OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Saint-Herblain-Ouest-Indre

Saint-Herblain-Ouest-Indre (francès) o Kanton Sant-Ervlan-Kornôg-Antr (bretó) fou un antic cantó francès situat al departament de Loira Atlàntic a la regió de País del Loira, però que històricament ha format part de la Bretanya. El cantó aplegava una part de la comuna de Saint-Herblain (20.585 dels 43.901 habitants) i la d'Indre.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Mireille Martin | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Notes

* ↑ Quel est mon canton ? - loire-atlantique.fr consultat el 29/9/2019 (francès)

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# St. James (Missouri)

Saint James és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 3.704 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Saint James tenia 3.704 habitants, 1.504 habitatges, i 955 famílies. La densitat de població era de 512,6 habitants per km².
Dels 1.504 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,7% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 36,5% no eren unitats familiars. En el 33,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 18,4% de 45 a 60 i un 25,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.629 $ i la renda mediana per família de 29.952 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.962 $ mentre que les dones 20.030 $. La renda per capita de la població era de 14.509 $. Entorn del 13,6% de les famílies i el 17,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Saint James». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Saint James». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Tòpics (Aristòtil)

Els Tòpics de la dialèctica (en grec: Τοπικά; en llatí: Topica; abreujat en Top) és un tractat d'Aristòtil sobre la construcció d'arguments vàlids, i les inferències probables, en lloc de les certes. En aquest tractat Aristòtil esmenta els predicats, que foren desenvolupats posteriorment per Porfiri i els lògics escolàstics.
Aquesta obra, composta amb vuit llibres, redactada abans dels Analítics però situada després d'aquests en l'Òrganon, es dedica a l'estudi del sil·logisme dialèctic, en tant que duu a una conclusió probable.
Els tres primers capítols del llibre primer formen la introducció. Els capítols següents estudien genèricament les proposicions segons la naturalesa del predicat, de la identitat, la relació dels predicables amb les categories, el raonament dialèctic i la inducció.
El gruix de l'obra, del llibre II al VII, s'ocupa dels tòpics -llocs comuns- dels quals ixen els arguments, i que són: l'accident, el gènere, la propietat, la definició i la identitat. El llibre vuité conté orientacions pràctiques sobre la dialèctica: com estructurar, presentar o formular les qüestions; com respondre, etc.
En definitiva, Aristòtil examina en el conjunt d'aquesta obra els procediments sistemàtics que permeten convéncer amb un grau acceptable de versemblança, però que resulten insuficients per atorgar-los el valor de certesa més proper a la veritat. Per això, la dialèctica queda exclosa del domini de la ciència.

## Referències

* ↑ Aristotle. Traducció: Diego F. Pró. CHARCAS BUENOS AIRES. Arxivat 2020-10-28 a Wayback Machine.
* ↑ Tòpics.
* ↑ http://www.academia.edu/8490617/Reflex%C3%B5es_sobre_o_ORGANON_V_-_T%C3%B3picos_de_Arist%C3%B3teles
* ↑ Aquestes "opinions comunes" no són simples nocions populars sostingudes per la gent del carrer sobre tots i cadascun dels temes; més aviat, els ενδοξα dialèctics són punts comuns de la raó sobre els quals aquells que concienciosament debaten (totes les persones, la majoria de les persones, els savis, la majoria de savis o els més famosos dels savis) estan d'acord en principi, és a dir, allò "consagrat" (per prendre un terme religiós afí) en l'opinió o creença entre aquells que s'impliquen en debats.

## Enllaços externs

* http://classics.mit.edu/aristotle/topics.html
* Free audiobook version of Aristotle's Topics (Translated by Octavius Freire Owen)
# Can Serra (Vilobí d'Onyar)

Can Serra és un edifici del municipi de Vilobí d'Onyar (Selva) que conserva molt bé la seva fesomia original del segle xvi. Malauradament, la construcció del TAV ha canviat radicalment el seu entorn immediat, ja que el talús d'aquesta obra viària passa a uns 30 m escassos de l'edificació. És un edifici que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa està orientada a migdia i és de dues plantes i golfes, vessants a laterals i cornisa catalana. La façana principal presenta un portal d'arc de mig punt amb grans dovelles. Totes les obertures són quadrangulars amb llinda monolítica, excepte la de la dreta de la planta baixa que és simple. Cal destacar l'escut en relleu de la llinda de la finestra central que representa una serra i porta inscrita la data 1561. La façana de la dreta també té les obertures de pedra, una d'elles era una antiga porta que avui és finestra i porta a la llinda la data inscrita de 1633.
El lateral de ponent mostra una reforma, probablement de finals del segle xix o principis del XX, que habilita l'ala esquerra de la casa en un habitatge independent amb jardí amb tanca de rajol i barana de ferro. Aquesta façana es va transformar totalment substituint les obertures de pedra per obertures simples amb reixa de protecció i, les de la planta baixa, amb motllures d'estil modernista i una teuladeta de ferro sobre el portal d'entrada. La façana es tanca amb un fris recte amb senèfa decorativa que amaga el ràfec de la teulada.
A l'interior es conserva l'estructura i els elements originals. Trobem les portes de pedra, una d'elles amb motiu ornamental de fulla de roure a la llinda, els terres de toves, l'escala de pedra que manté l'espiera circular d'estrella mostrejada i, té set finestres amb festejador de pedra. El forjat s'ha refet amb bigues de formigó. A l'exterior, a la banda dreta hi ha l'era circular, característica de la zona, amb muret de rajols i les dependències de treball distribuïdes al seu voltant i a la part posterior de la casa.

## Història

És un dels masos més antics de Vilobí. A principis del segle XX els amos van reformar una part de la casa com a residència d'estiu amb entrada independent. Havia tingut capella particular però va desaparèixer l'any 1936. Des de fa 38 anys hi ha els masovers de la família Miquel Planella que properament abandonaran la casa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 octubre 2014].
# Alta Autoritat

L'Alta Autoritat era l'òrgan executiu col·legiat i supranacional de la Comunitat Europea del Carbó i de l'Acer, creada pel Tractat de París de 1951, després de la declaració de Robert Schuman. Va ser fusionada el 1965 amb les comissions de la CEE i de l'Euratom per formar una Comissió Europea única, instal·lada a Brussel·les -i no a Luxemburg com l'Alta Autoritat-.
El 23 de juliol de 1952 entra en vigor el Tractat CECA. Jean Monnet és nomenat primer president de l'Alta Autoritat -Paul-Henri Spaak era aleshores president de l'Assemblea-. Monnet dimiteix al novembre de 1954 després del fracàs de la CED. És reemplaçat l'1 de juny de 1955 per René Mayer.
Durant el Consell de Ministres de desembre de 1963, els governs dels Sis decideixen fusionar les principals institucions de les Comunitats Europees, reforma que entra en vigor l'1 de juliol de 1967, tan bon punt el Tractat de fusió de les Comunitats Europees de 1956 és ratificat.
L'Alta Autoritat era una institució supranacional, les seves decisions en el camp del carbó i de l'acer tenien un valor jurídic obligatori per als Estats membres. Es tracta d'una de les rares ocasions on una institució europea rebia un poder superior al dels seus Estats membres.
Aquesta institució estava composta per nou membres. Vuit d'aquests membres, polítics i industrials, eren nominats mitjançant consens pels Estats membres. L'Alta Autoritat es va reunir per última vegada el 28 de juny de 1967.

## Presidents
### President

El President era elegit pels altres membres designats, i no directament pels Estats membres -com és el cas de l'actual President de la Comissió Europea-.
| President | Estat | Inici mandat | Finalització mandat | Autoritat |
| Jean Monnet | França | 10 d'agost de 1952 | 3 de juny de 1955 | Autoritat Monnet |
| René Mayer | França | 3 de juny de 1955 | 13 de gener de 1958 | Autoritat Mayer |
| Paul Finet | Bèlgica | 13 de gener de 1958 | 15 de setembre de 1959 | Autoritat Finet |
| Piero Malvestiti | Itàlia | 15 de setembre de 1959 | 22 d'octubre de 1963 | Autoritat Malvestiti |
| Rinaldo Del Bo | Itàlia | 22 d'octubre de 1963 | 8 de març de 1967 | Autoritat Del Bo |
| Albert Coppé | Bèlgica | 8 de març de 1967 | 6 de juliol de 1967 | Autoritat Coppé interina |

## Vegeu també

* Cronologia de la Unió Europea
* Història de la Unió Europea

## Referències

* ↑ «Tratado constitutivo de la Comunidad Europea del Carbón y del Acero» (en castellà). [Consulta: 2 desembre 2014].
* ↑ «Address given by Jean Monnet (Luxembourg City Hall, 10 August 1952)» (en anglès). CVCE. [Consulta: 2 desembre 2014].
* ↑ «Final meeting of the ECSC Luxembourg, 28 1967». CVCE, 28-06-1967. [Consulta: 2 desembre 2014].
# Alfred Beyl

Alfred Beyl (Pesmes, 1 d'abril de 1884 - Nevers, 8 de juliol de 1977) va ser un ciclista francès, professional des del 1912 al 1928. Es va especialitzar en el Ciclisme en pista.

## Palmarès

* 1911
** Campió de França de Persecució
* 1911
** Campió de França de Velocitat
* 1925
** 1r als Sis dies de París (amb Piet van Kempen)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Cal Masdeuró

Cal Masdeuró és una casa del municipi de Sanaüja (Segarra) que formava part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Era una casa de grans dimensions situada al carrer Major del nucli urbà, estructurada amb planta baixa i dues plantes superiors, realitzada amb paredat amb arrebossat superior.
La planta baixa de l'edifici presentava quatre arcades de mig punt, realitzades amb carreus de mitjanes dimensions, delimitant la porxada o pas cobert, és en aquest espai on es trobava la porta principal d'accés, d'arc escarser motllurat amb un motiu decoratiu en forma de fulla d'acant a la clau de l'arc, amb una segona porta a l'esquerra de factura més senzilla.
A la primera planta, per sobre de les arcades, trobavem quatre finestrals amb balcó, col·locades simètricament amb quatre obertures, de menors dimensions situades a la segona planta o golfes. Calia destacar la presència, a la façana de l'edifici, d'un petit plafó ovalat metàl·lic amb un Sagrat Cor en relleu amb els emblemes d'una torre i un lleó a banda i banda.
A la part posterior de l'edifici, al carrer Valls, encara hi trobem un tram de les antigues muralles que tancaven el nucli, realitzades amb carreus de mitjanes dimensions, regulars i disposats a filades, rejuntats amb argamassa de calç amb sorra i pedres petites.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Masdeuró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Salarias obscurus

Salarias obscurus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropicalque viu entre 0-1 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines.

## Referències

* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Werner, T.B. i G.R. Allen, 2000. A rapid marine biodiversity assessment of the Calamianes Islands, Palawan province, Philippines. RAP Bulletin of Biological Assessment 17. Washington DC, Estats Units:Conservation International.

## Bibliografia

* Bath, H. i J. E. Randall, 1991: Synopsis der Gattung Salarias Cuvier, 1817 mit Beschreibung einer neuen Art (Pisces: Blenniidae). Senckenbergiana Biologica v. 71 (núms. 4/6): 245-258.
* Bath, H., 1992: Zwei neue Arten der Gattung Salarias Cuvier, 1817 (Pisces: Blenniidae). Senckenbergiana Biologica v. 72 (núms. 1/3) [1991]: 35-44.
* Bath, H., 1996: Eine neue Art der Gattung Salarias Cuvier, 1817 von den Tonga-Inseln. Senckenbergiana Biologica v. 75 (núms. 1/2): 57-61.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Emphylica

Emphylica és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Alfred Jefferis Turner el 1913. Conté només una espècie, Emphylica xanthocrossa, que es troba a Austràlia, on ha estat registrada des del Territori del Nord.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 23 desembre 2018].
# Universitat de York

* Aquest article tracta sobre la universitat britànica. Per a la seva homònima canadenca, vegeu Universitat de York (Canadà)
La Universitat de York és una universitat britànica a York, Anglaterra. Fundada el 1963, la universitat s'ha ampliat a més de trenta departaments i centres, que cobreixen una àmplia gamma de matèries.
Al sud-est de la ciutat de York, el campus universitari té una mida d'aproximadament 200 hectàrees. El campus original, Campus West, incorpora el York Science Park i el National Science Learning Centre, i la seva vida salvatge, els llacs del campus i la vegetació són destacables. El maig de 2007 la universitat va rebre permís per construir una extensió al seu campus principal, en terrenys cultivables just a l'est del poble proper de Heslington. El segon campus, Campus East, es va obrir el 2009 i ara acull cinc universitats i tres departaments, així com espais per a conferències, un poble esportiu i una start-up 'incubadora'. La institució també lloga King's Manor al centre de la ciutat de York. La universitat va tenir uns ingressos totals de 496,6 milions de lliures el 2022-2023, dels quals 96,8 milions de lliures eren de subvencions i contractes de recerca, amb una despesa de 497,0 milions de lliures.
York va ser una de les primeres Plate glass university establertes a la dècada de 1960, i gestiona un distintiu sistema universitari amb 11 universitats a partir del 2022. L'onzena universitat, David Kato, es va inaugurar el 2022. La universitat és membre de grups de recerca regionals, inclosos el Grup N8 i el Consorci de la Universitat White Rose, així com el Grup Russell nacional.
Destaca per ser una universitat reconeguda internacionalment, i a nivell anglès 18 dels 23 departaments tenen 5 estrelles.

## Referències

* ↑ «Com arribar a la universitat». Universitat de York. Arxivat de l'original el 2012-02-25. [Consulta: 27 febrer 2008].
* ↑ «Explore our Campus». University of York, 01-04-2017. Arxivat de l'original el 27 July 2018. [Consulta: 13 agost 2017].
* ↑ «Goodricke College – Campus development, The University of York». The University of York, 04-10-2010. Arxivat de l'original el 5 October 2012. [Consulta: 29 maig 2011].
* ↑ «Annual Report and Financial Statements 2023». University of York. [Consulta: 19 gener 2024].
* ↑ «Colleges». University of York. Arxivat de l'original el 26 September 2022. [Consulta: 6 octubre 2022].
* 1 2 «David Kato – David Kato, University of York». University of York. Arxivat de l'original el 6 October 2022. [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ «University of York». The Times/The Sunday Times. Arxivat de l'original el 6 April 2022. [Consulta: 17 December 2021].
# M'he empassat un extraterrestre

M'he empassat un extraterrestre (títol original en anglès, Headspace) és una pel·lícula d'animació de 2023 dirigida per Gerhard Painter i Paul Louis Meyer. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Sinopsi

En Gus, la Sophie i en Max, de la Força de Protecció Espacial (SPF), i la seva nau espacial microscòpica (l'SPF-50) tenen un estrany accident i acaben dins del cervell del Norman, de 16 anys. Ara, poden veure i sentir el mateix que ell.

## Repartiment de veus original

* Bonko Khoza com a Norman
* Roberto Pombo com a Virgil
* Chris van Rensburg com a Max/Bit/Byte/Sr. Anderson
* Jana Louw com a Sophie
* James Cairns com a Gus/Alejandro/policia
* Zak Hendrikz com a Zolthard

## Referències

* ↑ Cinemanía. «'Me he tragado un extraterrestre': cuando los alienígenas se metieron en mi cabeza» (en castellà), 28-08-2023. [Consulta: 26 setembre 2023].
* ↑ «M'he empassat un extraterrestre». ésAdir. [Consulta: 24 setembre 2023].
* ↑ «Arriba a les grans pantalles ‘The Equalizer 3’, que posa punt final a la saga protagonitzada per Denzel Washington» (en castellà), 30-08-2023. Arxivat de l'original el 2023-09-26. [Consulta: 26 setembre 2023].
* ↑ M'he empassat un extraterrestre a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Casas, Quim. «Crítica de 'Me he tragado un extraterrestre': alienígenas en el cerebro» (en castellà), 31-08-2023. [Consulta: 26 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Cooperativa Sindicat Agrícola d'Òdena

Cooperativa Sindicat Agrícola d'Òdena és una obra d'Òdena (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Tracta d'un edifici que ha estat molt transformat. Originalment era d'una nau i avui, en part, consta de planta i pis. És de planta rectangular i encara conserva, a l'exterior, els trets de decoració original: ús del maó vist en les bandes que divideixen la façana i que protegeixen els cantonades, així com el remat de la façana amb pilars coronats per formes rodones de falsa pedra que imita decoració de ceràmica. Tant les façanes laterals com els principals es coronen amb un acroteri delimitat i decorat per maó vist. Modernament ha estat convertit en habitatges i s'ha intentat conservar part de la façana, amb ben poc encert.

## Història

El 24 de febrer del 1924 es va constituir la cooperativa Sindicato Agrícola amb 250 socis i 1031 persones, sota la presidència de Silvestre Torras. El 1937 es creà la cooperativa de Consumo y Distribución. El 8 de febrer del 1939 fou confiscat per l'ajuntament i destinat a església provisional. Més tard s'hi van instal·lar les escoles.

## Referències

* 1 2 «Cooperativa Sindicat Agrícola d'Òdena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
* ↑ «COOPERATIVA SINDICAT AGRÍCOLA (Òdena - Anoia)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 5 setembre 2015].
# Otto Furrer

Otto Furrer (Zermatt, 19 d'octubre de 1903 - Cerví, 26 de juliol de 1951) va ser un esquiador alpí, esquiador de fons, esquiador de patrulla militar i guia de muntanya suís. Va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics de Sankt Moritz, on va guanyar la medalla de bronze en la competició de la patrulla militar, un esport de demostració precursor del biatló. També disputà la cursa dels 18 quilòmetres del programa d'esquí de fons.
Entre 1931 i 1935 guanyà cinc medalles al Campionat del Món d'esquí alpí, una d'or, dues de plata i dues de bronze. Va fundar l'Escola d'esquí de Zermatt el 1935 i en va ser el director fins a la seva mort, el 1951. Va morir en un accident al Cerví.

## Referències

* 1 2 Otto Furrer a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «FURRER Otto - Athlete Information». [Consulta: 15 desembre 2020].
# M'hamed Ababou

M'hamed Ababou (àrab: امحمد أعبابو, Imḥamad Aʿbābū) (Bourd, província de Taza, 1938 - Rabat, 10 de juliol de 1971) fou un oficial de les Forces Armades Reials del Marroc. Juntament amb el general Mohammed Medbouh i el seu germà Mohammed va organitzar un cop d'estat contra el rei Hassan II el 10 de juliol de 1971.
M'hamed Ababou era el director de l'escola militar no comissionada de formació d'oficials d'Ahermoumou. Actuant sota les seves ordres, uns 1.200 cadets de l'escola van prendre el palau reial d'estiu a Skhirate on es realitzava una recepció diplomàtica per celebrar el 42è aniversari del rei. Personalitats estrangeres i marroquines foren posades sota vigilància o van fugir pel passeig marítim proper. Es van reportar que aproximadament 100 convidats, funcionaris, agents i cadets moriren en circumstàncies confuses. Posteriorment es va dir que Ababou i els altres oficials havien dit als joves cadets estaven actuant per protegir el rei Hassan contra els rebels. Inicialment les úniques tropes lleials presents al palau eren els guàrdies cerimonials i el rei es van refugiar en un pavelló annex.
Ababou va morir el dia del cop durant un intercanvi de trets amb tropes reials dirigides pel general Bouhali, que havia estat enviat al palau per rescatar el rei. Es va informar que Ababou només estava ferit en aquest xoc, però que havia demanat a un company de conspiració que li disparés per tal de no ser capturat viu.
M'hamed Ababou tenia dos germans en l'exèrcit; Mohamed (4 anys més gran) amb el qual va coorganitzar l'intent de cop d'Estat i que moriria a la presó el 1976; i un germà menor anomenat Abdelziz Ababou que va morir durant el cop mateix.

## Vegeu també

* Mohammed Ababou, el seu germà
* Mohamed Amekrane, participà en un nou cop d'estat el 1972

## Referències

* ↑ Mahjoub Tobji. Les officiers de Sa Majesté: Les dérives des généraux marocains 1956-2006. Fayard, 2006-09-13.
* 1 2 3 Lahcen Aouad «PORTRAIT-ENQUÊTE. L'homme qui a voulu tuer Hassan II». Telquel, 2009 [Consulta: 11 febrer 2014].
# Comtat

«Comtat» té aquests significats:
* El Comtat (País Valencià), comarca valenciana amb capital a Cocentaina
* Comtat (divisió administrativa), model d'organització territorial d'alguns països com ara:
** Canadà, vegeu comtat (Canadà)
** Estats Units d'Amèrica, vegeu Comtat dels Estats Units
** Croàcia, vegeu Županija
** Irlanda, vegeu comtats d'Irlanda
** Regne Unit, vegeu comtat (Regne Unit)
* Comtat (edat mitjana), domini d'un comte