OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Robert Hill (bioquímic)

Robert Hill FRS (New Milverton, Warwickshire, 2 d'abril de 1899 − 15 de març de 1991), conegut també com a Robin Hill, va ser un científic anglès en el camp de la bioquímica que, l'any 1939, demostrà la reacció de Hill en la fotosíntesi provant que l'oxigen evoluciona durat la fase requerent de llum de la fotosíntesi. També va fer contribucions significatives al desenvolupament del Z-scheme de la fotosíntesi oxigènica.
Hill nasqué a New Milverton, un suburbi de Leamington Spa, Warwickshire. S'especialitzà en química i durant la Primera Guerra Mundial serí al departament antigas dels Royal Engineers.
El 1922 s'uní al Departament de Bioquímica de Cambridge on va fer recerques sobre l'hemoglobina. El 1926 començà atreballar amb David Kellin sobre el citocrom c. El 1932 inicià treballs de bioquímica de les plantes, centrant-se en la fotosíntesi i l'evolució de l'oxigen dels cloroplasts que el portà a descobrir la 'reacció de Hill'.
A finals de la dècada de 1950 es concentrà en l'estudi de l'energia de la fotosíntesi i treballant amb Fay Bendall va descobrir el 'Z scheme' del transport d'electrons. Guanyà la Royal Medal el 1963, i la Copley Medal el 1987.
En els seus darrers anys Hill treballà en l'aplicació de la segona llei de la termodinàmica a la fotosíntesi.
Era un expert en tints naturals i amb extrets per ell mateix, pintava aquarel·les. A la dècada de 1920 va desenvolupar una càmara d'ull de peix i la va fer servir per obtenir imatges estereoscòpiques del cel amb els núvols en tres dimensions.
El Robert Hill Institute de la Universitat de Sheffield, porta aquest nom en el seu honor.

## Publicacions clau

* Hill, R., 1937. Oxygen evolution by isolated chloroplasts. Nature 139 S. 881-882
* Hill, R. 1939. Oxygen produced by isolated chloroplasts. Proc R SocLondon Ser B 127: 192–210
* Hill, R. and Whittingham, C.P. 1953. Photosynthesis. Methuen, London
* Hill, R. and Bendall, F. 1960. Function of the 2 cytochrome components in chloroplasts- working hypothesis. Nature 186 (4719): 136-137 1960

## Referències

* Dictionary of National Biography
* Archives Hub, Papers and correspondence of Robert (Robin) Hill, 1899-1991
* Mabberley, D.J. Hill, Robert [Robin] (1899–1991), plant biochemist. Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004
* Walker, D.A. 2002. ‘And whose bright presence’ – an appreciation of Robert Hill and his reaction. Photosynthesis Research 73: 51–54, 2002.

## Notes

* ↑ Obituary by Derek Bendall.
# Jaume Garcia (arxiver reial)

Jaume Garcia (Barcelona, principis del segle XV - Barcelona, 1475) fou historiador i Arxiver Reial de l'Arxiu Reial de Barcelona (1440-1475).

## Biografia

Era fill de l'Arxiver Reial de l'Arxiu Reial de Barcelona en Diego Garcia. Succeí el seu pare Dídac García en el càrrec d'arxiver de la Corona d'Aragó, amb qui havia treballat com a coadjutor l'any 1436 i redactat plegats diversos índexs.
L'any 1436 esdevingué coadjutor del seu pare, l'arxiver reial Diego Garcia. Tots dos procedien de l'escrivania reial i a l'Arxiu Reial de Barcelona dugueren a terme la redacció de diversos índexs. A la mort del seu pare, l'any 1440, el succeí en el càrrec.
Durant la Guerra civil catalana el proclamat comte de Barcelona Renat d'Anjou (1466-1472) li encarregà la redacció d'un “Llibre de les batalles”, que no degué arribar a escriure. Morí el 1475 a causa de la pesta.
Jaume Garcia fou amic i col·laborador de l'humanista Pere Miquel Carbonell, que el succeí en el càrrec l'any 1476. Miquel Carbonell l'inclogué en el seu catàleg de catalans il·lustres, De uiris illustribus catalanis. Carbonell en ressalta la seva tasca de transcriptor de còdexs i que va conrear els studia humanitatis i que va ser estudiós de la gramàtica. També n'elogia la seva tasca com a historiador, tot i que no se'n té referències de la seva obra en aquest camp, tret de la seva participació en la Genealogia i la possible autoria de l'Anologia (arbre genealògic).

## Obres

* Genealogies dels comtes de Barcelona; continuades per l'arxiver Jaume Garcia i per Pere Miquel Carbonell (1496)
* Genealogia regum Nauarre et Aragonie (manuscrit 246 de la Biblioteca de Catalunya).
* Anologia dominorum regum Aragonum (Memorial 32 de l'Arxiu de la Corona d'Aragó).

## Referències

* ↑ Mateu Ibars, Josefina; Mateu Ibars, María Dolores. Universitat de Barcelona, Departament de Paleografia i Diplomàtica. Colectanea paleografica de la Corona de Aragon. Universitat Barcelona, 1980. ISBN 9788475286945. «El nostre arxiu reial de Barcelona»

## Bibliografia

* Mariàngela Vilallonga, La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic (1993, ISBN 978-84-7256-930-0)
* Fèlix Torres Amat, Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes, Barcelona, 1836

## Enllaços externs

* «Jaume Garcia (arxiver reial)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Dinastia antonina

La Dinastia antonina va ser la quarta dinastia que governà l'Imperi Romà després de la breu Dinastia Flàvia. Van regir l'Imperi entre els anys 96 i 192 dC. Els emperadors d'aquesta dinastia van ser, per ordre de regnat: Nerva, Trajà, Hadrià, Antoní Pius, Marc Aureli (compartint temporalment el poder amb Luci Ver) i Còmmode. Els cinc primers són coneguts com els Bons Emperadors. Els Bons Emperadors o Cinc Bons Emperadors eren coneguts per la seva política moderada, que contrastava amb el caràcter tirànic i opressiu dels seus successors, i van exercir el seu poder durant el zenit de la prosperitat que va assolir l'imperi a la Pax Romana. El seu govern va succeir durant el període de màxima esplendor de Roma, en què assolí la màxima expansió territorial, prosperitat econòmica i cultural. La historiografia acostuma a donar la major part d'aquesta responsabilitat al (generalment) bon govern i administració dels emperadors d'aquesta família.
El període dels cinc bons emperadors va ser particularment notori pel mètode pacífic que es va donar per a la successió: cadascun d'ells triava el seu successor adoptant un hereu, així prevenint el caos polític que anteriorment s'havia iniciat cada cop que hi havia una successió. El nomenament com a hereu per part de Marc Aureli del seu fill Còmmode va ser un gran error, i que va suposar la fi de la Pax Romana. Marc Aureli va ser un bon emperador, també conegut com a filòsof estoic.
L'historiador Gibbon en va oferir una imatge idealitzada i pròspera, en la qual els seus governants actuaven amb saviesa i prudència i van ser capaços no només de mantenir la pau, sinó també l'ordre entre les seves tropes, gràcies a l'autoritat i respecte que inspiraven.
Estudiosos més recents sobre el tema, tot i que es mostren d'acord amb la major part dels detalls de l'anàlisi de Gibbon, no estan totalment d'acord amb aquesta visió tan perfecta. Hi havia més gent que vivia sota el domini dels emperadors que aquells individus rics que apareixen mencionats a les cròniques de l'antiguitat. Un gran percentatge de la població eren camperols, o gent associada amb les feines del camp, que sempre vivien amb l'amenaça dels oficials avariciosos, o dels assaltants i bandits, dels quals n'hi hagué tants durant el regnat d'aquests bons emperadors com abans o més endavant.
Encara que aquests són considerats els cinc bons emperadors, n'hi ha hagut molts altres que tingueren un efecte positiu sobre l'imperi. August es considera també un dels millors emperadors, però no s'inclou en aquesta llista perquè el temps el separa d'aquesta línia successòria.

## Referències

* ↑ Gibbon, Edward. The History of the Decline and Fall of the Roman Empire. Vol. I. [Whitefish, Mt.]: Kessinger Publishing, 2004, p. 78. ISBN 9781419124150.
# Brama japonica

Brama japonica és una espècie de peix de la família dels bràmids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 61 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic: des del Japó fins al Mar de Bering i el Perú. També a les Filipines i Taiwan.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Fedósseievka

Fedósseievka - Федосеевка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 2.766 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Plantilla:Publicació
* ↑ Plantilla:Publicació
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Batalla de Ramadi

«Batalla de Ramadi» té aquests significats:
* Batalla de Ramadi (1917): batalla de la Primera Guerra Mundial entre forces otomanes i britàniques, el setembre de 1917.
* Batalla de Ramadi (2004) o Primera Batalla de Ramadi: batalla de la Guerra d'Iraq.
* Batalla de Ramadi (2006) o Segona Batalla de Ramadi: batalla de la Guerra d'Iraq.
* Batalla de Ramadi (2014-2015): batalla de la Guerra Civil Iraquiana entre forces de l'ISIL i el govern iraquià.
* Batalla de Ramadi (2015-2016): batalla de la Guerra Civil Iraquiana entre forces iraquianes i de la Coalició i forces de l'ISIL.
# Jim Cummings

Jim Cummings (Nova Orleans, 31 d'octubre de 1985) és un director de cinema i actor estatunidenc. És conegut per escriure, dirigir i protagonitzar el curtmetratge Thunder Road de 2016, el qual va refer en un llargmetratge homònim el 2018. També va escriure, dirigir i protagonitzar la pel·lícula The Wolf of Snow Hollow (2020).
Pel seu treball a Thunder Road (2018), Cummings va guanyar el premi South by Southwest Grand Jury al millor llargmetratge narratiu, treball pel qual també va ser nominat al premi Independent Spirit John Cassavetes.

## Referències

* ↑ Richards, Olly. «'Thunder Road' director Jim Cummings: 'I failed for so many years'». Time Out, 28-05-2019. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Nicholson, Tom. «How To Make The Year's Funniest, Saddest And Cheapest Indie Film». Esquire, 28-05-2019. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Horton, H. Perry. «Short(s) of the Day: A New Triptych of Films from Jim Cummings». Film School Rejects, 28-06-2017. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Rubin, Rebecca. «Vanishing Angle Sets Jim Cummings Thriller 'The Beta Test' as Next Film (Exclusive)». Variety, 24-06-2020. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Winfrey, Graham. «How One Sundance Short Led to a $150,000 Production Deal (and Much More)». IndieWire, 14-07-2017. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ gayne, Zach. «Interview: Jim Cummings Takes Hold on Thunder Road». Screen Anarchy, 21-07-2016. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Sarachan, Risa. «Independent Filmmaker Jim Cummings On How Filmmakers Can Create And Distribute Without Help». Forbes, 03-01-2019. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Swope, Michelle. «Interview – Director Jim Cummings on the Hair-Raising Creature Effects in The Wolf of Snow Hollow and Working With the Legendary Robert Forster». Dread Central. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Means, Sean P. «For director of 'Wolf of Snow Hollow,' filming a werewolf movie in Utah was like 'winter summer camp'». The Salt Lake Tribune, 09-10-2020. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Thompson, Simon. «Jim Cummings Talks 'The Wolf Of Snow Hollow' And Making Movie Magic On A Budget». Forbes, 07-10-2020. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Hermanns, Grant. «CS Interview: Writer/Director/Star Jim Cummings on The Wolf of Snow Hollow». Comingsoon.net, 09-10-2020. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Haring, Bruce. «SXSW Film Festival Jury Awards: 'Thunder Road' By Jim Cummings Wins Narrative». Deadline Hollywood, 13-03-2018. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Lewis, Hilary. «Independent Spirit Awards: 'Eighth Grade,' 'First Reformed' Among Best Feature Nominees». The Hollywood Reporter, 16-11-2018. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Goldberg, Matt. «'We the Animals', 'Eighth Grade', and 'You Were Never Really Here' Lead Independent Spirit Awards». Collider, 16-11-2018. [Consulta: 9 octubre 2020].
# Egy hét Pesten és Budán

Egy hét Pesten és Budán (Una setmana a Pest i Buda) és un drama romàntic hongarès de l'any 2003 dirigit per Károly Makk en el qual el director hongarès va aconseguir recrear una emocional història d'amor plena de sensibilitat, poesia i història que va reunir els dos grans actors Iván Darvas i Mari Töröcsik 30 anys després d'haver coincidit ja en el clàssic Szerelem' (Amor), del mateix director.

## Argument

Iván viu acomodadament a Suïssa amb la seva esposa britànica tot gaudint d'una confortable jubilació després d'haver deixat enrere un tèrbol passat primer com a pres polític i tot seguit com a refugiat del règim totalitari i repressiu de l'Hongria dels anys 1950.
Això no obstant, aquest oasi de tranquil·litat s'ensorra de cop quan Iván rep una inesperada trucada de Budapest que l'informa del greu estat de salut de la seva ex-amant Mari. Iván trenca la seva promesa de no retornar al seu país natal i es planta de seguida a Hongria, 45 anys després.
A Budapest, Iván no només pretén tancar velles ferides tot confrontant-se amb el passat sinó que, al descobrir que té una filla, cal que es confronti també amb un present mateix en el qual de cop tres dones circumden la seva vida.

## Repartiment (selecció)

* Mari Töröcsik - Mari
* Iván Darvas - Iván
* Eszter Nagy-Kálózy - Anna, filla d'Iván i Mari
* Dezső Garas - Doctor Pozsár Pál
* Eileen Aitkins - Amanda
* Attila Kaszás - Robi
* Emese Vasvári - Ápolóno

## Premis

* Festival Internacional de Cinema de Moscou de 2003: Medalla d'or de St. Jordi.
# Juanoto Berardi

Juanoto Berardi comerciant florentí als serveis dels Mèdici, que va arribar a ser el comerciant florentí més influent a Andalusia. Era representant a Sevilla de Bartolomé Machine, que tenia arrendada la Guinea al rei de Portugal. La seva activitat comercial es basava en el comerç d'or i esclaus i va ser proveïdor d'aprests de les naus, entre ells els utilitzats per Colom en els seus viatges al Nou Món.
En una carta dels reis catòlics se l'anomena com Iohaneto Berardi. Jordi Bilbeny el fa Mallorquí de la família dels Berard a on trobem a un Joan Berard amb el seu fill Joanot Berard que tenien tractes comercials amb els Bertran de Barcelona.
El seu poder era tal que l'abril del 1492, quan Cristòfol Colom i els Reis Catòlics firmaven les "Capitulacions de Santa Fe", Berardi i el genovès Francesc de Riberola (banquer que va arribar a ser amic de Colom) esperaven per signar un tractat que autoritza conquerir l'illa de Palma a Fernández de Lugo, i en el qual ells actuaven com a socis capitalistes. Va tenir al seu servei a Amerigo Vespucci des de l'any 1492.
Al tornar Colom del seu primer viatge, Berardi fou una de les primeres persones a las que visità. El 23 de maig de 1493 va rebre l'encàrrec de la Corona d'armar una nau per l'Almirall, que finalment es va convertir en una flota de 17 vaixells que van partir cap a les Índies Occidentals el 25 de setembre (Segon viatge de Colom). Poc temps després Berardi va rebre a Bartolomé Colón, germà del descobridor, abans que marxés cap a l'illa La Espanyola. En 1494 els germans Colom van enviar a Berardi un gran contingent d'esclaus amb els que esperaven aconseguir grans beneficis econòmics, però els reis anul·laren la venda per dubtes sobre la seva legalitat.
Berardi invertir molts diners en les expedicions de Colom. En el seu testament de 1495 diu que Colom li devia 180.000 maravedís, deixà grans deutes als seus socis comercials. L'any 1512 els seus hereus encara li devien 144.000 maravedís a Vespucci.
Moriria a finals de 1495.

## Bibliografia

* Fernández-Armesto, Felipe. Amerigo: The Man Who Gave His Name to America (en anglès). Londres: Weidenfeld & Nicolson, 2006. ISBN 9780297848028.
* Varela, Consuelo. Colón y los florentinos (en castellà). Madrid: Alianza América, 1988. ISBN 84-206-4222-3.

## Referències

* 1 2 Totes les preguntes sobre Cristòfor Colom, pag. 131-132
* ↑ Joanot Berard - Jordi Bilbeny

## Enllaços externs

* Books Google - Testament de Berardi (anglès)
# Brigadeiro

El brigadeiro és un plat dolç típic de la gastronomia brasilera, creat a la dècada de 1940 a Rio de Janeiro. De tacte tou, és fet a base de llet condensada, xocolata i mantega sense sal, amb recobriment de fideus de xocolata. Juntament amb el cajuzinho i el beijinho és comú a tot el país i és present a pràcticament totes les festes d'aniversari, on és menja després del pastís.

## Història

La història sobre l'origen del nom és controvertida. Una versió diu que el dolç fou inventat a Brasil, tot just acabada la Segona Guerra Mundial (1939-1945). En aquell temps, era molt difícil aconseguir llet fresca i sucre per fer receptes de dolços, així que van començar a proliferar aquests dolços a base de llet condensada i xocolata.
Una altra història explica que el dolç va ser un homenatge al brigadier liberal Eduardo Gomes. A les eleccions de 1945, Gomes va ser candidat a la presidència de la República del Brasil, amb un eslògan ben curiós: “Voti pel brigadier que és bonic i solter.” El candidat va conquistar a un grup d'admiradores de Rio de Janeiro, liderades per Heloisa Nabuco d'Oliveira, que organitzava festes per promoure la seva candidatura. El dolç va ser creat durant la primera campanya del candidat a la presidència, per la conservadora Unió Democràtica Nacional, després de Getulio Vargas. La recepta original era a base de llet, ous, mantega, sucre i xocolata, i es diu que va agradar tant que van començar a ser fetes per recollir fons per a les campanyes.
Amb el temps, el brigadeiro es va millorar i aparegueren altres receptes a partir de l'original, com ara el beijinho, el casadinho i el cajuzinho.
A l'estat brasiler de Rio Grande do Sul el brigadeiro s'anomena negrinho, i a fora del Brasil és conegut també com a “trufa brasilera”.

## Cultura

El brigadeiro és part de la cultura brasilera i és una icona nacional, i és generalment preparat a les llars del país.
És present en innombrables ocasions: des de festes per a infants fins a les festes més luxoses, sent el lloc més popular on se solen trobar les festes d'aniversari. També és usual consumir-lo en reunions d'amics i esdeveniments socials. Aquestes pràctiques li atorguen una connotació sentimental important al Brasil.
Tot i que seva forma més coneguda és en boletes recobertes per fideus de xocolata servides dins de motlles petits de paper, també es pot consumir directament la massa sense donar-li forma. En aquest cas se'l sol anomenar brigadeiro de cullera. A les botigues especialitzades s'hi sol trobar amb presentacions més elaborades i preparat amb ingredients d'alta qualitat, fet que el dota de la categoria de dolç gourmet.

## Referències

* ↑ "Recetas de Brigadeiro con Lecha Condensada" Arxivat 2011-04-10 a Wayback Machine.. Nestlé.
* ↑ http://www.brasilcultura.com.br/culinaria-brasileira/historia-do-brigadeiro-receita/
* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 16 d'abril de 2015. [Consulta: 15 abril 2015].
* ↑ https://www.nestle.com.br/site/cozinha/receitas/brigadeiro.aspx Arxivat 2016-03-25 a Wayback Machine.
# Feans Padel Club

El 'Feans Padel Club' és un club esportiu de la ciutat de La Corunya, Galícia. La seva activitat principal és el pàdel a nivell amateur i de competició.
Va ser fundat en el 2006, sent un dels clubs més importants del Galícia en la pràctica d'aquest esport entre aquells que participen en el torneig de la Lliga Provincial de Pádel.

## Activitats esportives

* L'Escola de Padel situada en Feans Padel Club, que està dirigida pels dos millors jugadors de Galícia: Borja Yribarren i Ignacio Otero Borja i Pio, que s'encarreguen d'organitzar els cursos i les classes.
* Aquest club és l'organitzador del prestigiós torneig de padel el Trofeu Teresa Herrera, que l'última edició va assolir reunir més de 250 parelles inscrites.

## Assoliments esportius

* Lliga Provincial de Pádel Femenina 2007
* Lliga Provincial de Pádel Masculina B 2007
* Millor jugadora de la Lliga Provincial Pádel Marta Muñoz 2008
* Lliga Provincial de Pádel Masculina C 2008

## Instal·lacions

* 4 pistes de pádel de mur
* 3 pistes de pádel de cristall
* 1 pista de pádel de mur
* 1 frontón
* Vestidors
* Estacionament de vehicles
* Recepció

## Enllaços externs

* Club esportiu Padel Coruña Arxivat 2008-09-10 a Wayback Machine.
# ISA

«ISA» té aquests significats:
* Bus ISA: estàndard de bus creat per IBM (Industry Standard Architecture).
* ISA: conjunt d'instruccions d'una CPU (Instruction Set Architecture).
# Baptisme a l'església de Tanum

El Baptisme a l'església de Tanum és una pintura a l'oli sobre llenç realitzada per la pintora noruega Harriet Backer l'any 1892. Es conserva al Museu Nacional d'Art, Arquitectura i Disseny d'Oslo (Noruega). La pintura és una d'una sèrie d'interiors d'esglésies que Backer va realitzar, fins i tot també va fer un altre interior de la mateixa església, mostrant un costum tradicional de la zona, on les mares eren beneïdes abans d'assistir als serveis religiosos després de donar a llum. Va ser pintat en el mateix any i, possiblement, estava destinat a ser vist com un record del seu bateig. La paleta tènue posa l'accent en la diferència entre l'interior amb les dones que s'inclinen davant del clergue i l'explosió de colors que s'aprecia, literalment, «fora de l'església» a través de la finestra. Harriet estava influïda per una tradició pictòrica basada en el realisme, però després d'uns anys passats a París (1878-1888) la seva pintura es va tornar cap a un pre-impressionisme.
Aquesta pintura mostra a una dona jove amb un nen en braços entrant a l'església Tanum en Bærum per al seu bateig. Una dona asseguda dins del temple torna la seva cara amb curiositat cap a la porta. Destaca la llum exterior provocada pel sol que entra en la penombra de l'església. La vista la presenta com si l'espectador estigués dins de l'edifici. Les pinzellades emprades per la pintora mostren des d'un realisme en el primer pla fins a l'impressionisme del tracte donat en els personatges i paisatge de l'exterior vist a partir de l'entrada. Harriet Backer va exhibir aquesta pintura en l'Exposició Mundial de Chicago el 1893.

## Notes

* ↑ «Descripción de Barnedåp i Tanum kirke» (en noruec).
* 1 2 Ohlsen, Nils. «Høydepunkter. Kunst fra antikken til 1945» (en noruec). Museo Nacional, 2014.
* ↑ Nichols, KL. «Noruega pintores Mujeres:1893 Feria y Exposición Mundial de Chicago. Harriet Backer (1845 - 1932)» (en anglès). Arcadiasystems.