi Nacional d'Assaig del Ministeri de Cultura el 1995 i 1997 i del Premi Internacional d'Assaig Jovellanos el 2000.
Jauregi també és membre de número de Jakiunde, l'Acadèmia de les Ciències, les Arts i les Lletres del País Basc; i sol participar al periòdic El País i altres mitjans escrivint articles d'opinió.

## Publicacions

Entre les publicacions de Gurutz Jauregi hi ha:
* Ideologia i Estratègia Política d'ETA
* Contra l'Estat-Nació (Declini of the Nation-State)
* Les comunitats autònomes i les relacions internacionals
* La democràcia en la cruïlla
* Entre la tragèdia i l'esperança. Vasconia davant el nou mil·lenni.
* Els nacionalismes minoritaris i la Unió Europea. Utopia o Ucronía?
* La democràcia planetària
* La democràcia en el segle XXI
* Cap a la regeneració democràtica

## Referències

* ↑ «Gurutz Jáuregui - Biografía, libros y novelas (pag 1)». www.compartelibros.com. Arxivat de l'original el 10 de març de 2018. [Consulta: 9 març 2018].
* ↑ «Gurutz Jáuregui Bereciartu – Siglo XXI Editores» (en castellà). www.sigloxxieditores.com. [Consulta: 9 març 2018].
* ↑ «Jauregui Bereciartu, Gurutz - Auñamendi Eusko Entziklopedia» (en basc). aunamendi.eusko-ikaskuntza.eus. [Consulta: 9 març 2018].
* ↑ «GALDE». www.galde.eu. [Consulta: 9 març 2018].
* ↑ «Gurutz Jáuregui Bereciartu - Dialnet» (en castellà). dialnet.unirioja.es. [Consulta: 9 març 2018].
* ↑ «Todos los libros del autor Jauregui Bereciartu Gurutz» (en castellà). www.todostuslibros.com. [Consulta: 9 març 2018].
* ↑ «IDEOLOGIA Y ESTRATEGIA POLITICA DE ETA EVOLUCION ENTRE 1959-1968 | GURUTZ JAUREGUI BERECIARTU | Comprar libro 9788432303999» (en castellà). www.casadellibro.com. [Consulta: 9 març 2018].
* ↑ «LAS COMUNIDADES AUTONOMAS Y LAS RELACIONES INTERNACIONALES | GURUTZ JAUREGUI BERECIARTU | Comprar libro mkt0003103594» (en castellà). www.casadellibro.com. [Consulta: 9 març 2018].
# Gurutze Beitia Basterretxea

Gurutze Beitia Basterretxea (Bilbao, 15 de maig de 1965) és una presentadora de televisió, actriu i humorista basca.

## Biografia

Llicenciada en Ciències Socials i de la Comunicació per la Universitat del País Basc, Beitia va començar la seva carrera en la interpretació després de formar-se a l'escola de cinema Juan de Antxieta de Bilbao. Actriu de marcada vis còmica, va iniciar els seus treballs com a intèrpret en programes d'humor d'Euskal Telebista i amb monòlegs humorístics, pels quals va aconseguir gran popularitat al País Basc. Igualment, té una àmplia experiència en teatre. Des de 2019 és reconeguda a nivell estatal pel seu paper d'Arantxa en la telenovel·la Acàcies 38 de TVE.

## Televisió

* Col·laboradora en magazins d'ETB com “Aspaldiko” (amb Antxon Urrusolo i Arantza Sinobas), “Lo que faltaba” (amb Yolanda Alzola i Txetxu Ugalde), "Pásalo" (amb Iñaki López i Adela González), "La Gran Evasión" o "Algo Pasa con López" (amb Carlos Sobera i Iñaki López).
* Monologuista al programa d'Antena 3 “Hazme reír” (2003).
* Presentadora, guionista, i actriu del programa d'ETB “Más Humor” (2002-2004).
* Presentadora del programa “Pika-Pika” d'ETB (2005-2006).
* “La Família Mata” (2008).
* “El gordo” (2009).
* Acacias, 38, (2019 -2020)

## Cinema

* "Igelak” (2015)
* “Alaba Zintzoa” (2013)
* “Zigortzaileak” d'Alfonso Arandia i Arantza Ibarra (2009)
* “Sukalde Kontuak” (2008)

## Teatre

* "24 horas mintiendo"
* “Lady be good”
* “El duo de la africana”
* “De cuerpo presente”
* “La última oportunitat”
* “Bilbao, Bilbao el musical”
* “Emma”
* “Los persas”
* "Todos nacemos vascos”
* “Cocidito madrileño”

## Referències

* ↑ «Gurutze Beitia - Gosua - Visionarios, La familia Mata...» (en castellà). Gosua Management. Arxivat de l'original el 2021-04-17. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ «Gurutze Beitia: «Aún me mosqueo un poco cuando me hablan de vascuence y no de euskera»» (en castellà). El Correo, 17-11-2018. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ «La actriz Gurutze Beitia sustituye a Yolanda Ramos como protagonista de "24 horas mintiendo" en la Zarzuela» (en espanyol europeu). www.plateamagazine.com. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ SL, TAI GABE DIGITALA. «‘La última oportunidad'» (en castellà). naiz: AGENDA, 10-12-2013. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ «GURUTZE BEITIA ACTRIZ Y PRESENTADORA / «El humor inteligente es un arma que nos ayuda a combatir todo lo malo»» (en espanyol europeu). El Diario Vasco, 03-06-2006. [Consulta: 9 abril 2021].
# Nukutavake

Nukutavake (abans Reine Charlotte) és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. Està situat a l'est i centre de l'arxipèlag, a 1.125 km de Tahití. Administrativament és el cap de la comuna de Nukutavake que inclou les comunes associades de Vahitahi i Vairaatea, a més dels atols deshabitats d'Akiaki i Pinaki.

## Geografia

És un atol allargat de 5,2 km de llarg i una amplada variable entre 450 m i 1,3 km. La superfície total és de 5,5 km². La llacuna és poc profunda i ha sigut parcialment assecada i coberta de densa vegetació. L'anella coral·lina té una gran extensió de cocoters.
La vila principal és Tavananui, amb moltes cases abandonades degut a l'emigració a Tahití. La població total és de 119 habitants al cens del 2022, i viuen principalment de la pesca i la producció de copra. Disposa d'un aeròdrom.

## Història

Va ser descobert per l'anglès Samuel Wallis, el 1767, que el va anomenar Reina Carlota (Queen Charlotte).

## Referències

* ↑ «Les résultats du recensement de la population 2022 de Polynésie française» (en francès). Institut de la statistique de la Polynésie française, 01-01-2023.
* ↑ «POLYNESIAN VOYAGERS. THE MAORI AS A DEEP-SEA NAVIGATOR, EXPLORER, AND COLONIZER». [Consulta: 18 juliol 2014].
* ↑ Les Atolls des Tuamotu par Jacques Bonvallot, éditions de l'IRD, 1994, ISBN 9782709911757, p. 275-282.
* ↑ Tahiti et ses archipels par Pierre-Yves Toullelan, éditions Karthala, 1991, ISBN 2-86537-291-X, p. 61.

## Enllaços externs

* Imatges de Nukutavake (francès)
# Nobuko Yoshiya

    En aquest nom japonès, el cognom és Yoshiya.
Nobuko Yoshiya (吉屋信子, Yoshiya Nobuko, Prefectura de Niigata, Japó, 12 de gener de 1896 - Kamakura, Japó, 11 de juliol de 1973) va ser una novel·lista japonesa activa durant els períodes Taishō i Showa del Japó. Va ser una de les escriptores modernes japoneses més prolífiques i amb més èxit comercial, i s'especialitzà en novel·les sentimentals serialitzades i històries de ficció per a adolescents, com també va ser pionera en la literatura lèsbica japonesa, incloent-hi el gènere Classe S.

## Biografia

Yoshiya va nàixer en la Prefectura de Niigata, però se va criar en les ciutats de Mooka i Tochigi de la Prefectura de Tochigi.

## Referències

* ↑ Schierbeck, Sachiko Shibata; Edelstein, Marlene R. Japanese women novelists in the 20th century: 104 biographies, 1900-1993. Museum Tusculanum Press, 1994, p. 88–91. ISBN 978-87-7289-268-9.
* ↑ Zimmerman, Bonnie. Lesbian Histories and Cultures: An Encyclopedia. Taylor & Francis, 2000, p. 824. ISBN 978-0-8153-1920-7 [Consulta: 28 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Museu Memorial Kamakura Yoshiya Nobuko Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (anglès)
# Nicolas Fritsch

Nicolas Fritsch (París, 19 de desembre de 1978) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1999 i 2006.

## Palmarès

* 1999
** Vencedor d'una etapa a la Ronda de l'Isard d'Arieja
* 2003
** 1r al Tour de Finisterre
** Vencedor d'una etapa a la París-Corrèze
* 2007
** 1r al Circuit de Saône-et-Loire
** Vencedor d'una etapa a la Ronda de l'Oise

### Resultats al Tour de França

* 2003. 78è de la classificació general
* 2005. Abandona (12a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2003. Abandona
* 2004. 51è de la classificació general

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com
# Ahd

El terme àrab ahd donava nom al tractat de pau i submissió que signaven les comunitats cristianes o jueves conquerides per l'islam. Aquesta religió sempre va mantenir les altres dues en un estatus especial de tolerància al considerar-les religions revelades. Per virtut d'aquest tractat les comunitats jueves o cristianes podien mantenir dels seus statu quo interns, les seves institucions i governants (naturalment sempre sotmesos a l'estat islàmic), les seves propietats, i podien continuar practicant llur religió. A canvi aquestes comunitats havien de pagar uns tributs especials: un per capitació en metàl·lic (el gizya) i un altre de territorial en espècies (harag), que podia arribar al 50% de la collita. Els cristians i jueus que mantenien llur religió passaven a anomenar-se dimnís (els "protegits") o ahl al-kitab ("gent del Llibre").
El Tractat d'Oriola n'és un exemple. Hi ha indicis que un ahd, no conservat, es degué signar després d'una algara islàmica a les illes Balears, l'any 707, dirigida per Abd-Al·lah ibn Mussa ibn Nussayr, ratificat o modificat el 848, després d'una expedició de càstig pel seu incompliment. En ambdues dates es documenten els viatges de submissió dels governants insulars davant els corresponents califes. L'estat més o menys independent que es sustentava sota l'ahd es mantingué fins a l'any 903. També el Tractat de Capdepera, però en favor del domini cristià, en conté els seus elements essencials.

## Referències

* ↑ Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 16
# Can Brasó

Can Brasó fou una masia al barri de la Vall d'Hebron, al districte d'Horta-Guinardó de Barcelona, situada al costat de can Rossell, entre el camí de Sant Cebrià i el convent de monges mínimes, limitant amb la riera de la Clota. Actualment al lloc hi ha els jardins de Can Brasó.

## Història

L'any 1762 Felicià Brasó va formalitzar l'adquisició d'uns terrenys amb una casa, que eren propietat del monestir de Sant Jeroni de la Vall d'Hebron i que es va conèixer amb el nom de Can Brasó. Els Brasó entre els anys 1736 i 1819 varen ocupar diversos càrrecs a l'ajuntament d'Horta. Can Brasó va desaparèixer l'any 1967 en construir-se els blocs de l'anomenat Parc de la Vall d'Hebron. Els Brasó van ser masovers de Can Safont a Sant Genís dels Agudells.

## Descripció

Can Brasó havia estat una petita masia amb baixos i un pis. El 1846 la finca va quedar reduïda a mitja mujada de terra després de vendre dos trossos de 13.140 i 21.054 pams².

## Referències

* 1 2 Díez i Quijano, Desideri. Les masies d'Horta. Quarta edició. Barcelona: El tinter, SAL, abril 2003.
* ↑ «Nomenclàtor de carrers». Juntament de Barcelona.
* ↑ Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó
# Cantó de Montaner

El cantó de Montaner és un cantó del departament francès dels Pirineus Atlàntics, a la regió d'Aquitània. Està enquadrat al districte de Pau i té 15 municipis: Aast, Balèish, Vedelha, Ventajor e Serèr, Castèida e Doat, Casterar e Lobish, L'Abatut Higuèra, Lamajor, Maura, Montsegur, Montaner, Ponçon Devath e lo Potz, Ponçon Dessús, Pontiac e Vièlapinta i Sètza e Maubèc.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Nom | Partit | Qualitat |
| 1970 | André Lagahe | PS | |
| 1976 | André Lagahe | PS | |
| 1982 | Jean-Noël Lacourrège | RPR | |
| 1988 | Jean-Noël Lacourrège | RPR | |
| 1994 | Jean-Noël Lacourrège | RPR | Alcalde d'Aast |
| 2001 | Michel Pastouret | PS | |
| 2008 | Michel Pastouret | PS | |
| Les dades anteriors a 1970 no són conegudes. ||||
# Cantó de Montagut de Carcin

El cantó de Montagut de Carcin és un cantó francès del departament de Tarn i Garona, situat al districte de Los Sarrasins. Té sis municipis i el cap és Montagut de Carcin.

## Municipis

* Montagut de Carcin
* Velbaser
* Recacòrn
* Sent Amanç del Puèg
* Sent Bauselh
* Valelhas

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-2008 | Étienne Brunet | PRG |
| 2008- | Jean Lavabre | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Campionat del Món de Trial 1981

La temporada de 1981 del Campionat del Món de trial fou la 7a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 12 proves puntuables, celebrades entre el 22 de febrer i el 27 de setembre.
Aquella temporada, Gilles Burgat esdevingué el primer pilot a guanyar el campionat del món amb una motocicleta italiana, concretament la SWM. A més a més, Burgat guanyà el títol a només 19 anys, essent el pilot més jove a aconseguir-ho fins aleshores (Bernie Schreiber l'havia guanyat amb vint anys el 1979).

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Gilles Burgat | SWM | 122 |
| 2 | Ulf Karlson | Montesa | 87 |
| 3 | Yrjö Vesterinen | Bultaco | 86 |
| 4 | Eddy Lejeune | Honda | 85 |
| 5 | Manuel Soler | Montesa | 76 |
| 6 | Bernie Schreiber | Italjet | 66 |
| 7 | Charles Coutard | Montesa | 52 |
| 8 | Toni Gorgot | OSSA | 49 |
| 9 | Jaume Subirà | Fantic | 35 |
| 10 | Martin Lampkin | SWM | 32 |

## Referències

* G. Luque, Joan «Trial. Campeonato del Mundo» (en castellà). El año SOLO MOTO'81. SOLO MOTO [Barcelona], 01-12-1981, p. 126-141, 193.
* «FIM Trial World Championship. 1981» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Observatori de Viena

El Universitäts-Sternwarte Wien (en català: Observatori de Viena) és un observatori astronòmic situat a la ciutat de Viena, Àustria. El primer observatori va ser construït entre 1753 i 1754 en el terrat d'un dels edificis de la Universitat de Viena.
Un nou observatori va ser construït entre 1874 i 1879, sent inaugurat per l'Emperador Francesc Josep I d'Àustria. La cúpula principal alberga un telescopi refractor d'un diàmetre de 68 cm i una distància focal de 10'5 m. En aquell moment va ser el telescopi més gran del món.

## Directors

* Maximilian Hell, 1756–1792
* Franz de Paula Triesnecker, 1792–1817
* Joseph Johann von Littrow, 1819–1840
* Karl Ludwig von Littrow, 1842–1877
* Edmund Weiss, 1877–1908
* Kasimir Graff, 1928–1938
* Bruno Thüring, 1940–1945
* Kasimir Graff, 1945–1949
* Josef Hopmann, 1951–1962
* Josef Meurers, 1962–1979
* Karl Rakos, 1979–1981
* Werner Tscharnuter, 1981–1984
* Michel Breger, 1984–1986
* Paul Jackson, 1986–1994
* Michel Breger, 1994–2005
* Gerhard Hensler, 2006–

## Referències

* ↑ «List Of Observatory Codes» (en anglès). [Consulta: 9 juny 2018].
# Novossiolka

Novossiolka (en rus: Новосёлка) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 61 habitants. Pertany al districte municipal de Koltxúguino.

## Referències

* ↑ «Владимирская губерния. Список населенных мест по сведениям 1859 года.». Arxivat de l'original el 2019-01-14.
* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии : Вып. 2-4 / сост. В. Добронравов. Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897.». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Can Magre (Oristà)

Can Magre és una masia d'Oristà (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia formada per una casa de planta rectangular amb planta, pis i golfes davant de la qual hi ha una segona construcció també de planta rectangular i de dimensions similars a les de la casa però amb un sol pis.
Les dues construccions estan unides per una porta coberta per una teulada a doble vessant. La casa està totalment arrebossada i la cort de bestiar està construïda amb pedra irregular i morter, amb una teulada a doble vessant.

## Referències

* 1 2 «Can Magre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].