OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Prat de la Riba

Can Prat de la Riba és una masia al poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental. La imatge actual respon a una ampliació feta a finals del segle xx. És al sector de ponent del terme del poble de Bigues, ja ratllant el terme del de Riells del Fai. És a l'esquerra del torrent del Quirze, al nord-oest de Can Mas de Baix i al sud-est de Can Mas de Dalt. És a ponent de la Baga de Can Prat, al nord-oest de les Vinyes del Margarit i en el vessant nord del Turó del Rull.
S'hi accedeix per una pista rural en bon estat que arrenca del punt quilomètric 23,1 de la carretera BP-1432, des d'on surt cap al nord-est i en 600 metres mena fins a la masia de Can Prat de la Riba.
Està inclosa a l'Inventari del patrimoni cultural i en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells.

## Història

Fou la casa pairal dels Prat de la Riba, fins que l'avi d'Enric Prat de la Riba i Sarrà, Ignasi Prat de la Riba i Padrós, morí en un assalt sofert per la masia. La seva vídua, àvia de l'il·lustre polític, després del fet es traslladà a Castellterçol, on s'arrelà des d'aleshores la família que duia el nom de la masia.
El membre més antic conegut d'aquesta nissaga és Antoni Prat-Ferrer, documentat abans del 1581; a partir d'ells, és coneguda la línia successòria següent, sempre de pare a fill: Benet Prat-Ferrer (1581), Joan Prat-Ferrer i Garriga (1620), Joan Prat-Ferrer i Canals (1653), Joan Prat de la Riba i Margarit (1681), Josep Prat de la Riba i Puigvert (1715), Vicenç Prat de la Riba i Rocasalbes (1737), Josep Prat de la Riba i Barbany (1785), Ignasi Prat de la Riba i Padrós (1825), Esteve Prat de la Riba i Magarins (1843 - 1898) i, finalment, Enric Prat de la Riba i Sarrà (1870 - 1917). Els dos darrers, nascuts tots dos a Castellterçol, ja no visqueren a Can Prat de la Riba de Bigues.

## Referències

* ↑ «Inventari Patrimoni Cultural de Bigues i Riells. Memòria tècnica». Arxivat de l'original el 2010-11-16. [Consulta: 18 febrer 2011].
* ↑ Catàleg de masies i cases rurals
* ↑ «Arbre dels Prat de la Riba fet per Mn. Gabriel Ollé, rector de Bigues, 1923». Arxivat de l'original el 2009-04-09. [Consulta: 22 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Can Prat de la Riba en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Byesville

Byesville és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 2.574 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Byesville tenia 2.574 habitants, 1.064 habitatges, i 706 famílies. La densitat de població era de 1.024,6 habitants/km².
Dels 1.064 habitatges en un 33% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,3% hi vivien parelles casades, en un 15,7% dones solteres, i en un 33,6% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.136 $ i la renda mediana per família de 35.690 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.673 $ mentre que les dones 18.346 $. La renda per capita de la població era de 13.270 $. Aproximadament el 10,9% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Byesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Byesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Serialisme integral

El serialisme integral és una tècnica de composició musical, que representa un pas més en la línia d'organització musical de les tècniques dodecafòniques. En el serialisme integral s'estableix un ordre no sols per a la successió d'altures de les notes, com en el dodecafonisme, sinó també per a altres paràmetres musicals: durades, dinàmiques, atacs o timbres. Aquestes sèries i les seves transformacions apareixen durant el transcurs d'una obra.
La tècnica es diu serialisme integral per a diferenciar-la del serialisme limitat del dodecafonisme.
Un exemple prototípic d'aquesta tècnica es pot trobar en l'obra Mode de valeurs et d'intensités d'Olivier Messiaen dins dels Quatre études de rythme per a piano. En aquesta peça el compositor estableix "modes" (o sèries) de 36 altures, 24 duracions, 12 atacs i 7 dinàmiques.
Compositors que van utilitzar aquest sistema:
* Karlheinz Stockhausen
* Olivier Messiaen
* Ernst Krenek
* Milton Babbitt
* Pierre Boulez

## Referències

* ↑ El serialismo integral
* ↑ Eloi Puig Mestres Atzar en els medis digitals: Una aproximació al Computer-Art p. 37
* ↑ «Dodecafonisme». Arxivat de l'original el 2017-10-03. [Consulta: 5 gener 2017].
# Receptor androgènic

Error de Lua a Mòdul:Infotaula_gene a la línia 1434: bad argument #1 to 'format' (string expected, got nil). El receptor androgènic (també anomenat NR3C4) és un receptor intracel·lular, en general en el citoplasma, de la subfamília 3, grup C, membre 4 que resulta activat amb la unió de qualsevol de les hormones adrogèniques testosterona o dihidrotestosterona. La funció principal del receptor d'andrògens és el d'unir-se als factors de transcripció que regulen l'expressió genètica de diverses proteïnes. No obstant això, els receptors androgènics tenen funcions addicionals que són independents de la unió a l'ADN. Aquest és un receptor amb similituds estructurals al receptor mineralocorticoide, receptor de la progesterona, i altres. Les progestines a dosis elevades són capaces de bloquejar l'acció del receptor androgènic.

## Referències

* ↑ Roy AK, Lavrovsky Y, Song CS, Chen S, Jung MH, Velu NK, Bi BY, Chatterjee B. Regulation of androgen action. 55, 1999, p. 309-52.
* ↑ Mooradian AD, Morley JE, Korenman SG. Biological actions of androgens. 8, 1987, p. 1-28.
* ↑ Heinlein CA, Chang C. The roles of androgen receptors and androgen-binding proteins in nongenomic androgen actions. 16, 2002, p. 2181-7. DOI 10.1210/me.2002-0070.
* National Library of Medicine - Medical Subject Headings Androgen receptors. (anglès)
# El niño es nuestro

El niño es nuestro és una pel·lícula espanyola de 1973 dirigida per Manuel Summers, qui també n'és l'autor del guió. Es tracta d'una comèdia d'adolescents, continuadora d' Adiós, cigüeña, adiós, dirigida pel mateix Summers i amb la mateixa parella d'actors protagonistes.

## Sinopsi

Després de quedar ella embarassada i tenir un fill, els joves Paloma i Arturo es veuen obligats a entregar el nen a un convent perquè no poden cuidar-lo. Davant aquesta situació, un grup d'amics de la parella, encapçalats per Mamen i Curro, decideixen entrar el convent per endur-se el nen i tornar-lo a la parella.

## Repartiment

* María Isabel Álvarez - Paloma
* Francisco Villa - Arturo
* Beatriz Galbó - Mamen
* Curro Martín Summers - Curro

## Premis

Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics
| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1973 | Millor guió | Manuel Summers | Guanyador |

## Referències

* ↑ El niño es nuestro, El País, 16 de juliol de 1998
* ↑ El niño es nuestro, El Mundo,
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1973». CEC. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 15 desembre 2018].

## Enllaços externs

* El niño es nuestro a Youtube
# Pierre Jaccoud

Pierre Jaccoud (1905 - juliol de 1996) va ser un advocat i polític de Ginebra, Suïssa, que va ser condemnat en 1960 per assassinat encara que no hi va haver proves. És un dels pocs casos d'error judicial en la història suïssa (vegeu, Cas Jaccoud).
Jaccoud va ser un advoca ben conegut en Ginebra. Va començar a treballa en oficina del seu pare i, més tard, es va convertir en soci de l'empresa. Jaccoud va ser de 1953 a 1954 president de la càmera dels advocats de Ginebra. Entre altres coses, va representar a Ali Khan com a advocat durant el seu divorci de Rita Hayworth, i va ser advocat de nombroses empreses estrangers a Suïssa. Jaccoud va ser també membre del Gran Consell de Ginebra i titular de posicions polítiques significatives. Jaccoud era casat i va tenir dues filles i un fill.

## Referències

* ↑ «cosal.net». Arxivat de l'original el 20 de maig de 2016. [Consulta: 26 juny 2019].
* ↑ L'AffairePoupette, Time Magazine, febrer 1960.
* ↑ Gerhard Mauz,wissen//dokument/dokument.html?id=46170026&top=SPIEGEL Ein Mord, ein Knopf, und Calvins Geist, Der Spiegel 14/1965, 31.03.1965, pàgina 119.
# COP

COP té els següents significats:
* Coalició d'Organitzacions Progressistes de Formentera
* Contaminant orgànic persistent
* Conference of the Parties: Conferència de les Parts, com ara la Conferència de les Nacions Unides sobre el Canvi Climàtic de 2021 de la Convenció Marc sobre el Canvi Climàtic.
Viccionari
# Halfway (Missouri)

Halfway és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 176 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Halfway tenia 176 habitants, 67 habitatges, i 46 famílies. La densitat de població era de 31,8 habitants per km².
Dels 67 habitatges en un 29,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,2% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 25,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 34,7% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.813 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 18.250 $ mentre que les dones 17.969 $. La renda per capita de la població era de 14.551 $. Entorn del 12,5% de les famílies i el 20,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Halfway». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Halfway». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Rupert (Vermont)

Rupert és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 704 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rupert tenia 704 habitants, 295 habitatges, i 205 famílies. La densitat de població era de 6,1 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 26,4% de 45 a 60 i un 22,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.429 $ i la renda mediana per família de 41.339 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 21.797 $. La renda per capita de la població era de 20.480 $. Entorn del 2,7% de les famílies i el 6,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Rupert». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rupert». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pierre Humbert

Pierre Humbert (8è districte de París i París, 13 de juny de 1891 - Montpeller, 17 de novembre de 1953) va ser un matemàtic i historiador de la ciència francès.

## Vida i Obra

Humbert era fill del matemàtic Georges Humbert i, com el seu pare, va estudiar a l'École Polytechnique, des del 1910. Es va graduar el 1913 i el curs següent el va passar a la universitat d'Edimburg on va ser deixeble d'Edmund Whittaker, amb qui va compartir les seves concepcions científiques i filosòfiques que el van influir al llarg de la seva carrera. La salut de Humbert era delicada i durant la Primera Guerra Mundial va ser retirat del combat després de ser ferit. Va obtenir el doctorat en matemàtiques el 1918 a la universitat de París i després va començar la seva carrera acadèmica, que va passar gairebé completament a la Facultat de Ciències de la universitat de Montpeller.
Humbert va publicar diversos treballs sobre càlcul simbòlic i sobre funcions de Lamé, però els seus treballs més originals van ser sobre història de la ciència. En particular es va interessar per la obra de Peiresc i de Gassendi. També va escriure una biografia notable de Pierre Duhem.

## Referències

* ↑ Rochot, 1954, p. 79.
* ↑ Bordoni, 2017, p. 289.

## Bibliografia

* Bordoni, Stefano. When Historiography Met Epistemology (en anglès). Brill, 2017. ISBN 978-90-04-31522-8.
* Devisme, Jacques «Sur l'équation de M. Pierre Humbert» (en francès). Annales de la Faculté des sciences de Toulouse : Mathématiques, Vol. 25, 1933, pàg. 143-238. ISSN: 0240-2963.
* Rochot, B. «Pierre Humbert (1891-1953)» (en francès). Revue d'histoire des sciences, Vol. 7, num. 1, 1954, pàg. 79-80. ISSN: 0048-7996.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Pierre Humbert» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Costabel, Pierre. «Humbert, Pierre». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 14 octubre 2020]. (anglès)
* «Pierre HUMBERT (13-6-1891 - 17-11-1953)». Academie des Sciences et Lettres de Montpellier. [Consulta: 14 octubre 2020]. (francès)
# Le Hourdel

Le Hourdel és un port pesquer i poblet del municipi francès de Cayeux-sur-Mer a la punta més meridional de la estuari del Somme. El 1878 tenia 102 habitants. El canal de Cayeux hi desemboca al priel que forma el port pesquer i esportiu, que només és accessible per plenamar.
Sigui plenamar o baixamar, és un dels primers punts per observar foques. També s'hi poden observar els canvis de paisatge espectaculars pels moviments de la marea. Amb un desnivell que pot atènyer els deu metres i més, els excursionistes han de vetllar la taula de la marea i tornar a la terra ferma ben aviat. La marea entrant pot encerclar en pocs minuts bancs de sorra en omplir els priels secs, amb un corrent tant fort que les fan difícils per travessar.
El port del Hourdel es va crear a l'entorn de l'any 1833. La platja encara no urbanitzada ja va servir per als pescadors des del darrere quart del segle xviii quan es va tancar el port natural de la caleta «Hâble d'Ault» més al sud per protegir els camps contra la marea. El 1772 es va estrenar el Canal de Cayeux que desguassa els pòlders del municipi de Cayeux. La marea erosiona la costa al sud de Cayeux i deposita el còdols al nord del Far del Hourdel, el que fa créixer la península i ensorra el port.

## Referències

* 1 2 Joanne, Adolphe. «Le Hourdel – Cayeux». A: Le Nord... (en francès). París: Hachette, 1878, p. 180-181.
* ↑ Auzias, Dominique; Labourdette, Jean-Paul. «Le Hourdel». A: Hauts de France (en francès). París: Petit Futé, 2017. ISBN 9791033160656.
* ↑ Justome, Elisabeth. L'agglomération de Cayeux-sur-Mer (en francès). Amiens: Région Hauts-de-France - Département de la Somme, 2003, p. 6 (Inventaire général).
* 1 2 Justome, 2003, p. 6.

## Enllaços externs

* «Taula de les marees al Hourdel» (en francès).
# Harmony (Carolina del Nord)

Harmony és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 526 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harmony tenia 526 habitants, 206 habitatges i 150 famílies. La densitat de població era de 147,2 habitants per km².
Dels 206 habitatges en un 32% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,8% hi vivien parelles casades, en un 13,1% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 24,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.972 $ i la renda mediana per família de 41.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.139 $ mentre que les dones 22.708 $. La renda per capita de la població era de 15.591 $. Entorn del 6,5% de les famílies i el 10,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harmony». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harmony». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Zhao Fan

Zhao Fan és el nom dels següents personatges:
* Zhao Fan (Dinastia Han) senyor de la guerra menor de la Dinastia Han Oriental tardana
* Zhao Fan (cal·lígraf) (1851-1927) cal·lígraf xinès de la minoria ètnica dels bai
# Salts als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - Palanca alta masculina

Salts als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 :
| Trampolí de 3 metres | homes | dones |
| Palanca de 10 metres | homes | dones |
| Palanca alta | homes |
| < 1912 1924 > |||||
El salt de palanca alta masculí fou una de les cinc proves de salts que es disputà dins el programa dels Jocs Olímpics d'Anvers del 1920. La prova es va disputar entre el 22 i el 25 d'agost de 1920. Hi van prendre part 22 saltadors procedents d'11 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Arvid Wallman (SWE) | Nils Skoglund (SWE) | John Jansson (SWE) |

## Resultats

Els tres saltadors que aconsegueixen una puntuació menor en cada grup passen a la final.
Grup 1
| Pos. | Saltador | PO | PT |
| 1 | Nils Skoglund (SWE) | 10 | 153.0 |
| 2 | Herold Jansson (DEN) | 13 | 152.0 |
| 3 | Fernand Sauvage (BEL) | 17 | 145.5 |
| 4 | Albert Dickin (GBR) | 17 | 140.5 |
| 5 | Sigvard Andersen (NOR) | 21 | 139.0 |
| 6 | Richard Beauchamp (USA) | 23 | 135.0 |
| 7 | Guglielmo De Sanctis (ITA) | 33 | 98.0 |
Grup 2
| Pos. | Saltador | PO | PT |
| 1 | Arvid Wallman (SWE) | 8 | 175.5 |
| 2 | Erik Adlerz (SWE) | 11 | 177.0 |
| 3 | Adolfo Wellisch (BRA) | 14 | 162.0 |
| 4 | Kalle Kainuvaara (FIN) | 15 | 160.0 |
| 5 | Clyde Swendsen (USA) | 25 | 148.0 |
| 6 | Frank Aloysius Mullen (USA) | 27 | 144.0 |
| 7 | Richard Flint (CAN) | 34 | 126.0 |
| 8 | Masaren Uchida (JPN) | 40 | 94.0 |
Grup 3
| Pos. | Saltador | PO | PT |
| 1 | John Jansson (SWE) | 8 | 171.5 |
| 2 | Harold Clarke (GBR) | 10 | 164.5 |
| 3 | Yrjö Valkama (FIN) | 14 | 157.0 |
| 4 | Harry Prieste (USA) | 18 | 149.5 |
| 5 | Svend Sørensen (DEN) | 27 | 137.0 |
| 6 | Bernhard Dahl (NOR) | 28 | 136.5 |
| 7 | Joseph De Sonay (BEL) | 35 | 129.0 |

### Final

| Pos. | Saltador | PO | PT |
| 1 | Arvid Wallman (SWE) | 7 | 183.5 |
| 2 | Nils Skoglund (SWE) | 8 | 183.0 |
| 3 | John Jansson (SWE) | 16 | 175.0 |
| 4 | Erik Adlerz (SWE) | 19 | 173.0 |
| 5 | Yrjö Valkama (FIN) | 23 | 167.5 |
| 6 | Herold Jansson (DEN) | 27 | 159.0 |
| 7 | Fernand Sauvage (BEL) | 34 | 148.5 |
| 8 | Adolfo Wellisch (BRA) | 37 | 153.0 |
| 9 | Harold Clarke (GBR) | 40 | 142.0 |

## Referències

* Belgian Olympic Committee. «Olympic Games Antwerp 1920 - Official Report» (pdf), 1957. Arxivat de l'original el 2011-05-05. [Consulta: 24 desembre 2006].
* Herman de Wael. «Diving - men's plain high diving (Antwerp 1920)», 26-01-2001. Arxivat de l'original el 2007-01-06. [Consulta: 24 desembre 2006].
# Camp d'esports de Valldoreix

El Camp d'esports de Valldoreix és una instal·lació esportiva que es va crear l'any 1933 i forma part d'una sèrie de millores socials que es van iniciar aquests anys.
L'Associació de Propietaris de Valldoreix va buscar la manera de tenir un camp poliesportiu. Gassó Oliver, propietari de Can Monmany va adequar uns terrenys de la seva propietat situats sota la Masia de Mas Roig. Les obres van començar el mes de juliol de 1933. S'hi va fer la piscina i la pista de tenis, projectades per l'arquitecte Jordi Tell, expressió d'un anhel d'arquitectura social, moderna i europea, pròpia dels primers anys de la República. També s'hi va construir el camp de futbol.
El Camp d'Esports es va inaugurar oficialment l'agost del mateix any, amb la benedicció del rector de Valldoreix, Josep Castellà. Al final del mes d'agost d'aquell any l'activitat al Camp d'Esports havia estat tot un èxit, per manca de llocs on banyar-se, fins i tot, moltes famílies de poblacions properes s'hi arribaren. La primera temporada del Camps d'Esports va tenir molta acceptació. La plena activitat continuà en temporades posteriors.

## Referències

* ↑ Valldoreix i Mira-sol diuen adéu a les línies d'alta tensió, 2015, p. 11.
* 1 2 3 4 Cortés, Juanjo «El Camp d'Esports de Valldoreix el 1933». Tot Sant Cugat, 14-03-2013.
* ↑ Domènech i Casadevall, Gemma. «Arquitectes catalans exiliats a Mèxic». A: Cataluña i Iberoamérica. Investigaciones recientes y nuevos enfoques. Barcelona: Asociación de Catalanistas de América Latina, 2017, p. 29-30. ISBN 9788485736676.
# Littletown

Littletown és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 1.010 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Littletown tenia 1.010 habitants, 313 habitatges, i 244 famílies La densitat de població era de 866,6 habitants/km².
Dels 313 habitatges en un 41,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55% hi vivien parelles casades, en un 16% dones solteres, i en un 22% no eren unitats familiars. En el 17,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,66.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,6% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 6,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.833 $ i la renda mediana per família de 35.046 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.394 $ mentre que les dones 17.396 $. La renda per capita de la població era de 8.892 $. Aproximadament el 7,7% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més a prop

El següent diagrama mostra les poblacions més a prop.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Littletown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Littletown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.