OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Álvaro Granados Ortega

Álvaro Granados Ortega (Terrassa, 8 d'octubre de 1998) és un jugador de waterpolo català.
Format al Club Natació Terrassa, a l'estiu de 2017 va deixar el primer equip i va marxar al Club Natació Atlètic-Barceloneta.
El 2016, amb només 17 anys, va debutar amb la selecció absoluta espanyola. El 2018 en el Campionat d'Europa de Barcelona va guanyar la medalla d'argent. El 2019 va obtenir un altre argent al Campionat del Món de Gwangju i el 2020 va repetir metall en l'Europeu de Budapest.

## Referències

* ↑ «Entrevista Álvaro Granados». anuariwp.cat. [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ «Álvaro Granados no continuarà al primer equip de waterpolo del CN Terrassa». naciodigital.cat, 31-08-2017 [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ Mullor, Ivan «El gran dia del mariner vallesà Granados». lesportiudecatalunya.cat, 24-05-2018 [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ «Álvaro Granados debuta amb la selecció absoluta de waterpolo». naciodigital.cat, 17-02-2016 [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ «Una plata que té gust daurat». lesportiudecatalunya.cat, 29-07-2018 [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ López Jordà, Toni «Los penaltis dejan a España sin oro europeo». lavanguardia.com, 27-01-2020 [Consulta: 15 febrer 2021].
# Damien Pommereau

Damien Pommereau (Villepinte, Illa de França, 12 de maig de 1978) va ser un ciclista francès que va destacar en la pista, on va aconseguir una medalla als Campionat del món de Persecució per equips.

## Palmarès en pista

* 1999
** Campió d'Europa de Madison (amb Robert Sassone)
* 2000
** Campió de França en Madison (amb Robert Sassone)
** Campió de França en Persecució per equips (amb Robert Sassone, Philippe Gaumont i Francis Moreau)

### Resultats a la Copa del Món

* 1998
** 1r a Cali, en Persecució per equips
* 1999
** 1r a Ciutat de Mèxic, en Persecució per equips
* 2001
** 1r a la Classificació general i a la prova de Ciutat de Mèxic, en Keirin

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Excrements dels cetacis

Els excrements dels cetacis tenen un paper important en l'ecologia dels oceans. Els cetacis han estat descrits com a «enginyers d'ecosistemes marins». El nitrogen i el quelat de ferro que alliberen les espècies de cetacis tenen efectes beneficiosos sobre la cadena tròfica, a més de segrestar carboni durant llargs períodes. A través de l'ADN, les hormones, les toxines i altres substàncies que contenen, els excrements dels cetacis proporcionen informació sobre diversos aspectes de la salut, la història natural i l'ecologia de l'animal o el grup al qual corresponen. A més d'excrements, l'aparell digestiu dels catxalots també produeix ambre gris, una substància sòlid, cerosa i inflamable de color gris mat o negrenc que es pot trobar surant al mar o encallat a la platja.

## Referències

* ↑ Brown, Joshua E. «Whale poop pumps up ocean health» (en anglès), 12 octubre 2010. [Consulta: 18 agost 2014].
# Allgemeine Deutsche Biographie

La Allgemeine Deutsche Biographie (ADB) és una de les obres més importants i extenses de referència biogràfica en llengua alemanya.

## Història

Va ser publicada per la comissió històrica de l'Acadèmia de Ciències de Baviera entre 1875 i 1912 amb 56 volums impresos a Leipzig per la Duncker & Humblot. La ADB conté biografies d'aproximadament 26.500 persones que van morir abans de 1900 i van viure en països de llengua alemanya, incloent persones dels Països Baixos fins al 1648.
La seva successora, la Neue Deutsche Biographie, es va començar el 1953 i es preveu estarà completa el 2020 amb 28 volums.

## Referències

* 1 2 3 Ebnet, 2014.

## Bibliografia

* Ebneth, Bernhard. Neue Deutsche Biographie. Historische Kommission bei der Bayerischen Akademie der Wissenschaften.

## Enllaços externs

* Allgemeine Deutsche Biographie - text complert
* Deutsche Biographie
# Sant Sergi (desambiguació)

«Sant Sergi» té aquests significats:
# Uriankhai

Uriankhai (mongol: Урианхай) o Uriankhan o Uriankhat, és un terme aplicat a diversos grups ètnics veïns. El nom s'esmenta diverses vegades en la història secreta dels mongols.
Al segle xiii, Raixid al-Din els va descriure com un poble que vivia molt aïllat en els boscos de la Sibèria, en tendes d'escorça de bedoll i caçaven amb esquís. Tot i la similitud amb el nom del famós clan de mongols Uriyankhan, Raixid va dir que no hi havia connexió.
A principis del segle xvii, el terme Uriankhai era un terme comú per a totes les bandes disperses al nord-oest del país, ja sigui les que van ser originalment samoiedes, turqueses o mongoles. El 1757, la dinastia Qing va organitzar la seva remota frontera del nord sota una sèrie de bandes urianhaj, Hövsgöl Nuur Urianhaj, Tagnu Urianhaj, Kemchik i Salchak Tozhu (tots tuvans) i Altan - Nuur Urianhaj (gent altaica). Un altre grup d'uriankhai foren les províncies de Baixen. Ôlgij i Hovd, Mongòlia, Altai van ser anomenats Uriankhai. Un tercer grup d'uriankhai mongols va ser Tumen de Batmônh Dajana, kan a l'est de Mongòlia . Una variació d'uriankhai era Uraanhaj (Ураанхай) un antic nom de Sacha. El rus Pavel Nebolsin documentà al voltant del 1850, el clan Urankhu, que eren els kalmuks del Volga. Una altra variant del nom, Orangkae (오랑캐), s'ha utilitzat tradicionalment pels coreans per a referir-se indistintament als bàrbars que habitaven les terres del nord.
# Álvaro Grant MacDonald

Álvaro Grant MacDonald (província de San José i San José, 1 de gener de 1939) fou un futbolista costa-riqueny de la dècada de 1960.
Fou 46 cops internacional amb la selecció de Costa Rica.
Pel que fa a clubs, destacà a Herediano.
Trajectòria com a entrenador:
* 1973–1975: Herediano (assistent)
* 1978: San Carlos
* 1984: Alajuelense
* 1985: Costa Rica
* 1993: Costa Rica
* 1994–1995: Herediano
* 1998: Goicoechea

## Referències

* ↑ Appearances for Costa Rica National Team - RSSSF
* ↑ Álvaro Grant MacDonald Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ ¿Cuáles fueron, puesto por puesto, los 11 mejores futbolistas de Costa Rica, en el siglo pasado? Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. - Nación (castellà)
* ↑ Alvaro Grant McDonald bio Arxivat 2016-07-29 a Wayback Machine. - Salon de la Fama del deporte Costarricense (Costa Rican Sports Hall of Fame)
* ↑ En el Herediano el record se llama Germán Chavarría Arxivat 2014-06-06 a Wayback Machine. - UNAFUT (castellà)
* ↑ Los inmortales de la alineación florense Arxivat 2014-08-08 a Wayback Machine. - UNAFUT (castellà)
* ↑ Álvaro Grant MacDonald a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Macdonald llega a Goico Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. - Nación (castellà)
# Oberammergau

Oberammergau és un municipi del districte de Garmisch-Partenkirchen, a l'estat federat de Baviera, Alemanya. Es troba a la vall del riu Ammer. Oberammergau és conegut sobretot, perquè s'hi escenifica la passió de Crist cada deu anys.

## Història

L'any 1633, durant una epidèmia de pesta, els habitants del poble van jurar dur a terme una escenificació periòdica de la passió de Crist si eren protegits de la malaltia. Aquest fet va ser l'origen de l'avui mundialment famosa tradició, que es va realitzar per primera vegada en 1634. L'escenificació es realitza cada deu anys, amb la participació de fins a 2000 habitants del poble.
Des de 1953 a Oberammergau hi ha una escola militar de l'OTAN que ofereix cursos a les àrees d'intel·ligència, logística i operacions. Allí hi va haver estacionada l'Organització Gehlen.

## Art tradicional

Oberammergau és també conegut per l'alta qualitat i quantitat de frescos a les façanes de diverses de les seves cases, coneguts amb el nom alemany de Lüftlmalerei i que són comunes a l'alta Baviera. La paraula Lüftlmalerei sembla que prové de la casa Zoom Lüftl, a Oberammergau, que era la residència del pintor de façanes Franz Seraph Zwinck (1748-1792).
El poble té també una llarga tradició en la talla de fusta. Els carrers contenen dotzenes de tallers que venen imatges religioses, rellotges, joguines i peces humorístiques. A més, s'hi fabriquen localment els típics barrets bavaresos.
El turisme és la principal activitat econòmica del poble, ja que és una parada gairebé obligatòria per als turistes que visiten el palau de Linderhof i el monestir de Ettal, que són ben a prop.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la passió 2010
* pàgina del teatre de la passió d'Oberammergau
* Pàgina de l'Ajuntament
* Pàgina de l'oficina de turisme d'Oberammergau
# Damien Ségransan

Damien Ségrasan (1972, Bernin, França) és un astrofísic francès especialitzat en la detecció i caracterització de planetes extrasolars dels quals n'ha descobert set.
Ségrasan realitzà els estudis de secundària al Collège du Grésivaudan, a Saint-Ismier (1986-1987) i al Lycée Du Grésivaudan, a Meylan (1987-1990). Després realitzà els estudis superiors a la Universitat Joseph Fourier, a Grenoble, on s'hi doctorà el 2001. Realitzà un curs de post-doctorat a l'Observatori de la Universitat de Ginebra (2001-2003). Des del 2005 treballa com a físic a l'Observatori de la Universitat de Ginebra.
Va descobrir, com a primer autor, dels exoplanetes HD 147018 c, HD 204313 b, HD 171238 b i HD 147018 b (2010); HD 63765 b, HD 104067 b i HD 125595 b (2011), emprant l'espectrògraf de xarxa de dispersió d'alta precisió HARPS instal·lat el 2002 al telescopi de 3,6 metres que té l'Observatori Europeu Austral (ESO) a la Silla a Xile, mitjançant el mètode de mesures de la velocitat radial de les estrelles.

## Referències

* ↑ «Damien SÉGRANSAN» (en francès). [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «Damien Ségrasan CV» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 1r març 2017].
* ↑ «Exoplanets Data Explorer» (en anglès). Exoplanets.org. [Consulta: 28 febrer 2017].
# Excurs

Un excurs o excursus (del llatí excurrere, "esgotar-se") és un breu episodi o anècdota dins d'una obra literària o dintre d'una conferència. Sovint, els excursus no tenen res a veure amb el tema que es tracta, i s'utilitzen per alleugerir l'atmosfera d'una història tràgica, una funció semblant a la de les obres de sàtir al teatre grec. De vegades s'utilitzen per proporcionar una història de fons a l'assumpte que s'està discutint, com a Pseudo-Apollodorus ' Bibliotheke' .

## Significat

Amb el significat de 'digressió' el terme prové del llatí ex... = 'fora' i cursus = 'córrer' (to currere 'córrer'). És una digressió independent i autònoma inserida en el text de tractats científics o adjunta com a apèndix. En un sentit més ampli, això significa una breu elaboració escrita o una addició relacionada amb la matèria a una conferència.
Per altra part, sovint s'aplica un excursus a un escrit acadèmic per proporcionar informació disgressiva, que no contribueix directament a la línia argumental però que encara es pot vincular amb el tema general del text.

## Ús

A l'Edat Mitjana, l'excursus era un recurs retòric preferit per permetre al narrador comentar o suspendre l'acció per a la reflexió.
És important per a un excursus que, malgrat la proximitat, encaixi lògicament en el context global de l'obra. Només així un excursus té sentit i aporta valor, sobretot en una elaboració científica. Això vol dir que hi ha d'haver una referència al tema del text global i això també s'ha de subratllar expressament. A les novel·les, "el narrador interromp el seu fil narratiu i passa a allò discursiu-reflexiu; en una perspectiva de lògica narrativa, tanmateix, la digressió suspèn temporalment l'ordre habitual de la narració".

## Etimologies com a excurs

De vegades s'utilitzen etimologies detallades o fantàstiques com a excursus. Aquest va ser utilitzat ja al segle V aC pel poeta Píndar. El cas més famós d'etimologies que s'utilitzen com a excursus hi ha la Llegenda daurada (ca. 1260) de Jacobus de Voragine, en la qual la vida de cada sant ve precedida per una etimologia sobre l'origen del nom del sant.

## Referències

* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques». [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «excursus». [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ Linden, Sandra. Exkurse im höfischen Roman. Wiesbaden: Reichert, 2017, p. 1. ISBN 9783954902330. OCLC 1018284482.
* ↑ Vgl. W. Sesnik: Einführung in das wissenschaftliche Arbeiten. Internet, Textverarbeitung, Präsentation. 7. Auflage. München 2007, S. 156.
* ↑ Linden, Sandra; Verlag Dr. Ludwig Reichert Inhaberin Ursula Reichert. Exkurse im höfischen Roman (en alemany), 2017. ISBN 978-3-95490-233-0. OCLC 1018284482.

## Bibliografia

* Stefan Matuschek: Exkurs. In: Historisches Wörterbuch der Rhetorik. Hrsg. von Gert Ueding. Bd. 3: Eup–Hör. Wissenschaftliche Buchgesellschaft, Darmstadt 1994, Sp. 126–136.
# Aldo Ballarin

Aldo Ballarin (Chioggia, 10 de gener de 1922 - Superga, 4 de maig de 1949) fou un futbolista italià de la dècada de 1940.
Fou 9 cops internacional amb la selecció de futbol d'Itàlia. Pel que fa a clubs, destacà a Torino FC. Va morir a l'accident aeri de Superga l'any 1949.

## Referències

* ↑ Aldo Ballarin a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Ballarin, Aldo» (en italian). Enciclopedia del Calcio. Arxivat de l'original el 19 d'agost 2013. [Consulta: 30 maig 2015].
# Santa Margarida (Guixers)

Santa Margarida és una muntanya de 1.669,1 metres que es troba a la Vall de Lord entre els municipis de Guixers (Solsonès) i de Gòsol (Berguedà).

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Ubasute

Ubasute (en japonés: 姥捨て) és la pràctica mitològica del senicidi, en el que un familiar ancià era transportat a una muntanya o qualsevol altre racó desolat i s'abandonava allà a morir. Kunio Yanagita va concloure que l'origen del Ubasute es troba en la mitologia budista provinent de l'Índia. Segons l'Enciclopèdia Il·lustrada Kodansha, Ubasute "és origen de llegendes, però mai ha sigut una pràctica comuna".

## Folklore

L'Ubasute ha sigut la base de moltes llegendes, poemes i koans en el folklore japonès. En una al·legoria budista, un fill porta la seva mare a una muntanya. Aquesta, durant el camí, estén els braços i trenca branques dels arbres, marcant el camí de manera que el seu fill sigui capaç de trobar el camí de tornada a casa.
Un poema commemora la història:
| «  In the depths of the mountains, Whom was it for the aged mother snapped One twig after another? Heedless of herself She did so For the sake of her son » | «  Endins de la muntanya Per a qui la vella mare trencava Una branca rere l'altra? Despreocupada de si mateixa Ella ho va fer Pel bé del seu fill » |

## Ubasute en la cultura popular

* Es discuteix la pràctica en l'episodi 305 de Radiolab. Ubasute apareix de vegades com una metàfora de com es tracta actualment dins la societat nipona la gent gran, que destaca per superar la mitja en nombre de suïcidis.
* S'explora aquesta pràctica de manera extensa en la novel·la japonesa La Balada de Narayama (1956), escrit per Shichirō Fukazawa.
* La tragicomèdia "La Llei Vella", escrita el segle XVII per Thomas Middleton, William Rowley i Philip Massinger i La novel·la distòpica "El Període fix" exploren el concepte d'Ubasute en un context occidental.
* A la novel·la "Boomsday" de Christopher Buckey, s'entén el concepte d'Ubasute com una estratègia política per solucionar la insolvència de la seguretat social.
* El concepte d'Ubasute és la base de l'episodi "Half a Life" de la sèrie Star Trek: La Nova Generació
* El musical Pacífic Overtures conté una referència a Ubasute. Durant la cançó "Four Black Dragons", mentre la ciutat està sent evacuada, un comerciant està disposat a abandonar la seva mare durant l'evacuació, però recorda que el seu fill podria fer-li el mateix arribat el moment. Al final, de mala gana agafa la seva mare i porta el seu fill a l'esquena

## Llocs

* Ubasute-yama (姨捨山) el nom comú de Kamuriki-yama (冠着山), una muntanya (1,252 metres o 4,108 peus) a Chikuma, Nagano, Japan.
* Estació d'Obasute, Chikuma, Nagano Prefecture, Japó
* Segons el folklore, el bosc Aokigahara era un lloc on es practicava el Ubasute, i es creu que l'origen de la reputació del bosc com a lloc de suïcidi podria haver-se originat.

## Pràctica similar en altres cultures

* Senicidi
* Granny Dumping
* Lapot
* Ättestupa

## Referències

* ↑ Kunio, Yanagita. Tōno Monogatari (遠野物語). 264. Japan: Shueisha, 1991. ISBN 978-4087520194.
* ↑ Japan, An Illustrated Encyclopedia. Kodansha, 1993, p. 1121.
* ↑ Suicide 'epidemic' among Japan's elderly BBC News
* ↑ «Suicide in Japan: Deep in the woods: Fewer Japanese are killing themselves». The Economist, 30-01-2016.
# OSSA Trial

«OSSA Trial» té aquests significats:
* OSSA Pluma, motocicleta de trial fabricada per OSSA entre 1967 i 1971, coneguda inicialment com a OSSA Trial i més tard com a OSSA Pluma, Pennine i Plonker.
* OSSA TR, motocicleta de trial fabricada per OSSA entre 1977 i 1985, coneguda inicialment com a OSSA Trial i més tard com a OSSA TR, Gripper, Verda i Groga entre altres denominacions.
# Daihatsu Naked

El Daihatsu Naked (ダイハツ・ネイキッド, Daihatsu Neikiddo) fou un automòbil lleuger o kei car produït pel fabricant d'automòbils japonés Daihatsu entre els anys 1999 i 2004. Amb aspecte de SUV, fou establit com a un complement del Daihatsu Terios Kid i el seus successors van ser, anys després, el Daihatsu Cast Activa i el Daihatsu Taft.
El Naked es presentà inicialment com a prototip al Saló de l'Automòbil de Tòquio de 1997. Com a prototip que era, inicialment no estava prevista la seua producció en sèrie, perè degut a la bona resposta al saló, es va decidir la fabricació. Finalment, es va presentar el model per a producció al Saló de l'Automòbil de Tòquio de 1999. El model es desenvolupà sobre la base del Daihatsu Mira de cinquena generació, presentat l'any anterior.
Tot i que el model en sèrie era pràcticament idèntic al presentat com a prototip, va ser necessari adaptar aquest a les regulacions legals dels kei cars, especialment en matèria de seguretat, que havien canviat l'any 1998.
Els para-xocs i la graella frontal tenen els visos a l'exterior per tal de facilitar l'extracció d'aquestes peces. Aquestes mateixes peces també podien ser substituïdes per altres d'imitació de fibra de carboni i per fars antiboira subministrats pels concesionaris Daihatsu. Les parts exteriors com els cantons dels para-xocs estan sub-dividides i es poden reemplaçar pel client mateix en cas de ratlladures o altres incidents.
A diferència dels sistemes d'engegament sense clau comuns, el del Naked se bloca automàticament quan s'ix de l'automòbil i es tanca la porta i es desbloca quan el conductor s'acosta al cotxe. L'alçària total del model és de 1.550 mm per tal que siga fàcil estacionar-ho a un aparcament mecànic. Tot i ser un kei car, te una alçada des del terra de 180 mm, semblant a la d'un vehicle off road.

## Referències

* ↑ «ネイキッド(ダイハツ)のカタログ». リクルート株式会社, 06-01-2020. [Consulta: 6 gener 2020].

## Enllaços externs

* Daihatsu Naked - Lloc web oficial
# Sant Serni de la Llena

Sant Serni de la Llena és l'església romànica de la parròquia de La Llena, entitat de població del municipi de Lladurs, a la comarca del Solsonès. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català

## Situació

L'església s'aixeca a la capçalera de la Rasa de Socarrats, a la solana de la Serra de la Llena, presidint un extens conjunt de camps de conreu. La rectoria està adossada al sud-oest de l'església.
S'hi va per la carretera LV-4011, de Solsona a Cambrils, que s'inicia al punt quilomètric 100,8 de la C-26 (Solsona - Bassella) (42° 0′ 41″ N, 1° 29′ 19″ E﻿ / ﻿42.01139°N,1.48861°E﻿ / 42.01139; 1.48861). Es passa per l'Hostal de Cirera i al cap de 5,9 km. (42° 3′ 13″ N, 1° 28′ 3″ E﻿ / ﻿42.05361°N,1.46750°E﻿ / 42.05361; 1.46750) es troba el desviament a la Llena (indicat), on hi mena amb menys d'un kilòmetre.

## Descripció

És una construcció d'una nau (7,20 x 16,50 m) i absis semicircular. La nau és coberta amb volta de canó. La porta es troba al mur sud, té dos arcs de mig punt en degradació. Hi ha finestres a l'absis i al mur sud de la nau, de doble esqueixada i arc de mig punt monolític. El parament és de carreus de diferents mides, treballats en punta i en fileres. Posteriorment (segles XVII-XVIII) s'hi van fer diverses modificacions i es van construir dues petites capelles laterals, que sobresurten a l'exterior, i una petita torre de campanar, avui desapareguda. El frontis és coronat per un campanar d'espadanya de dues obertures.

## Notícies històriques

Església esmentada en l'Acta de Consagració i Dotació de la Catedral d'Urgell l'any 839, però d'aquesta època ja no es conserva res. Està sota l'advocació de Sant Serni o Sant Sadurní.

## Referències

* ↑ Romànic Obert. «Sant Serni de la Llena». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 4 febrer 2014].
* ↑ «Sant Serni de la Llena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2014].

## Enllaços externs

* Sant Serni de la Llena, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Famadihana

La famadihana o «retorn de la mort» és una tradició funerària de certs pobles de Madagascar, especialment els merines. Malgrat sembla d'origen recent, dels voltants del segle xvii, probablement és una adaptació de l'antic costum de «doble funeral» de l'Àsia Sud-oriental, de l'antic Egipte, de l'antic Orient Pròxim —l'antic Israel a Babilònia o el zoroastrisme de Pèrsia— o de l'antiga Grècia.
D'acord amb la filosofia malgaix, els esperits dels morts arriben al món dels ancestres després de la descomposició complerta del cos, passat un llarg període que pot durar anys, i després de la realització de les cerimònies pertinents. Aquest ritual té lloc normalment un cop cada set anys, en un gran esdeveniment festiu familiar que reuneix a tots els parents, propers i llunyans. En aquest nou enterrament, es desenterren els ossos dels avantpassats de les tombes familiars, s'emboliquen cerimoniosament amb noves mortalles de seda (lambda) i s'inicia una processó amb música en viu i balls, amb els difunts en alt, al voltant de la tomba abans d'enterrar-los altre cop.

## Referències

* ↑ «Madagascar. Culte des ancetres». madagascarica.com. Arxivat de l'original el 26 de març 2016. [Consulta: 10 agost 2017].
* 1 2 «Madagascar's dance with the dead». BBC News. BBC. [Consulta: 10 agost 2017].