OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lázaro de Tormes

Lázaro de Tormes és una pel·lícula espanyola de l'any 2001 dirigida per Fernando Fernán Gómez i posteriorment per José Luis García Sánchez, que va reprendre la direcció després de la malaltia del primer.

## Argument

El Lazarillo de Tormes (Rafael Álvarez) ha de demostrar davant la Justícia que les seves ànsies de robar no són per fer el mal sinó que es deuen a la necessitat de menjar.

## Comentaris

La pel·lícula es va rodar al Monestir de Lupiana (Guadalajara), Talamanca de Jarama (Madrid) i Toledo. Durant el rodatge Fernando Fernán Gómez va emmalaltir i va haver de substituir-li en la direcció José Luis García Sánchez, mentre que un ja molt cansat Francisco Rabal va haver d'interpretar el paper del cec, que en principi li tocava al director.

## Repartiment

* Rafael Álvarez "El Brujo"... Lázaro
* Karra Elejalde ... Arxiprest
* Beatriz Rico... Teresa
* Manuel Alexandre ... Escrivà
* Francisco Algora... Ventero
* Álvaro de Luna ... Calderer
* Juan Luis Galiardo... Alcalde
* Agustín González... Machuca
* Emilio Laguna... Fray Gabriel
* José Lifante... Clergue
* Manuel Lozano ... Lazarillo
* Francisco Rabal ... El Cec
* Tina Sáinz... Dona del mercat

## Premis

XV Premis Goya
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor guió adaptat | Fernando Fernán Gómez | Guanyador |
| Millor vestuari | Javier Artiñano | Guanyador |
| Millor direcció artística | Luis Ramírez | Candidats |
| Millor direcció de producció | Carmen Martínez Muñoz | Candidat |
| Millor maquillatge i perruqueria | Juan Pedro Hernández Esther Martín | Candidats |

## Referències

* ↑ Lázaro de Tormes a Fotogramas
* ↑ García, Yago. «Los rodajes más conflictivos del cine español». Cinemanía, 25-10-2011. Arxivat de l'original el 30 d'octubre de 2011. [Consulta: 25 octubre 2011].
* ↑ Lázaro de Tormes al web dels Goya

## Bibliografia

* “Lázaro de Tormes” de Fernando Fernán-Gómez: hacia una lectura postnacional del Lazarillo de Tormes de Fernando Rodríguez Mansilla. A: Hispanófila, No. 169 (SEPTIEMBRE 2013), pp. 81-91
# Cantó d'Ouessant

El cantó de Ouessant (bretó Kanton Eusa) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Finisterre a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 1 comuna :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Enez Eusa | Ouessant | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jean-Yves Cozan | Divers droite, després MoDem | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Referències

* ↑ «Canton de Ouessant - Liste des communes». Arxivat de l'original el 2016-02-13. [Consulta: 24 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Tatitlek

Tatitlek és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 107 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tatitlek tenia 107 habitants, 38 habitatges, i 28 famílies La densitat de població era de 5,7 habitants/km².
Dels 38 habitatges en un 44,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 21,1% dones solteres, i en un 23,7% no eren unitats familiars. En el 21,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,4% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.875 $ i la renda mediana per família de 36.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 8.750 $. La renda per capita de la població era de 13.015 $. Aproximadament el 17,9% de les famílies i el 24,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tatitlek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tatitlek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# João Batista da Silva

João Batista da Silva (8 de març de 1955) és un exfutbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1978.

## Clubs

* Internacional: 1975–1981
* Grêmio: 1982
* Palmeiras: 1983
* SS Lazio: 1983–1985
* Avellino: 1985
* Belenenses: 1985–1987
* Avaí: 1988–1989

## Palmarès

* Campionat gaúcho: 1975, 1976, 1978, 1981
* Campionat brasiler de futbol: 1975, 1976, 1979
* Campionat catarinense: 1988

## Referències

* ↑ João Batista da Silva Statistics Arxivat 2014-06-22 a Wayback Machine. FIFA; Consultat 2 febrer 2010
* ↑ «Todos os brasileiros - 1978» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Territori de Wyoming

El Territori de Wyoming va ser un territori organitzat incorporat als Estats Units que va existir del 25 de juliol de 1868 al 10 de juliol de 1890, quan va ser admès a la Unió com l'Estat de Wyoming. Els seus límits eren idèntics a l'estat actual de Wyoming, i Cheyenne n'era la capital.
Va ser creat per una Llei del Congrés, i en el moment de la seva formació va prendre terres dels Territoris de Dakota, Idaho i Utah. El 1872 tenia cinc comtats: Albany, Carbon, Laramie, Sweetwater i Uinta, cadascun d'ells un rectangle estret i allargat que comprenia aproximadament una cinquena part del territori.
# Equivalent de reducció

Equivalent de reducció en bioquímica és qualsevol nombre d'espècies químiques que transfereixen l'equivalent d'un electró en reaccions d'oxidació reducció. Alguns exemples d'equivalent de reducció són:
* Un únic electró (per exemple, en reaccions que impliquen ions metàl·lics).
* Un àtom d'hidrogen (consistent en un protó i un electró).
* Un ió hidrur (:H$^–$), el qual porta dos electrons (per exemple en reaccions que impliquen NAD)

## Referències

* ↑ Jain, J.L. (2004). Fundamentals of Biochemistry. S. Chand. ISBN 8121924537
# Cantó d'Ortès

El cantó d'Ortès és un cantó del departament francès dels Pirineus Atlàntics, a la regió d'Aquitània. Està enquadrat al districte de Pau i té 13 municipis: Vaths de Biarn, Valensun, Bonnut, Castethins, Lanaplan, Ortès, Pujòu, Ramós, Semboès, Sent Gironç, Salas de Baura, Salas i Saut de Navalhas.

## Història

El 1790, el cantó comprenia les comunes actuals sense Salles-Mongiscard, però amb l'antiga comuna de Sainte-Suzanne (agregada a Ortès el 1973), Biron, Laà-Mondrans, Labeyrie, Lacadée, Loubieng, Montestrucq i Ozenx, aquestes dues darreres es van fusionar el 1972.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Nom | Partit | Qualitat |
| 1964 | Jacques Moutet | | |
| 1970 | Jacques Moutet | | Alcalde d'Ortès |
| 1976 | Christian Lalande | | |
| 1982 | Christian Lalande | | |
| 1988 | Christian Lalande | | |
| 1994 | Bernard Moléres | PS | |
| 2001 | Bernard Moléres | PS | |
| 2008 | Bernard Moléres | PS | Alcalde d'Ortès |
| Les dades anteriors a 1964 no són conegudes. ||||

## Notes

* ↑ Paul Raymond, Dictionnaire topographique Béarn-Pays basque
* ↑ Cantonals 2008 - Resultats del cantó d'Ortès

## Enllaços externs

* Mapa del cantó a la pàgina de la prefectura Arxivat 2008-12-05 a Wayback Machine. (francès)
# Museu de Bielsa

El Museu de Bielsa tracta de diverses temàtiques relacionades amb la història d'aquesta població i que tenen relació amb l'etnografia, el paisatge, l'antropologia... El museu és una mostra dels fons de l'important centre de documentació i fotogràfic que té al voltant de 20.000 documents diversos. Una part del museu i del centre de documentació tenen estreta relació amb la batalla coneguda com “La bolsa de Bielsa” (establiment del front en aquesta població) i documentació i abundant material fotogràfic sobre els exèrcits dels dos bàndols, l'evacuació de refugiats i la reconstrucció del poble.
Després del llarg establiment del Front d'Aragó des de pràcticament el principi de la Guerra Civil Espanyola (1936-1939), durant el març de 1938 aquest front es trenca per l'avenç de les tropes dels militars colpistes. En aquest context, Bielsa queda en mans de l'exèrcit republicà però aïllat de qualsevol contacte amb aquest (al nord queda la frontera amb França i es troba rodejat per tropes franquistes). La ciutat resistirà entre abril i juny de 1938, i tant l'exèrcit republicà com la població civil (4.000 persones foren evacuades) es retiraran de manera ordenada cap al 15 de juny en direcció a França.

## Referències

* 1 2 «Museu de Bielsa (fitxa 124)». Gencat. Memorial Democràtic de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Tatiànovka

Tatiànovka - Татьяновка (rus) - és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del riu Psezuapsé. És a 48 km al nord-oest de Sotxi i a 127 km al sud-est de Krasnodar.
Pertany a l'aül de Tkhagapx.
# Territori de la Capital Federal (Nigèria)

El Territori de la Capital Federal (en anglès: Federal Capital Territory –FCT–) és el lloc on està situada la ciutat d'Abuja, capital de Nigèria. El territori va ser format el 3 de febrer de 1976 amb parts dels estats de Nasarawa, Níger i Kogi. És a la regió central del país. A diferència dels estats de Nigèria, que estan encapçalats per governadors electes, el territori és administrat per l'Administració del Territori de la Capital Federal, la qual està encapçalada per un ministre designat pel president.

## Geografia

El territori es troba just al nord de la confluència del riu Níger i el riu Benue.
Limita amb els estats de Níger a l'oest i el nord, Kaduna al nord-est, Nasarawa a l'est i al sud, i Kogi al sud-oest.
Té una superfície de 7.315 km², amb una població d'1.405.201 habitants i una densitat de 190h/km².
El Territori de la Capital Federal, està dins de la regió de la sabana nigeriana amb condicions climàtiques moderades.
Està situada entre la latitud de 8.25 i 9.20 al nord de l'Equador i la longitud de 6.45 i 7.39 a l'est del Meridià de Greenwich.

## Administració

El territori està conformat per sis consells locals, que comprèn la ciutat d'Abuja i cinc àrees del govern local:
* Abaji
* Gwagwalada
* Kuje
* Bwari
* Kwali

## Història

El 1975 Lagos, la capital de Nigèria, patia de diversos problemes: la manca de representació de la diversitat ètnica del país, dificultats d'expansió geogràfica i manca de sortida al mar, la contaminació, la crisi urbana, la manca de centralitat geogràfica. El 9 d'agost, el general Murtala Ramat Mohammed, llavors cap d'estat, va reunir una comissió per traslladar la capital a un lloc més adequat. Menys de dos mesos després, el govern va votar crear una ciutat: Abuja i hi va associar un territori dues vegades més gran que el de l'estat de Lagos. Malgrat les promeses de campanya del president Alhaji Shehu Shagari de Nigèria entre 1979 i 1983, només el 12 de desembre 1991 sota l'administració del president Ibrahim Babangida la capital del país va ser transferida oficialment a Abuja.

## Referències

* FCT pàgina web
# Lázaro García

Lázaro García (castellà: Lázaro García Gil) (Cienfuegos, 31 de desembre de 1947 - Cienfuegos, 15 d'abril de 2022), fou un compositor i intèrpret cubà, un dels fundadors de la Nova Trova Cubana.

## Biografia

Començà a l'edat de set anys cantant "punto cubano" per l'emissora radiofònica 1010. Estudià música l'any 1965 dins del servei militar. Va formar el grup de música popular ballable Los Jaguares (1968) i el grup 5 de Septiembre (1977).
La seva creació musical es va iniciar dins del filin (feeling) però després va perfilar la seva línia de treball segons l'estil de la Nova Trova. En aquest moviment va participar en els festivals i en les jornades de la cançó política.
Com compositor va guanyar el primer premi de Concurs de Música Cubana Adolfo Guzmán l'any 1981.
Va organitzar el moviment Nova Trova a la província de Villa Clara, així com la seva creació artística, el van situar com una de les figures més importants d'aquest moviment.

## Discografia

* Sara, Areito LD 3674
* Al sur de mi mochila, Areito LD 4254.
* Cantos de amor y de vida, Areito LD 4555.

## Referències

* ↑ Vilar Álvarez, Laura D. «García Gil, Lázaro». A: Diccionario de la música española e hispanoamericana (en castellà). vol. 10. Madrid: Sociedad General de Autores y Editores, 1999. ISBN 978-84-8048-303-2.
* ↑ «Fallece en Cuba Lázaro García, uno de los fundadores del movimiento de la Nueva Trova» (en castellà). ON Cuba News, 15-04-2022. [Consulta: 17 abril 2022].
# Espiral Maior

Espiral Maior és una editorial gallega fundada el 1991 i dirigida aleshores pel poeta Miguel Anxo Fernán-Vello. En 1994 es va constituir en societat de responsabilitat limitada.

## Trajectòria

Encara que també aplega gèneres com la narrativa i el teatre, la seva activitat principal és l'edició de poesia, gèneres del que en porta editats més de dos-cents títols. Des de la seva fundació l'editorial publica bona part dels premis de poesia dels concellos i associacions gallegues,comptant també amb el seu propi premi, el Premi Espiral Maior de Poesia, convocat des de 1992 obert des de l'any 2006 a obres en portuguès. la col·lecció principal de poesia es caracteritza per sufragar part de les seves despeses a través de la subscripció. Els noms dels subscriptors figuren a l'última pàgina de cada volum i reben un exemplar numerat i autografiat per l'autor. A més de la col·lecció principal de poesia, l'editorial va tenir la col·lecció "A Illa Verde", de preus populars (avui extinta), i la col·lecció "Opera Omnia", edicions molt curades dedicades a acollir les obras completes d'autors canònics.

## Referències

* ↑ Fernán Vello aclara que no dirige la editorial que publica el premio de poesía Fiz Vergara Espiral Maior, El Progreso, 6 d'octubre de 2016
* ↑ Edicións Espiral Maior SL s expansion.com
* ↑ Espiral Maior a empresas.galiciadigital.com
* ↑ XABIER CID RECOGE EL GALARDÓN DEL XXI PREMIO DE POESÍA DEL AYUNTAMIENTO DE CARRAL POR SU OBRA AS BICIS, Cultura de Galicia, 25 de maig de 2018
* ↑ Edicións Espiral Maior convoca su XVII Premio de Poesía para Galicia y Portugal, dotado con 15.000 euros, Europa Press, 20 de maig de 2009

## Enllaços externs

* Páxina na Asociación Galega de Editores a Internet Archive.
# Tanakh

Tanakh [תנ״ך] és un acrònim que identifica la Bíblia jueva, i coincideix en gran part amb l'Antic Testament cristià, llevat dels deuterocanònics (els llibres que no foren acceptats dins el cànon cristià sinó fins al segle xvi, és a dir: els dos llibres del Macabeus, Judit, Tobies, Saviesa, Siràcida i Baruc; tampoc formen part de la Tanakh Bel i el dragó i Susanna, que en els deuterocanònics formen els dos últims capítols de Daniel). L'acrònim de la Tanakh està basat en les lletres hebrees inicials de cadascuna de les tres parts del text:
* Torà [תורה], que significa 'llei', 'ensenyament' i/o 'instrucció'. També és anomenat Chumash [חומש] que significa 'cinc', en referència als cinc llibres de Moisès. En grec ha estat anomenat «Pentateuc».
* Neviïm [נביאים], que significa 'Profetes'.
* Ketuvim [כתובים], que significa 'escrits'.
La Tanakh també és anomenada Mikra o Miqra [מקרא].

## Llibres de la Tanakh

Els llibres de la Torà foren anomenats basant-se en la primera paraula més important que apareix al text. En català, però, els noms no són traduccions de l'hebreu, sinó que es deriven dels noms grecs creats per a la traducció hebrea de la Septuaginta, els quals van estar basats en els noms rabínics que descrivien la temàtica dels llibres.
* La Torà (Pentateuc) consisteix en:
* Gènesi [בראשית]
* Èxode [שמות]
* Levític [ויקרא]
* Llibre dels Nombres [במדבר]
* Deuteronomi [דברים]
* Els llibres dels Neviïm ("Profetes") són:
    6. Llibre de Josuè [יהושע]
    7. Llibre dels Jutges [שופטים]
    8. Llibres Samuel (I & II) [שמואל]
    9. Llibres dels Reis (I & II) [מלכים]
    10. Llibre d'Isaïes [ישעיה]
    11. Llibre de Jeremies [ירמיה]
    12. Llibre d'Ezequiel [יחזקאל]
    13. Els dotze profetes menors: [תרי עשר]
       I. Llibre d'Osees[הושע]
       II. Llibre de Joel [יואל]
       III. Llibre d'Amós [עמוס]
       IV. Llibre d'Abdies [עובדיה]
       V. Llibre de Jonàs [יונה]
       VI. Llibre de Miquees [מיכה]
       VII. Llibre de Nahum [נחום]
       VIII. Llibre d'Habacuc [חבקוק]
       IX. Llibre de Sofonies [צפניה]
       X. Llibre d'Ageu [חגי]
       XI. Llibre de Zacaries [זכריה]
       XII. Llibre de Malaquies [מלאכי]
* Els Ketuvim ("Escrits") són:
    14. Llibre dels Salms [תהלים]
    15. Llibre dels Proverbis [משלי]
    16. Llibre de Job [איוב]
    17. Càntic dels Càntics [שיר השירים]
    18. Llibre de Rut [רות]
    19. Llibre de les Lamentacions [איכה]
    20. Eclesiastès [קהלת]
    21. Llibre d'Ester [אסתר]
    22. Llibre de Daniel [דניאל]
    23. Llibre d'Esdres - Llibre de Nehemies [עזרא ונחמיה]
    24. Llibres de Cròniques (I & II) [דברי הימים]

## Tanakh catalanes

Es conserva una important producció de Tanakh per part dels jueus catalans durant els segles xiii i xiv, que es coneixen com a bíblies hebraiques catalanes.
# João Azevedo

João Mendonça Azevedo (10 de juliol de 1915 - 4 de gener de 1991) fou un futbolista portuguès de la dècada de 1940.
Fou 19 cops internacional amb la selecció portuguesa.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de l'Sporting Clube de Portugal majoritàriament.

## Palmarès
### Sporting

* Primeira Liga: 1940-41, 1943-44, 1946-47, 1947-48, 1948-49, 1950-51, 1951-52, 1952-53
* Taça de Portugal: 1940-41, 1944-45, 1945-46, 1947-48
* Campeonato de Portugal: 1935-36, 1937-38

## Referències

* ↑ João Azevedo a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Portugal stats at Eu-Football
* ↑ «Sporting: guarda-redes Azevedo nasceu há 100 anos» (en portuguès). Maisfutebol, 10-07-2015. [Consulta: 12 octubre 2015].
* ↑ Perfil a thefinalball
* ↑ Perfil a foradejogo
# Manuel Pérez y Curis

Manuel Pérez y Curis (Montevideo, 21 de maig de 1844 - ibídem, 22 de novembre de 1920) fou un escriptor i poeta uruguaià.
La revista Apolo destaca com a la seva màxima obra mestra. Tractava sobre l'art i la sociologia i es publicava mensualment. El secretari d'edició era Ovidio Fernández Ríos. Una altra obra destacada és La arquitectura del verso, publicada a França i a Mèxic. La poetessa Delmira Agustini va escriure en gairebé tots els números de la publicació Apolo, i el seu poema Las coronas va aparèixer per primera vegada el 1908.
El 1908 va publicar els articles Alberto Zum Felde, La Hiperbórea i Lulú Margat. Morí el 1920 a Montevideo com a resultat de la tuberculosi.

## Obra

   * Revista Apolo (1905 a 1909).
   * La arquitectura del verso (1913).
   * Romances y seguidillas del Plata (1940, pòstuma).
   * Heliostropos (1906).
   * El poema de la carne
   * La canción de las crisaldas
   * El gesto contemplativo (1914).

## Bibliografia

* Durand, Elizabeth. El Día: Suplemento Dominical. Año XLVIII N° 2428. Apolo, Una Revista de la Primera Decada del 900, Montevideo, 27 d'abril de 1980.
* Durand, Elizabeth, El Día. Suplemento Dominical. Año XLVIII N° 2430. Manuel Pérez y Curis: Un Realizador con Destino de Silencio, Montevideo, 11 de maig de 1980.

## Referències

* ↑ (castellà) Cervantes: "Delmira Agustini, Cronología"
# Marc Porci Cató (cònsol 118 aC)

Marc Porci Cató (en llatí: Marcus Porcius Cato) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Pòrcia, i era de la família dels Catons. Era fill de Marc Porci Cató Licinià i net de Cató el Censor.
Era un orador vehement, i va deixar molts discursos escrits (dels quals no es conserva res). L'any 118 aC va ser cònsol amb Quint Marci Rex, i aquell mateix any va morir a Àfrica, on probablement tractava d'arreglar les deferències entre els hereus de Micipsa a Numídia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 644.
# Cantó de Roulans

El cantó de Roulans és un cantó francès del departament del Doubs, situat al districte de Besançon. Té 23 municipis i el cap és Roulans.

## Municipis

| Bouclans Breconchaux Champlive Châtillon-Guyotte Dammartin-les-Templiers Deluz Glamondans Gonsans L'Écouvotte Laissey Le Puy Naisey-les-Granges | Nancray Osse Ougney-Douvot Pouligney-Lusans Roulans Saint-Hilaire Séchin Val-de-Roulans Vauchamps Vennans Villers-Grélot |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | Paul Fort | PRL, després divers droite |
| 1955-1973 | M. Clerget | RI |
| 1973-1992 | Pierre Grandjacquet | UDR, després divers droite |
| 1992-1998 | Jean-François Brahier | Divers droite |
| 1998-2011 | Yannick Dessent | UMP, després Divers droite |
| 2011- | Claude Dallavalle | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Ni Duan

Ni Duan (xinès: 倪端; pinyin: Ní Duān), conegut també com a Zhongzheng, fou un pintor que va viure sota la dinastia Ming. Va néixer l'any 1436 a Hangzhou, província de Zhejiang i va morir el 1505. Fou un dels quatre mestres afavorits per l'emperador Xuande. Va destacar com a pintor de gent i paisatges.

## Bibliografia

* Dictionnaire des peintres, sculpteurs, dessinateurs et graveurs (Dictionnaire Bénézit) d'Emmanuel Bénézit.
* The Arts of China de Michael Sullivan. University of California Press. ISBN 0520255690. Pàg. 221.
* Latter Days of the Law: Images of Chinese Buddhism, 850 - 1850 de Marsha Smith Weidner, Patricia Ann Berger i altres. Pàg. 54.

## Referències

* ↑ «This Is Ni Duan | Watch ❤️ Artworks» (en anglès britànic), 16-08-2021. [Consulta: 23 febrer 2024].
Per aquest article s'ha fet servir informació de l'article dedicat a Ni Duan en la Wikipedia de llengua anglesa.