OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El divan

El divan és un dibuix a carbonet, pastel i llapis sobre paper realitzada per Pablo Picasso al voltant de 1899 i que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Picasso de Barcelona El dibuix formava part de la Col·lecció Plandiura adquirida el 1932.

## Descripció

L'obra representa una escena habitual dels locals nocturns, tavernes i bordells de la Barcelona de finals del segle xix, a l'abans anomenat barri xinès de Barcelona, que Picasso va conèixer bé.
Els personatges a penes mostren els seus rostres, mentre que el món dels objectes apareix clarament delimitat per línies grosses de traç fort i segur, com si volgués remarcar-ne la presència en conjunt. Així, la taula s'independitza, en situar-se amb precisió en un primer pla, i amagar fragmentàriament la parella. Al fons es destaquen dos quadres, en un dels quals s'observa un nu femení que vol assenyalar la naturalesa prostibulària del local.
Gairebé amagada entre línies grosses hi ha una figura que tornarà a aparèixer en l'obra picassiana: la celestina. Tot i que el centre de la composició és la parella en actitud amorosa al sofà, és la vella alcavota de mirada inquisitiva qui realment crea la tensió dramàtica i accentua l'expressionisme de l'escena.
D'aquest personatge de la tradició literària espanyola, la celestina, es troben al museu alguns dibuixos dels anys 1897-1898 i del 1901. Aquest personatge ocuparà també una obra molt important de l'època blava que es troba al Museu Picasso de París, i l'any 1968 Picasso realitzarà un conjunt de gravats dedicats a La Celestina.
Cal remarcar la utilització de tons ataronjats, que sobresurten en el fons verdós de la paret i que ajuden a donar importància al conjunt de l'escena. L'obra, impregnada encara per l'expressionisme autòcton del pintor català Isidre Nonell, preludia els dibuixos que Picasso farà aviat a París.

## Referències

* ↑ Amb el número de registre MPB 4.267
* ↑ «Fitxa de l'obra al web del museu». Museu Picasso, 2007. [Consulta: 12 juliol 2011].

## Bibliografia

* Rafart i Planas, Claustre. Guia del Museu Picasso. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 1998, p.21. DL B.2.887-1998. ISBN 84-7609-869-3.
# El retorn del cavall negre

El retorn del cavall negre (títol original: The Black Stallion Returns) és una pel·lícula estatunidenca de Robert Dalva estrenada l'any 1983. Ha estat doblada al català.

## Argument

Quan li roben Black, res no pot aturar Alec en la seva investigació per trobar-lo: ni un viatge clandestí en un avió fins a Casablanca, ni la travessa del terrible desert del Sàhara.

## Repartiment

* Kelly Reno: Alec Ramsay
* Vincent Spano: Raj
* Woody Strode: Meslar
* Ferdinand Mayne: Abu Ben Ishak
* Allen Garfield: Kurr
* Jodi Thelen: Tabari
* Teri Garr: La mare de Alec
* Angelo Infanti: El pare de Raj
* Franco Citti: L'oficial de la legió
* Robert Behling: L'oficial
* Hoyt Axton: La veu del narrador
* narrador
* Cass Ole (cavall que ja havia rodat en la pel·lícula precedent) i El Mokhtar (per les escenes de carreres i que va trobar la mort durant el rodatge): Black

## Filmografia del Cavall negre

* 1979: El cavall negre de Carroll Ballard amb Kelly Reno, Mickey Rooney
* 1983: El retorn del cavall negre (The Black Stallion Returns) de Robert Dalva amb Kelly Reno, Vincent Spano
* 2003: The Young Black Stallion de Simon Wincer i Jeanne Rosenberg amb Patrick Elyas, Richard Romanus

## Nominacions

* Nominació als premis Young Artist 1984, Kelly Reno va ser nominat per la seva actuació com a Alec Ramsey.

## Referències

* ↑ esadir.cat. El retorn del cavall negre. esadir.cat, http://esadir.cat/filmoteca/fitxa/node/El_retorn_del_cavall_negre.
* ↑ «The Black Stallion Returns». The New York Times.
# Merenptah (príncep)

Merenptah (Mrj n Ptḥ, "el qui estima Ptah") va ser un príncep egipci de la XIX Dinastia. Era fill probablement del faraó Merenptah.
Merenptah en jeroglífic :
Se'l coneix per dues estàtues de Senusret I usurpades pel faraó Merenptah, trobades a Tanis i Alexandria respectivament, i per tres fragments d’estàtua trobats a Bubastis. Com que compartia nom amb el faraó Merenptah, el seu nom era similar al del príncep hereu i eventual successor, Seti Merenptah, i portava un ureu que solen portar els faraons; és possible, doncs, que qualsevol dels tres fossin la mateixa persona. Tanmateix els títols del príncep Merenptah difereixen lleugerament dels del faraó i del príncep hereu. A més, Seti Merenptah utilitzava tant els seus noms com a príncep que com a faraó. És possible que l’ús que va fer Merenptah d’un uraeus provingués de la lluita de poder entre els hereus del faraó Merenptah després de la seva mort.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 182.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 172.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 177.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
# El vol del Fènix

El vol del Fènix (títol original: Flight of the Phoenix) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Moore, estrenada l'any 2004. És un remake del film homònim de 1965. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un C-119, un avió de càrrega, és atrapat per una tempesta de sorra i cau al bell mig del desert de Gobi, a Mongòlia. La tripulació i els passatgers han de fer front a les condicions extremes del desert i als egos de cadascun. La situació sembla perduda fins que un dels passatgers, Elliott, més aviat excèntric, anuncia que pot reconstruir un avió a partir de les restes del C-119 Torna a donar així esperança als supervivents.

## Repartiment

* Dennis Quaid: Frank Towns
* Tyrese Gibson: A.J.
* Giovanni Ribisi: Elliott
* Miranda Otto: Kelly Johnson
* Tony Curran: Alex Rodney
* Jacob Vargas: Sammi
* Hugh Laurie: Ian
* Scott Michael Campbell: James Liddle
* Kevork Malikyan: Rady
* Jared Padalecki: John Davis
* Sticky Fingaz (amb el pseudònim de Kirk Jones): Jeremy

## Rodatge

El film ha estat rodat a alguns quilòmetres de la costa, al desert del Namib a Namíbia.

## Cançons

* 'James Brown: Night tren;
* Steve Winwood: Gimme Some Lovin' ;
* Johnny Cash: I've been everywhere;
* Massiva Attack: Angel;
* Outkast: Hey Ya! ;
* Christopher Ward: A moment in time (introducció)

## Crítica

* *"El vell tema d'un desastre com a prova d'un test existencial del caràcter de les persones encara funciona"
* * "Un excel·lent treball de quedar-se amb els elements claus de l'argument original però creant un completament nou grup de personatges, que dona al film una sensació de ser totalment contemporani."
* *"Perquè, en cert sentit, ja havia vist aquesta pel·lícula, gens va tenir sorpreses o suspens per a mi, i els actors per si solos no tenen prou per salvar el film."

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > El vol del Fènix». [Consulta: 14 novembre 2018].
* ↑ «The New York Times > Movies > Movie Review | 'Flight of the Phoenix': Stuck in the Desert, Out on a Limb». [Consulta: 14 novembre 2018].
* ↑ Rosenbaum, Jonathan «Flight of the Phoenix». Chicago Reader.
* ↑ Thomas, Kevin «Flight of the Phoenix». Los Angeles Times.
* ↑ Ebert, Roger «Flight of the Phoenix». Chicago Sun-Times.
# El vuelo de la paloma

El vuelo de la paloma és una pel·lícula espanyola de 1989 dirigida per José Luis García Sánchez i protagonitzada per Ana Belén. La pel·lícula es va rodar entre 1987 i 1988 i es va estrenar el 8 de febrer de 1989 en la secció Panorama del Festival Internacional de cinema de Berlín. Es reestrenà el 27 de juliol de 2018 en cinemes i amb molt bones crítiques.

## Argument

Es roda una pel·lícula en Madrid sobre la guerra civil espanyola. Paloma, una bella dona que malviu amb el seu marit borratxo, coneix a un actor al qual admira i entre ells hi sorgeix una mútua atracció. Es tracta d'una comèdia políticament incorrecta amb un humor més aviat gruixut i que aborda assumptes com la pederàstia, el racisme, el masclisme, la reconciliació política o els drets dels treballadors.

## Repartiment

* Ana Belén - Paloma
* José Sacristán - Pepe
* Juan Luis Galiardo - Luis Doncel
* Juan Echanove - Juancho
* Antonio Resines- Toñito
* Miguel Rellán - Miguel
* Luis Ciges - Columela
* Manuel Huete - Ciri
* José María Cañete - Cañete
* Amparo Valle - Paula

## Palmarès cinematogràfic
### IV Premis Goya

| Categoria | Candidat | Resultat |
| Millor actriu protagonista | Ana Belén | Nominada |
| Millor actor de repartiment | Juan Echanove | Nominat |
| Millor actor de repartiment | Juan Luis Galiardo | Nominat |
| Millor actor de repartiment | Manuel Huete | Nominat |
| Millor guió original | Rafael Azcona José Luis García Sánchez | Nominats |

### Fotogramas de Plata 1989

| Categoria | Candidat | Resultat |
| Millor actor de cinema | Juan Echanove | Nominat |

## Referències

* ↑ El vuelo de la paloma a Fotogramas
* ↑ "El vuelo de la paloma" se reestrena tras 30 años con un guion hoy imposible, El Mundo, 17 de juliol de 2018
* ↑ El vuelo de la paloma, regresa la incorrección política, elcultural.com
* ↑ El vuelo de la paloma al web dels Premis Goya

## Enllaços externs

* El vuelo de la paloma a Historia de nuestro cine, rtve.es
# Mas de l'Heura

El Mas de l'Heura és una masia de Reus (Baix Camp) situada a la partida del Roquís. Li dona el nom la planta enfiladissa que cobreix un gran rafal que té a la vora. El mas és gran i ha estat modernitzat últimament, però té poca terra. Toca la part nord del camí del Mas de l'Heura, per sota del camí del Roquís.

## Descripció

El mas és una construcció de planta rectangular i volum senzill, amb tres plantes d'alçada a la façana posterior i dues plantes a la façana frontal, que acaba amb terrat, accessible des de la tercera planta, que està coberta amb una teulada d'una vessant. Les façanes s'ordenen a partir d'eixos de simetria verticals. El conjunt presenta un aspecte compacte. Té una bassa circular, un caminal d'accés ben conservat i una bassa circular. S'han fet ampliacions a la construcció principal i s'han edificat altres construccions.

## Referències

* ↑ Un Rafal, segons el DIEC2, és un cobert sostingut per pals o per pilars, adossats o no a una façana, a una paret, especialment el que és construït davant el portal o el terrat d'una casa per tal de guardar de la pluja o del sol.
* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 283. ISBN 8486387655.
* ↑ Pla especial urbanístic: catàleg de masos en sòl no urbanitzable, Reus. Reus: l'Ajuntament, 2004, p. 245-246.
# Don Danubio, personaje influyente

Don Danubio, personage influyente és una sèrie d'historietes creada per Martz Schmidt per al setmanari "El DDT" el 1951.

## Trajectòria editorial

Don Danubio, personatge influyente va aparèixer al primer número de "El DDT contra les penes", publicat per Editorial Bruguera al maig de 1951.
En 1970 va ser reeditada per la mateixa Bruguera a "Gran Pulgarcito".

## Argument

Don Danubio, personage influyente només té un personatge recurrent, el propi Don Danubio. L'investigador Juan Antonio Ramírez l'inclou a l'apartat de Marginats, al costat d'altres personatges de l'editorial com Carpanta (1947), Gordito Relleno (1948), Currito Farola, er niño e la bola (1951), Morfeo Pérez (1952), Agamenón (1961), Rompetechos (1964) i Pitagorín (1966), caracteritzats per un alt grau d'estranyament respecte al seu entorn.
El seu protagonista és un home de maneres anacròniques, que vesteix frac i porta barba, Barret de copa alta i bastó. De caràcter impetuoso i parla altisonant, les seves aventures acaben indefectiblemente deixant-lo en ridícul.

## Referències

* ↑ Cuadrado (2000), p. 1145.
* 1 2 Ramírez (12/1975), pp. 95-96.
* ↑ Ramírez (12/1975), pp. 94-103.

## Bibliografia

* Cuadrado, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso, 1873-2000. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* Guiral, Antoni. Cuando los cómics se llamaban tebeos: La Escuela Bruguera (1945-1963). Colección Magnum nº 4. Barcelona: Ediciones El Jueves, S. A., 12/2004. Depósito Legal: B-45994-2004. ISBN 84-9741-555-8.
* Ramírez, Juan Antonio. La historieta cómica de postguerra. Madrid: Editorial Cuadernos para el Diálogo, Colección Memoria y Comunicación, 12/1975. Depósito Legal: M. 38.325 - 1975. ISBN 84-229-6010-9.
# Don Drummond

Don Drummond (Kingston, Jamaica 12 de març 1932 - 6 de maig 1969) famós trombonista de música de ska i compositor, fou un dels membres originals del mític grup The Skatalites i compongué moltes de les seves cançons.

## Biografia musical

La seva carrera musical va començar a mitjan anys 50 amb Eric Deans All-Stars. Va continuar als anys 60 amb altres, entre ells Kenny Williams.
Amb el naixement del ska Don es va unir a The Skatalites. El seu nom va arribar a ser conegut a Jamaica, abans de començar amb els seus problemes mentals. El pianista George Shearing el va considerar com un dels 5 millors trombonista del món.
El 1965 va ser tancat a la presó per l'assassinat de la ballarina exòtica i cantant Anita "Margarita" Mahfood, l'1 de gener de 1965. Fou internat a l'Asilo de Belle Vue de Kingston, on va quedar-s'hi fins al dia de la seva mort.

## Mort

La causa oficial de la seva mort va ser suïcidi, però altres teories estableixen, que els seus companys creuen que va ser part d'un complot per part del govern contra l'escena musical de Kingston, altres creuen que va ser assassinat per mafiosos per venjar-se de l'assassinat de Mahfood.

## Enllaços externs

* Biografia Drummond (anglès)
* Va ser assassinat Don Drummond? (anglès)
* Curta biografia (anglès)
# Eleccions legislatives franceses de 1830

Les eleccions legislatives franceses de 1830 van tenir lloc el 5 de juliol, el 13 de juliol i el 19 de juliol de 1830, després de la dissolució de la cambra sortint pel Rei Carles X de França.
El sistema de votació és, per última vegada, el que es defineix per la Llei del doble vot de juny de 1820 anomenada del "doble vot", que combina la circumscripció uninominal segons reducció de 1820 per les tres cinquenes parts dels diputats (94.000 inscrits), elegits el 25 de febrer de 1830, i circumscripció plurinominal departamental, elegits el 6 de març de 1830.. Tots dos col·legis d'electors són definits pels seus ingressos (sufragi censatari), l'accés al col·legi del departament que requereix els ingressos més elevats i permet votar dues vegades.

## Resultats

| Partit | Partit | Escons |
| | Doctrinaris | 282 |
| | Ultrareialistes | 273 |

## Conseqüències

La nova cambra escollida, en gran part hostil al rei Carles X, fou dissolta immediatament per ell, però els seus membres continuaren als seus escons i cridaren al tron a Lluís Felip I d'Orleans amb l'adveniment de la Revolució francesa de Juliol.
El sistema mixt de votació se suprimeix per la Carta constitucional de 14 d'agost, 1830, que expandeix en gran manera el cos electoral i estableix un escrutini uninominal per circumscripció estricta.

## Notes

* ↑ Gaudillère, 1995, p. 10.
* ↑ Anacleto Ferrer Mas, Xavier García Raffi, Francesc J. Hernàndez i Dobon, Bernardo Lerma Sirvent. Marx. Llegir el Manifest del partit comunista (1848). Universitat de València, 2012, p. 76. ISBN 9788437089683.
* ↑ Gaudillère, 1995, p. 11.

## Bibliografia

* Bernard Gaudillère. Atlas historique des circonscriptions électorales françaises. Genève: Librairie Droz, 1995 (Hautes Études médiévales et modernes). ISBN 2600000658. .
* Achille de Vaulabelle, Histoire des deux Restaurations, Paris, Garnier, 1874.ISBN 2-26201-901-0.
# Eleccions legislatives estonianes de 2003

Les eleccions legislatives estonianes de 2003 se celebraren el 2 de març de 2003 per a renovar els 101 membres del Riigikogu. El partit més votat fou el Partit del Centre Estonià però es formà un govern de coalició encapçalat pel Partit Res Pública, i el seu cap Juhan Parts fou nomenat primer ministre d'Estònia en un govern de coalició.

## Resultats

Resum dels resultats electorals de 2 de març de 2003 al Riigikogu
| Partits | Vots | % | Escons | Canvi |
| Partit de Centre Estonià (Eesti Keskerakond) | 125,709 | 25,40% | 28 | ±0 |
| Unió per la República - Res Pública (Ühendus Vabariigi Eest - Res Publica) | 121.856 | 24,62% | 28 | +28 |
| Partit Reformista Estonià (Eesti Reformierakond) | 87.551 | 17,69% | 19 | +1 |
| Unió del Poble Estonià (Eestimaa Rahvaliit) | 64.463 | 13,02% | 13 | +6 |
| Unió Pro Pàtria (Erakond Isamaaliit) | 36.169 | 7,31% | 7 | −11 |
| Partit Popular Moderat (Rahvaerakond Mõõdukad) | 34.837 | 7,04% | 6 | −11 |
| Partit d'Unitat Popular Estoniana (Eestimaa Ühendatud Rahvapartei) | 11.113 | 2,24% | 0 | −6 |
| Partit Popular Cristià Estonià (Eesti Kristlik Rahvapartei) | 5.275 | 1,07% | 0 | − |
| Partit de la Independència Estoniana (Eesti Iseseisvuspartei) | 2.705 | 0,55% | 0 | − |
| Partit Socialdemòcrata dels Treballadors Estonians (Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööpartei) | 2.059 | 0,42% | 0 | − |
| Partit Rus d'Estònia (Vene Erakond Eestis) | 990 | 0,20% | 0 | − |
| Independents (16) (total) | 2.161 | 0,44% | 0 | − |
| Total vots vàlids | 494.888 | 100,00% | 101 | |
| Vots nuls | 5.798 | | | |
| Total (participació 58,2%) | 500.686 | | | |

## Referències

* 1 2 3 Comitè Nacional Electoral Estonià.
# Mauri Rose

Mauri Rose va ser un pilot estatunidenc de curses automobilístiques nascut el 26 de maig del 1906 a Columbus, Ohio.
Rose va guanyar diverses curses en diferents categories, arribant a córrer a la Champ Car a les temporades 1933-1951 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis de molts d'aquests anys.
Mauri Rose va morir l'1 de gener del 1981 a Royal Oak, Michigan.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1933 | 3 | 42 | 117.649 | 6 | 35 | 48 | 0 | Problemes tècnics |
| 1934 | 9 | 4 | 116.044 | 7 | 2 | 200 | 68 | Va acabar |
| 1935 | 2 | 10 | 116.470 | 9 | 20 | 103 | 0 | Motor |
| 1936 | 36 | 30 | 113.890 | 21 | 4 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1937 | 1 | 8 | 118.540 | 19 | 18 | 127 | 0 | Pèrdua d'oli |
| 1938 | 27 | 9 | 119.796 | 20 | 13 | 165 | 0 | Sobrealimentació |
| 1939 | 16 | 8 | 124.896 | 13 | 8 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1940 | 7 | 3 | 125.624 | 3 | 3 | 200 | 5 | Va acabar |
| 1941 | 3 | 1 | 128.691 | 1 | 26 | 60 | 6 | Motor |
| | 16 | 17 | 121.106 | 25 | 1 | 128 | 39 | Va GUANYAR |
| 1946 | 8 | 9 | 124.065 | 10 | 23 | 40 | 8 | Accident |
| 1947 | 27 | 3 | 120.040 | 20 | 1 | 200 | 34 | Va GUANYAR |
| 1948 | 3 | 3 | 129.129 | 4 | 1 | 200 | 81 | Va GUANYAR |
| 1949 | 3 | 10 | 127.759 | 19 | 13 | 192 | 0 | Magneto |
| 1950 | 31 | 3 | 132.319 | 6 | 3 | 137 | 15 | Va acabar |
| 1951 | 16 | 5 | 133.422 | 18 | 14 | 126 | 0 | Accident |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 2326 | 256 | |
| Curses | 15 |
| Poles | 1 |
| Voltes líder | 256 |
| Victòries | 3 |
| Top 5 | 6 |
| Top 10 | 7 |
| Retirades | 8 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitats pel campionat de la F1.
Mauri Rose va participar en 2 curses de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1950.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 2
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 0
* Pòdiums: 1
* Punts vàlids per la F1: 4
# Matías Alonso Ruiz

Matías Alonso Ruiz (La Línea de la Concepción, 8 d'abril de 1952) és polític, diputat al Parlament de Catalunya per Ciutadans-Partit de la Ciutadania.
La feina de funcionari del seu pare el va dur a viure durant la infantesa al País Basc i, més tard, a Catalunya. Va ser oficial del Cos General de les Armes de l'Exèrcit de Terra espanyol d'artilleria. També va treballar en diverses empreses del sector serveis: com a gerent d'una empresa hostaleria a Santa Coloma de Gramenet (1994-1996); com a responsable de projectes, formador i consultor de formació i de noves tecnologies a dues empreses de serveis del mateix grup a Barcelona (1996-2007); i com a gerent d'una empresa pròpia a Barcelona que actualment està inactiva (2008-2010). Col·labora amb diversos mitjans digitals com La Voz de Barcelona i Diálogo Libre, on publica articles d'opinió periòdicament.
Militant de la formació des de la seva fundació el 2006, forma part del comitè executiu des del 2008, convertint-se en secretari general el 2009, càrrec que va revalidar el 2011.
A les eleccions al Parlament de Catalunya de 2012 fou escollit com un dels nou diputats d'aquesta formació al Parlament de Catalunya, essent el primer que el partit aconseguia per Tarragona. A les eleccions al Parlament de Catalunya de 2017 fou reescollit diputat.

## Referències

* 1 2 3 4 Espiga, Francesc «“He vist més autoritarisme al Parlament que a l'exèrcit”». El Punt Avui. Girona [Barcelona], 07-07-2021, p. 10.
* ↑ «Composició del Parlament - Resultats provisionals - Eleccions al Parlament de Catalunya 2017». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 22 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Matías Alonso
* «Fitxa de Matías Alonso Ruiz al web del Parlament de Catalunya». [Consulta: 17 gener 2018].
# (1457) Ankara

Ankara és l'asteroide número 1.457. Va ser descobert per l'astrònom Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg (Alemanya), el 3 d'agost de 1937. La seva designació alternativa és 1937 PA.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 29 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1457.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
# 1109

El 1109 (MCIX) fou un any comú començat en divendres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Ponç de Melguelh és elegit abat de Cluny a la mort d'Hug de Cluny.

## Necrològiques

* 1 de juliol: Alfons VI de Castella, rei de Castella.

## Referències

* ↑ «Ponç de Melguelh». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 16 gener 2022].