OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Banara vanderbiltii

Banara vanderbiltii és una espècie rara de planta de la família Salicàcia coneguda pel nom comú palo de ramon. És endèmica a Puerto Rico, on hi ha menys de 20 individus coneguts en la selva. Al temps va ser llistat com una espècie en perill dels Estats Units el 1987, quan quedaven només sis plantes.
És un arbust perennifoli que pot créixer fins a 9 metres d'alçada, tenint aspres i texturitzades fulles peludes de 12 centímetres de llargada per 4 d'amplada. Les flors són grogues i tenen molts estams. Els fruits vermells morats proporcionen aliment per ocells, incloent el Coereba (Coereba flaveola) i l'occidental spindalis (Spindalis zena).
L'arbust creix en boscos humits damunt substrats de pedra calcària. El seu hàbitat ha estat subjecte a desforestació, la principal causa de la seva raresa. La terra va sent netejada per l'agricultura, incloent plantacions de cafè, i el bestiar és pasturat en l'àrea. També s'han realitzat exercicis militars propers a la zona i amb seccions del bosc trepitjats.
La planta va ser coneguda per estar a prop de San Juan fa molt de temps, però va ser extingida pel desenvolupament urbà. Ara es pot trobar dins una àrea al llarg del la costa nord-oest, amb la localització d'una població minúscula propera a Cayey i una segona, més petita a prop de Bayamón.
La planta va ser descoberta el 1899 i anomenada per Cornelius Vanderbilt, qui va finançar expedicions per la recol·lecció de plantes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Center for Plant Conservation». Arxivat de l'original el 2010-12-15. [Consulta: 24 abril 2016].
* 1 2 3 «Determination of endangered status for two Puerto Rican plants. Federal Register». USFWS, 14-01-1987 [Consulta: 25 abril 2016].
* 1 2 «Recovery Plan: Banara vanderbiltii.». USFWS., 1991 [Consulta: 25 abril 2016].

## Enllaços externs

* Centre de Control de Conservació mundial 1998. Banara vanderbiltii. 2006 IUCN Llista Vermella d'Espècie Aguaitada. Va descarregar damunt 20 August 2007.
# Banat (Alàs i Cerc)

Banat és un indret i una masia del municipi d'Alàs i Cerc, a la comarca de l'Alt Urgell. A Banat s'hi pot trobàr l'església de Sant Romà de Banat. En aquest indret hi havia hagut un antic castell propietat dels Pinós que era inclòs al terme més ampli del castell de Sant Jaume de Cadí. Apareix documentat també com Banat Sobirà (Banatte Subteriore) el 860.
Galceran de Pinós va traslladar l'antic castell al puig de Calbell, on es fundà una vila nova anomenada Calbell de Banat i documentada el 1290 en l'actual forma, Vilanova de Banat. Tant Vilanova com Banat van pertànyer al municipi de Cerc, que el 1970 amb l'annexió a Alàs van crear l'actual municipi.

## Sant Romà de Banat

Edifici religiós d'una nau amb absis rodó. Nau coberta amb fusta, cos preabsidial amb volta de canó. La nau ha quedat reduïda a la meitat, però encara es conserva la part de la paret del costat de l'epístola i l'angle que formava amb el frontis. Porta adovellada a la façana sud, finestra de doble esqueixada, adovellada en pedra tosca al mur sud.

## Referències

* 1 2 «Banat (Alàs i Cerc)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Capella de Sant Romà de Banat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 juny 2012].

## Vegeu també

* Castell de Banat
# Bad Reichenhall

Bad Reichenhall és un municipi del districte de Berchtesgadener Land, a l'estat de Baviera, a Alemanya. El 2019 tenia 18.278 habitants.
# Hendrik Jacobus Scholten

Hendrik Jacobus Scholten (Amsterdam, 11 de juliol de 1824 – Heemstede, 29 de maig de 1907) fou un pintor neerlandès del segle xix.

## Biografia

Segons el Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD; en català, Institut Neerlandès per a la Història de l'Art), Scholten va ser alumne de Petrus Franciscus Greive i Lambertus Johannes Hansen. El 1852 es va convertir en membre de l'Acadèmia Reial d'Art d'Amsterdam i va ser membre de les societats d'art d'Amsterdam Arti et Amicitiae, Kunstbevorderend Genootschap V.W., and Vereeniging Sint Lucas. El 1872 va esdevenir conservador d'art de la Fundació Teyler, que gestiona la col·lecció d'art del Museu Teyler. Durant el temps que va ocupar el càrrec destaca el catàleg de la col·lecció del museu, que va ser publicat el 1904.
És conegut pels seus dibuixos, il·lustracions i pintures, que inclouen paisatges, escenes florals i pastorals; era un seguidor de Pieter de Hooch a les seves escenes d'interiors. Va pintar unes quantes obres que es van penjar a les galeries del Museu Teyler, així com decoracions de Fundatiehuis, lloc on Teyler va viure i treballar des de 1863 fins a la seva mort. Els seus treballs també es van exposar al Rijksmuseum i al Museu d'Amsterdam. Col·laborà amb les seves il·lustracions al llibre d'història De voornaamste geschiedenissen van Noord-Nederland de Jacob van Lennep. Scholten va ser professor del pintor i escriptor Jacobus van Looy.

## Galeria d'imatges

* Una dama elegant olorant roses (1883)
* Visitants de la fira (títol original, Kermisgasten; 1870)
* Querubins i flors al sostre de Fundatiehuis (1880 – 1889)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Hendrik Jacobus Scholten» (en neerlandès). Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie. Arxivat de l'original el 2012-04-15. [Consulta: 7 abril 2012].
* ↑ Scholten, Hendrik Jacobus. Musée Teyler à Haarlem. Catalogue raisonné des dessins des écoles française et hollandaise, 1904.

## Enllaços externs

* Hendrik Jacobus Scholten a artnet (anglès)
# Hendrik Brugmans

Hendrik Brugmans (Amsterdam, Països Baixos, 13 de desembre de 1906 - Bruges, 12 de març de 1997) fou un intel·lectual neerlandès líder del Moviment Europeu.

## Biografia

Va néixer el 1906 a la ciutat d'Amsterdam, sent fill de l'historiador Hajo Brugmans i de Maria Keizer. Va estudiar història i literatura francesa a la Universitat d'Amsterdam i La Sorbona de París, on es graduà el 1934. Posteriorment fou professor universitari de la Universitat d'Utrecht, on ensenyà literatura francesa.
Durant la Segona Guerra Mundial fou fet presoner per part de la Gestapo, sent retingut entre els anys 1942 i 1944. Morí el 1997 a la ciutat de Bruges a l'edat de 90 anys.

## Idees europeistes

Líder del Moviment Europeu, fou cofundador i primer president de la Unió de Federalistes Europeus (UEF), fou també el primer rector del Col·legi d'Europa entre 1950 i 1972.
L'any 1951 fou guardonat amb el Premi Internacional Carlemany, concedit a la ciutat d'Aquisgrà, pels seus esforços en favor de la unitat europea.

## Enllaços externs

* (anglès) Premi Internacional Carlemany
# Échenans

Échenans és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 114 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Échenans era de 114 persones. Hi havia 37 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 21 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 43 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 39 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien tres cambres, 4 en tenien quatre i 31 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Échenans el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 16 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 12 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 8 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 82 persones, 57 eren actives i 25 eren inactives. De les 57 persones actives 54 estaven ocupades (30 homes i 24 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 25 persones inactives 6 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 11 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una lampisteria i 1 electricista.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Échenans a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Échenans a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Barkhera Deo Dungri

Barkhera Deo Dungri fou un estat tributari protegit a l'agència de Malwa, Índia central.
La superfície era de 10 km² i la població de 225 habitants el 1901. Els ingressos s'estimaven en 2.800 rúpies el mateix any. El sobirà portava el títol de thakur i era un rajput rathor.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908. , article Malwa Agency
# Barkla (cràter)

Barkla és un cràter d'impacte lunar que es troba prop de l'extremitat oriental de la Lluna. Està situat a l'est del prominent cràter Langrenus, i va ser designat anteriorment com a Langrenus A abans de ser canviat el nom per la UAI el 1979. A l'est de Barkla apareix el cràter Kapteyn de grandària similar; i al sud-oest se situa Lamé, una formació una mica més gran.
La vora de Barkla és gairebé circular, encara que lleugerament allargat cap al nord-est i sud-oest. La paret mostra poca aparició d'erosió per impactes posteriors, i no està coberta per cap cràter secundari. En el punt mitjà del fons apareix un pic central, que s'uneix a una cresta baixa orientada des del sud cap al nord-est.

## Vegeu també

* Selenografia

## Referències

* ↑ Barkla, Gazetteer of Planetary Nomenclature, International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN)

## Bibliografia

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# Hilarion Capucci

Hilarion Capucci (2 de març de 1922, Alep, Síria - 1 de gener de 2017, Roma, Itàlia) fou un arquebisbe emèrit de l'Orde de Sant Basili dels Melquites d'Alep i activista per la pau.

## Biografia

Fou ordenat sacerdot de l'Orde de Sant Basili dels Melquites d'Alep el 20 de juliol de 1947. El 30 de juliol del 1965 fou nomenat arquebisbe. Durant el seu temps en el càrrec fou un feroç opositor de les polítiques d'Israel, i s'alineà amb els palestins.
El 1974 fou acusat per un tribunal israelita d'emprar el seu estatus diplomàtic per contrabandar armes a l'Exèrcit per l'Alliberament de Palestina i condemnat a 12 anys de presó. Capucci fou un dels presos polítics l'alliberament dels quals fou exigit pels segrestadors palestins del vol Air France 139 el 1976. Fou posat en llibertat un any després a causa de la intervenció de la Santa Seu. Els governs de l'Iraq, Líbia, Sudan, Egipte i Síria han honrat Capucci amb segells postals.
Capucci també s'oposà a la guerra de l'Iraq. Escrigué el pròleg per al llibre Neo-Conned!: Just War Principles a Condemnation of War in Iraq, de John Sharpe.
# Barranc de Cambranal

El barranc de Cambranal és un barranc del terme municipal de Tremp dins de l'antic terme de Fígols de Tremp.
Es forma a 916 m. alt., al nord-est de Montllobar, al lloc del Tros de l'Espona. Des d'aquell lloc davalla de primer cap al nord-est, resseguint per l'est la Serra del Castell, per després girar cap a llevant, quan arriba a los Olivars. Passa per sota -nord- de l'abocador comarcal de la Boïga de Camí Traginer, i va a trobar el barranc de Torricó al sud-est del poble d'Eroles.

## Enllaços externs

* Barranc de Cambranal al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bardu

Bardu (en sami septentrional: Bearddu) és un municipi situat al comtat de Troms, Noruega. Té 4.019 habitants (2016) i la seva superfície és de 2,703.89 km².

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 8 setembre 2016].
# Hospital Universitari Arnau de Vilanova

* Aquest article tracta sobre l'hospital de Lleida. Si cerqueu l'hospital de València, vegeu «Hospital Arnau de Vilanova (València)».
L'Hospital Universitari Arnau de Vilanova és el centre hospitalari de referència de la sanitat pública a les terres de Lleida i a algunes comarques de la Franja de Ponent. La seva gestió correspon a l'Institut Català de la Salut (ICS).
Compta en l'actualitat amb una dotació de 462 llits.

## Història

L'hospital fou inaugurat el juny de 1956 sota el nom de Residencia Sanitaria General Moscardó.
Des de la seua construcció, l'Hospital ha viscut successives ampliacions i remodelacions. El 1987 s'inaugurà una nova ala annexa a l'antiga residència, que avui dia és l'entrada principal al complex.
Va pertànyer a la xarxa d'hospitals de l'INP i després a l'INSALUD, fins a l'any 1981 que va ser traspassat a la Generalitat de Catalunya.
El 2021 es va construir l'Edifici Hospitalari Polivalent a l'Hospital Universitari Arnau de Vilanova, realitzat per l'empresa PMMT Arquitectura i promogut pel Servei Català de la Salut com a resposta de la crisi sanitària provocada per la COVID-19. L'edifici va ser premiat pels Premis Catalunya Construcció 2021 del CAATEEB
L'any 1995 l'hospital es consolida dins la categoria d'Hospital Universitari.
Actualment l'Institut de Recerca Biomèdica de Lleida disposa d'un edifici annex a l'hospital i a partir el 2015 es configura el nou Consorci Sistema Integral de Salut Lleida.

## Referències

* ↑ «Hospital Universitari Arnau de Vilanova». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ Fageda, Gerard. «L'Arnau de Vilanova creix però no hi haurà ampliació de plantilla». ara.cat, 11-02-2021. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «Hospital Universitari Arnau de Vilanova - Història». icslleida.cat. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «Catalunya construirà 5 hospitals satèl·lit per la Covid». [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ «ARQUITECTES GUARDONATS ALS PREMIS CATALUNYA CONSTRUCCIÓ 2021». [Consulta: 30 gener 2023].
* ↑ «Lleida unifica en un solo ente los centros sanitarios públicos de la provincia» (en castellà), 25-02-2014. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ Martin Matas, Mario. «Lleida assaja el canvi de gestió en la sanitat catalana». ara.cat, 03-11-2014. [Consulta: 11 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Web de l'Hospital Universitari Arnau de Vilanova
# AvtoVAZ

AutoVAZ és una empresa de fabricació d'automòbils russa propietat de l'estat. Abans s'anomenava VAZ (ВАЗ, Волжский автомобильный завод, Voljski Avtomobilni Zavod, un acrònim de Fàbrica d'automòbils del Volga en rus). AvtoVAZ és més coneguda per la seva sèrie insígnia de vehicles amb la marca Lada.

## Referències

* ↑ «Moscow Is Rushing Into an Era of Traffic Congestion» (en anglès). The New York Times, 18-08-1970. [Consulta: 26 octubre 2023].
* ↑ «1976 Lada 2101: Here’s What It’s Like to Own» (en anglès). Autoweek. [Consulta: 26 octubre 2023].
# Barri de Vinallop

El Barri de Vinallop és un barri del municipi de Tortosa (Baix Ebre) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Barri de Tortosa situat al marge dret del riu Ebre, a 6 km de la carretera de Tortosa a Santa Bàrbara. Davant l'Illa de Vinallop. Té dos nuclis de poblament principals, un estructurat a banda i banda de la via del ferrocarril València-Barcelona, i l'altre vora la carretera. La resta és poblament disseminat en forma de masos, organitzat al voltant de les dues esmentades vies de comunicació. Es troba a una zona de regadiu, amb nombroses sínies, que determina el predomini del poblament disseminat. En origen la seva economia es basava en l'explotació agrícola, combinant el regadiu amb sectors de secà, especialment oliveres. Actualment l'activitat agrícola és compartida amb altres, ja que la majoria dels seus habitants treballen a Tortosa i es dediquen al treball del camp a temps parcial. Hi ha també explotacions ramaderes en granges.
Predominen les construccions exemptes on es combina l'ús com a habitatge amb el de magatzems i estables (aquests últims ja poc freqüents). Normalment el cos principal és de planta rectangular amb planta, un pis i golfes, i poden haver construccions laterals adossades de caràcter auxiliar. En els dos nuclis de poblament concentrat se segueix la disposició d'habitatges adossats alternada amb les construccions aïllades. L'estat de conservació del conjunt és mitjà.
L'església sufragània és dedicada a la divina Pastora. Edifici de planta rectangular força senzilla i coberta a dues vessants. La façana presenta només com a distintiu una fornícula sobre la porta d'accés i una petita espadanya com a remat.

## Història

Sembla que en origen el nucli era conegut com a Arenys, citat per primera vegada el 1158. Aquest nom apareix citat encara com a partida en documents del 1343. Aquest topònim fou substituït posteriorment pel de Vinallop, nom d'origen àrab. Aquest apareix citat ja en documents del 1188, amb variants com "Avinalob", "Avinalupo", etc. El nucli de poblament actual es creà a mitjan segle xix per la construcció de la via fèrria València-Barcelona. Hom pensava que aquesta creuaria el riu en aquest sector. Al no fer-ho, es va deturar el creixement del nucli. Tenia 301 ha el 1981 i 370 el 1984.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Barri de Vinallop». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Bala (unitat de mesura)

Una bala fou una unitat de mesura emprada a Catalunya en diversos contextos:

## Bala de fulls de paper

Una bala sencera era una antiga unitat de mesura catalana que agrupava 10 raimes de paper; o, cosa que és el mateix, 5.000 fulls apilats. La bala acostumava a pesar unes 110 lliures catalanes, que eren uns 44 kg.
Seguint el mateix patró, una bala doble era un baló, és a dir, 20 raimes juntes o, cosa que és equivalent, 10.000 fulls apilats.

## Bala de taps de suro

En canvi, en la indústria catalana dels taps de suro una bala era una unitat de mesura que agrupava 10.000 taps. Quan la bala era més gran (a vegades arribava a 15.000 taps de suro) s'anomenava balot.

## Referències

* 1 2 3 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 86, entrada: "bala". ISBN 84-297-3521-6.
* 1 2 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 90, entrada: "balot". ISBN 84-297-3521-6.
# Highlands Park Football Club

El Highlands Park Football Club fou un club de futbol sud-africà de la ciutat de Johannesburg.

## Història

El club existí entre 1959 i 1982, abans de ser comprat i esdevenir Jomo Cosmos. Fou un dels clubs més importants dels anys 60 i 70, amb diversos campionats nacionals guanyats.
Fou anomenat Dion Highlands FC entre 1980 i 1982, i canvià els seus colors a taronja.

## Palmarès

* National Football League:
       1960, 1962, 1964, 1965, 1966, 1968, 1975, 1977–78
* National Professional Soccer League:
       1980
* Copa de la NFL:
       1961, 1965, 1966, 1967, 1973, 1975
* TNSC Trophy:
       1962
* UTC Bowl:
       1969
* Champion of Champions Trophy:
       1966, 1967, 1968, 1969, 1970
* Coca Cola Shield:
       1975

## Referències

* ↑ «The End of Highlands Park Football Club». Highlands Park FC. Arxivat de l'original el 24 de febrer 2012. [Consulta: 21 maig 2009].
* 1 2 «South Africa Champions». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 5 desembre 2010].
* 1 2 3 4 5 «South Africa Cup Winners». RSSSF.
* ↑ «The History of Highlands Park Football Club». Highlands Park FC. Arxivat de l'original el 19 de juny 2009. [Consulta: 21 maig 2009].

## Enllaços externs

* Web sobre el club Arxivat 2010-04-21 a Wayback Machine.