OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cascades de sang

Les cascades de sang (en anglès: Blood Falls) són un flux d'òxid de ferro a les Valls Seques de McMurdo, Vall Taylor, a la Terra de Victòria a l'Est de l'Antàrtida.
Aquest paratge rogenc va ser descobert el 1911 pel geòleg australià Griffith Taylor, que va donar nom a la vall. Els primers exploradors de l'Antàrtida van atribuir el color vermell a les algues roges, però posteriorment es va provar que és degut només a l'òxid de ferro.

## Geoquímica

Òxids de ferro poc solubles es dipositen a la superfície del glaç després que l'ió ferrós present en l'aigua salada no glaçada s'oxida en contacte amb l'oxigen atmosfèric. Els ions ferrosos que són més solubles provenen del Miocè fa uns cinc milions d'anys. La glacera Taylor no està glaçada fins al seu fons i conté una salmorra amb una concentració de sals de dues a tres vegades superior a la mitjana dels oceans de la Terra.

## Ecosistema microbià

Les anàlisis químiques i biològiques indiquen que hi ha un estrany ecosistema subglacial de bacteris autotròfics que metabolitza els ions sulfat i ferric. Segons el geomicrobiòleg Jill Mikucki en les mostres d'aigua hi ha com a mínim 17 tipus diferents de microbis pràcticament sense haver-hi oxigen. No s'havia mai observat a la natura el procés metabòlic que fa que uns microbis usessin el sulfat com a catalitzador per a respirar amb ions ferrics i metabolitzar la matèria orgànica microscòpica atrapada amb aquest compost químic.

## Implicacions

D'una banda aquests microorganismes han estat atrapats durant milions d'anys aïllant-los de l'evolució que han sofert altres microorganismes terrestres i marins. De l'altra presenta un model de vida que es podria trobar en altres planetes amb condicions ambientals molt díficils per a la vida tal com la coneixiem fins ara.

## Referències

* ↑ Ohio State University. «Explanation offered for Antarctica's 'Blood Falls'». ScienceDaily (Nov. 5, 2003), 05-11-2003. [Consulta: 18 abril 2009].
* 1 2 3 Grom, Jackie. «Ancient ecosystem discovered beneath antarctic glacier». ScienceNOW Daily News, 16-04-2009. [Consulta: 17 abril 2009].
* ↑ Mikucki, Jill A.; Ann Pearson, David T. Johnston, Alexandra V. Turchyn, James Farquhar, Daniel P. Schrag, Ariel D. Anbar, John C. Priscu, Peter A. Lee «A contemporary microbially maintained subglacial ferrous "ocean"». Science, 324, 5925, 2009, pàg. 397–400. DOI: 10.1126/science.1167350 [Consulta: 17 abril 2009].

## Enllaços externs

* Antarctic Photo Library
* Antarctic Sun Project
* Blood Falls, Antarctica's Dry Valleys (NASA Observatory)
# Oxford (Kansas)

Oxford és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 1.173 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oxford tenia 1.173 habitants, 465 habitatges, i 327 famílies. La densitat de població era de 539,2 habitants/km².
Dels 465 habitatges en un 33,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 21,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.875 $ i la renda mediana per família de 42.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 22.841 $. La renda per capita de la població era de 16.479 $. Entorn del 4,3% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oxford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oxford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pangasius macronema

Pangasius macronema és una espècie de peix de la família dels pangàsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja mol·luscs i insectes, peixets i gambes.

## Hàbitat

Viu en rius, llacs, embassaments i ràpids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Vàlua econòmica

Es comercialitza fresc.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Taki, Y. 1974. Fishes of the Lao Mekong Basin. United States Agency for International Development Mission to Laos Agriculture Division. 232 p.
* ↑ Taki, Y. 1978. An analytical study of the fish fauna of the Mekong basin as a biological production system in nature. Research Institute of Evolutionary Biology Special Publications no. 1, 77 p. Tòquio (Japó).
* ↑ Kottelat, M. i E. Widjanarti 2005. The fishes of Danau Sentarum National Park and the Kapuas Lakes area, Kalimantan Barat, Indonesia. Raffles Bull. Zool. Supplement (13):139-173.
* ↑ Kottelat, M.2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Singhanouvong, D., C. Soulignavong, K. Vonghachak, B. Saadsy and T.J. Warren 1996. The main wet-season migration through Hoo Som Yai, a steep-gradient channel at the great fault line on the Mekong River, Champassack Province, Southern Lao PDR. Indigenous Fishery Development Project, Fisheries Ecology Technical Report Núm. 4. Technical Section, Dept. of Livestock-Fisheries, Ministry of Agriculture-Forestry, Lao People's Democratic Republic. 115 p.
* ↑ Rainboth, W.J. 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.
# Pablo Moses

Pablo Henry (Parròquia de Manchester, 28 de juny de 1948), més conegut com a Pablo Moses, és un cantant de reggae roots jamaicà. És conegut pel seu debut, Revolutionary Dream (1975), que incloïa «I Man A Grasshopper», produït per Geoffrey Chung i enregistrat als Black Ark Studios de Lee «Scratch» Perry.
Sobre I Love I Bring (1978), el crític musical Robert Christgau va considerar que «moltes d'aquests cançons de reggae encantadores i moralistes tenen la senzillesa lírica i melòdica dels himnes de l'escola dominical».

## Discografia

* Revolutionary Dream (1976, Jigsaw) (reeditat el 1978 com I Love I Bring)
* A Song (1980, Island)
* Pave The Way (1981, Island/Mango)
* In The Future (1983, Alligator/Mercury)
* Tension (1985, Alligator/Mercury)
* Live to Love (1988, Rohit)
* We Refuse (1990, Profile)
* Charlie (1990, Profile)
* Confession of a Rastaman (1993, Musidisc)
* Mission (1995, RAS)
* Reggae Live Sessions (1998, CRS)
* The Rebirth (2010)
* The Itinuation (2017)

## Referències

* ↑ Brennan, Sandra "Artist Biography by Sandra Brennan", Allmusic, Retrieved 30 July 2014
* ↑ Larkin, Colin: "The Virgin Encyclopedia of Reggae", 1998, Virgin Books, ISBN 0-7535-0242-9
* ↑ Christgau, Robert. «Consumer Guide '70s: M». A: Christgau's Record Guide: Rock Albums of the Seventies. Ticknor & Fields, 1981. ISBN 089919026X.
# Casa al carrer Lola Anglada, 17 (Tiana)

La casa al carrer Lola Anglada, 17 era un edifici de Tiana (Maresme) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tractava d'un edifici civil adossat a altres construccions pels murs laterals, format per una planta baixa i un pis, que presentava el carener paral·lel a la façana i era de petites dimensions.
Destacava pel portal de mig punt dovellat i per la finestra amb llinda, brancals i ampit de pedra. Els dos elements estaven arrebossats i a l'interior del portal s'hi havia construït una nova porta. A la planta baixa hi havia una petita espitllera.
El voladís de la cornisa estava fet de maó i teules. Els dos edificis del costat responien a les mateixes característiques, encara que conservaven el portal rodó.
L'edifici actual no presenta cap de les característiques de l'anterior.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa al carrer Lola Anglada, 17». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Caseriu

Un caseriu és una casa de construcció tradicional originària del nord de la península Ibèrica, principalment del País Basc, on s'anomena baserri, que en basc significa casa aïllada.
La seua construcció és en pedra i pot arribar als 15 metres d'alçària. Hi solien conviure tots els membres d'una família juntament amb el ramat i la collita recol·lectada.

## Referències

* ↑ «Caseriu». Diccionari.cat. [Consulta: 7 febrer 2016].
* ↑ Martínez Gorriarán, Carlos. Casa, provincia, rey: para una historia de la cultura del poder en el País Vasco (en castellà). Alberdania, 1993, p. 104. ISBN 8488669089.
# Pachypops trifilis

Pachypops trifilis és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i pelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones i rius de les Guaianes.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1861. Revision of the genera of North American Sciaeninae. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 13. 79-89.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Müller, J. & Troschel, F. H., 1849. Fische (pp. 618-644). A: Reisen in Britisch-Guiana in den Jahren 1840-1844. Im Auftrag Sr. Mäjestat des Königs von Preussen ausgeführt von Richard Schomburgk. (Versuch einer Fauna und Flora von Britisch-Guiana). V. 3. Berlín.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Casatti, L., 2003. Sciaenidae (Drums or croakers). p. 599-602. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Ferreira, E.J.G., J. Zuanon i G.M. dos Santos, 1996. A list of commercial fish species from Santarém, State of Pará, Brazil. Naga ICLARM Q. 19(3): 41-44.
* ↑ Ferreira, E.J.G., J.A.S. Zuanon i G.M. dos Santos, 1998. Peixes comerciais do médio Amazonas. Instituto Brasileiro do Meio Ambiente e dos Recursos Naturais Renováveis. 211p.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Castronuevo de Esgueva

Castronuevo de Esgueva és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 304 | 305 | 318 | 337 |
# Cercle Daurat (Islàndia)

El Cercle Daurat és una popular ruta turística al sud d'Islàndia, que cobreix prop de 300 quilòmetres de bucle des de Reykjavík a l'Islàndia central i retorn.
Les tres parades principals en la ruta són el Parc Nacional de Þingvellir, la cascada Gullfoss (que significa "caigudes d'or"), i la vall d'activitat geotèrmica de Haukadalur, que conté els guèisers Geysir i Strokkur. Encara que Geysir ha estat inactiu durant molt de temps, Strokkur, per contra, continua actiu en intervals de 5 a 10 minuts.
Altres parades inclouen Kerid el cràter del volcà, poble d'efecte hivernacle Hveragerði, església Skálholt, i la planta d'energia geotèrmica de Nesjavellir o Hellisheidarvirkjun.

## Enllaços externs

* Iceland Tourist Board description Arxivat 2011-02-03 a Wayback Machine.
* Frommers description
* Golden Circle Tour – A best of Iceland in one day
# Paracota

La paracota són unes postres típiques de la gastronomia dels pobles del Delta de l'Ebre (Deltebre, Sant Jaume d'Enveja, etc.). La seva elaboració és simple i ràpida, està composta per farina i ous, també es pot afegir la figa i la mel. Les veus dels avis expliquen que foren unes postres inventades aproximadament fa un 100 anys quan als pobles del Delta de l'Ebre els joves i no tan joves ballaven la jota en les festes. Quan la música de les jotes finalitzava bevien un trago de mistela i menjaven una "para jota", d'aquestes postres anomenades "para jota" és el que avui es coneix com a paracota.
Hi ha unes postres a Múrcia anomenades Paparajotes, les quals s'elaboren de manera similar a les paracotes i les borraines que podria ser l'origen real del nom. A València existeixen les figues albardades, molt semblants.

## Referències

* ↑ M.Carme Queralt Tomàs La cuina de les terres de l'Ebre: receptes tradicionals del Baix Ebre, del Montsià i de la Terra Alta, p. 68
* ↑ Bunyols de Figues a receptes.cat
* ↑ Fàbrega, Jaume. Les postres i els pastissos de l'àvia. Cossetània Edicions, 2005. ISBN 978-84-9791-091-0.
* ↑ Colom, Jaume Fàbrega i. Cuina i cultura del gust al País Valencià: El patrimoni culinari. Universidad de Alicante, 2019-04-01. ISBN 978-84-9717-656-9.
# Paraconger macrops

Paraconger macrops és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 50 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical que viu entre 30 i 100 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental: Madeira i les illes Açores.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Bauchot, M.-L. i L. Saldanha, 1986. Congridae (including Heterocongridae). P. 567-574. A: P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 2. UNESCO, París.
* ↑ Blache, J.M.-L. Bauchot i L. Saldanha, 1979. Congridae. P. 239-243. A: J.C. Hureau i Th. Monod (eds.). Check-list of the fishes of the north-eastern Atlantic and of the Mediterranean (CLOFNAM I). UNESCO, París. Vol. 1.
* ↑ Louisy, P., 2001. Guide d'identification des poissons marins. Europe et Méditerranée. París: Eds. Eugène Ulmer.
* ↑ Santos, R.S., F.M. Porteiro i J.P. Barreiros, 1997. Marine fishes of the Azores: annotated checklist and bibliography. Bulletin of the University of Azores. Supplement 1. 244 p.
* ↑ Wirtz, P., R. Fricke i M.J. Biscoito, 2008. The coastal fishes of Madeira Island-new records and an annotated check-list. Zootaxa 1715: 1-26.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Sanches, J.G., 1989. Nomenclatura Portuguesa de organismos aquáticos (proposta para normalizaçao estatística). Publicaçoes avulsas do I.N.I.P. Núm. 14. 322 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Causant

El o la causant, en dret de successions, és la persona física que per causa de la seva mort provoca la successió legal o testamentària dels seus béns.

## Referències

* ↑ "Causant" a: Diccionari jurídic SCEJ-IEC

## Bibliografia

* Societat Catalana d'Estudis Jurídics (IEC). «causant». A: Diccionari jurídic, desembre 2010. DOI 10.2436/10.2000.30.1 [Consulta: 3 agost 2016].
Viccionari
# Causa Králík

Causa Králík (en txec La causa del conill) és una pel·lícula de comèdia de Txecoslovàquia del 1979 dirigida per Jaromil Jireš amb guió del croat Jaroslav Dietl.

## Sinopsi

El conegut jutge de Praga Oldřich Lukášek té un apartament amb vistes sobre el riu Vltava i té amics al cafè Slavie de Praga. Malgrat tot, obeeix el seu metge i es trasllada de Praga al camp. El seu nou lloc de treball es converteix així en la petita ciutat de Mezihoří i el primer cas és l'àvia rural Márová, el nebot de la qual li deu set mil corones i es nega a retornar-les. Com a recompensa per la seva ajuda, l'agraïda àvia li regala un conill. Tot i que aviat se sent desbordat per altres casos, des del lladre de cotxes Pastyřík fins al gelós Vrána, que va apunyalar la seva xicota en una disputa, el seu principal interès continua sent la causa del conill, és a dir l'àvia Márová

## Repartiment

* Milos Kopecký ... Oldřich Lukášek
* Marie Brozová ... Anna Márová
* Martin Ruzek ... Advocat Petrík
* Alena Vránová ... Lukásková
* Zlata Adamovská ... secretària Zuzana Bulínová
* Jaroslav Satoranský ... Karel Joun
* Irena Hahnová ... Jana Kynclová
* Sobeslav Sejk ... soudce JUDr.Spacek
* Karel Augusta ... Miroslav Vrána
* Marie Málková ... Zdenicka Vránová
* Pavel Zednícek ... Pastyrík
* Vlastimil Hasek ... Václav Chmelar
* Jana Andresíková ... Chmelarová

## Recepció

Ha participat en alguns festivals internacionals. Va formar part de la secció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1980 i a la secció Un Certain Regard del 33è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Referències

* ↑ Causa Králík a csfd.cz
* ↑ Causa Králík a kinobox.cz
* ↑ Causa Králík a filmweb.pl
* ↑ Secció oficial del 1980 al web del Festival
* ↑ Causa Králik al web del Festival de Canes
# Pagondes de Tebes

Pagondes o Pagondas (en grec antic: Παγώνδας, llatí: Pagondas) fou un destacat esportista de l'antiga Grècia nadiu de Tebes (Beòcia).
Va guanyar una carrera de carros a l'Olimpíada 25a (680 aC) en la modalitat de quadriga. Va ser la primera vegada que aquest tipus de curses de carros es van disputar als Jocs Olímpics.

## Referències

* ↑ Smith (editor), William. «1.Pagondas». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 85-86.
* ↑ Pausànias, Descripció de Grècia, V 8.7.
# Ortigueira

Ortigueira és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca do Ortegal. El 1988 se li va segregar el municipi de Cariño.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 18.426 | 20.614 | 21.801 | 16.443 | 7.830 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

| Barbos (San Xulián) Céltigos (San Xulián) Couzadoiro (San Cristovo) Couzadoiro (San Salvador) Cuíña (Santiago) Devesos (San Sebastián) O Ermo (San Xulián) Espasante (San Xoán) Os Freires (San Paulo) Insua (San Xoán) Ladrido (Santa Eulalia) | Loiba (San Xulián) Luama (San Martiño) Luía (Santa María) Mera de Abaixo (Santiago) Mera de Arriba (Santa María) O Mosteiro (San Xoán) As Neves (Santa María) Ortigueira (Santa Marta) San Claudio (Santa María) Senra (San Xulián) Veiga (Santo Adrao) |

## Història

Hi ha vestigis arqueològics en forma de castros i útils que fa 35.000 anys havia assentaments en la zona formats a partir de nòmades. En l'edat mitjana Ortigueira va assolir el títol de Vila durant el regnat d'Alfons X de Castella. Es va construir a més el port, les muralles defensives i els magatzems de sal, sent aquestes infraestructures una embranzida a l'economia local. Entre els anys 1888 i 1916 van néixer periòdics com O Faro de Ortegal, Revista Ortegana, El Faro de Veiga i La Voz de Ortigueira, el que indica una època d'esplendor de la vila durant aquells anys. Durant aquesta època també es va construir el Teatro da Beneficencia, l'antic Escolar i el passeig d'Albereda. En 1988 les parròquies ortigueireses de Cariño, Feás, Landoi, A Pedra i Sismundi se segreguen d'Ortigueira convertint-se en l'ajuntament de Cariño.

## Personatges

* Federico Maciñeira (1870 - 1943), arqueòleg i acadèmic de la Reial Acadèmia d'Història.
* Xavier Garrote, mestre de música tradicional, fundador de l'Escola de Gaites d'Ortigueira
* Leandro Pita Romero, polític i ambaixador al Vaticà durant la Segona República.

## Cultura

A Ortigueira se celebra anualment des de 1978 el Festival Internacional del Món Celta. Les dates de celebració coincideixen amb el segon cap de setmana del mes de juliol. El 2008 aniran per l'edició XXIV, ja que el festival no es va celebrar durant diversos anys. En l'actualitat el festival va canviar el seu nom oficial pel de Festival d'Ortigueira, acollint músiques de tipus folk alienes als límits inicials dels Països Cèltics.

## Galeria d'imatges

* Concert
* L'ambient festiu dels carrers d'Ortigueira
* Zona d'acampada a la pineda de la platja d'Ortigueira

## Enllaços externs

* Guia d'Ortigueira (La Corunya) Arxivat 2007-09-09 a Wayback Machine.
* Web del festival Ortigueira Rock Arxivat 2013-06-17 a Wayback Machine.
* Web del Festival Celta
# Orting

Orting és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2008 tenia 6.075 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Orting tenia 3.760 habitants, 1.318 habitatges, i 999 famílies. La densitat de població era de 529,8 habitants per km².
Dels 1.318 habitatges en un 44,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,5% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 24,2% no eren unitats familiars. En el 18,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,85 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,8% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 36,8% entre 25 i 44, un 14,4% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.464 $ i la renda mediana per família de 55.335 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.486 $ mentre que les dones 26.438 $. La renda per capita de la població era de 18.951 $. Aproximadament el 4,2% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Orting». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Orting». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Castell de les Espases (cim)

El cim del Castell de les Espases (o Sant Salvador de les Espases) és una muntanya de 412,9 metres que es troba a cavall dels municipis d'Esparraguera i Olesa de Montserrat a la comarca del Baix Llobregat i de Vacarisses a la comarca del Vallès Occidental. Al seu cim hi ha el castell i la capella de Sant Salvador de les Espases.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 11 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya