OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Botafogo Esporte Clube

El Botafogo Esporte Clube fou un club de futbol brasiler de la ciutat de Teresina a l'estat de Piauí.

## Història

El club va ser fundat el 30 de març de 1932. Va guanyar el campionat estatal en 11 ocasions, entre 1934 i 1957.

## Estadi

El Botafogo Esporte Clube disputa els seus partits com a local a l'Estadi Lindolfo Monteiro, anomenat Lindolfinho. Té una capacitat per a 8.000 espectadors.

## Palmarès

* Campionat piauiense:
** 1934, 1935, 1936, 1937, 1938, 1940, 1941, 1945, 1946, 1949, 1957
* Campionat piauiense de Segona Categoria:
** 1965

## Referències

* 1 2 3 Rodolfo Rodrigues. Escudos dos Times do Mundo Inteiro. Panda Books, 2009, p. 99.
* ↑ Placar Guia 2011, 1350-C, 01-01-2011, pàg. 95.
* ↑ «Piauí State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
# Botafogo Futebol Clube São Filipe

El Botafogo Futebol Clube és un club capverdià de futbol de la ciutat de São Filipe a l'illa de Fogo. Va ser fundat el 1968.

## Palmarès

* Lliga capverdiana de futbol
** 1980
* Lliga de Fogo de futbol
** 1979/80, 1988/89, 1995/96, 2000/01, 2005/06, 2009/10
* Copa de Fogo
** 2007/08
* Torneig d'Obertura de Fogo
** 2000/01

## Referències

* ↑ «Pré época Fogo: "Botafogo é Botafogo" Mário Pinto». Criolosport, 24-10-2015. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2016. [Consulta: 25 octubre 2015].
* ↑ «Cape Verde Islands - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Cape Verde Islands - List of Regional Tournament Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Bonaventura Sabater i Burcet

Bonaventura Sabater i Burcet (Palafrugell, 1862 - ?) fou un empresari, escriptor i polític català, diputat a Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Es va establir a Begur, on va col·laborar al diari El Baix Empordà i hi va dirigir una indústria de taps. També milità a la Lliga Regionalista, amb la que fou elegit diputat per Girona a les eleccions generals espanyoles de 1903 i 1918.

## Obres

* Quartilles (amb pròleg de Francesc Cambó, 1916)
* Cròniques empordaneses (1913)
* Bagur. La crisi de l'any 1919 (1919)

## Referències

* ↑ «Bonaventura Sabater i Burcet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Moualine el Ghaba

Moualine El Ghaba (àrab موالين الغابة) és una comuna rural de la província de Benslimane de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2004 tenia una població total de 8.185 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Bubú rovellat

El bubú rovellat (Laniarius ferrugineus) és un ocell de la família dels malaconòtids (Malaconotidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb matolls dens, sovint de ribera, del sud de Moçambic, sud-est de Botswana, sud-est de Zimbabwe i nord-est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Bubú rovellat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Bosc de la Caseta de Solans

El bosc de la Caseta de Solans és una pineda del poble de Montpol, al municipi de Lladurs (Solsonès).

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Boulder City

Boulder City és una població dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2008 tenia 16.840 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Boulder City tenia 14.966 habitants, 6.385 habitatges, i 4.277 famílies La densitat de població era de 28,53 habitants per km².
Dels 6.385 habitatges en un 23,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,8% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 33,0% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles, el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,30 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,4% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 21,3% entre 25 i 44, un 29,3% de 45 a 64 i un 23,7% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 47,0 anys. Per cada 100 dones hi havia 97,83 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,99 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 50.523$ i la renda mitjana per família de 60.641$. Els homes tenien una renda mitjana de 42.041$ mentre que les dones 30.385$. La renda per capita de la població era de 29.770$. Aproximadament el 4,7% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Boulder City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Boulder City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Mont Waialeale

Mont Waialeale (Mount Waiʻaleʻale) que significa literalment vessament d'aigües és una muntanya de l'illa hawaiana de Kauai de 1.569 m d'altitud que té uns dels rècords màxims, amb 17.300 litres de mitjana anual, de pluviometria mundial.

## Causes

Diversos factors proporcionen a Waiʻaleʻale tanta pluja:
* Posició al nord de l'arxipèlag que proporciona més exposició als sistemes frontals de pluja hivernal.
* Forma relativament rodona que exposa, de la mateixa manera, tots els vessants als vents humits i la pluja que comporten.
* El cim està sota la cap d'inversió dels vents alisis.
* I la més important, els penya-segats fan que l'aire pugi ràpidament i deixi anar una gran part de la seva aigua en una zona.
La gran pluviometria produeix la reserva d'Alakai que és un gran zona boscosa tropical amb moltes plantes rares. El sòl és tan humit que circular-hi a peu és difícil.

## Notes

* ↑ National Water Information System — Waialeale

## Referències

* Ahrens, C.D.. Meteorology Today. Brooks/Cole, 2000.
* Bodin, S. Weather and Climate. Blandford, 1978.
* Holford, I. The Guiness Book of Weather Records. Book Club Associates, 1977.
* Kroll, E. De Wereld van het Weer. Teleac, 1995.
* Pukui, Mary Kawena; Elbert, Samuel H.; Mookini, Esther T. Place names of Hawaii. 2, illustrated, revised. University of Hawaii Press, 1974. ISBN 9780824805241.
* Simons, P. Wierd Weather. Little Brown and Company, 1996.

## Enllaços externs

* http://starbulletin.com/2002/05/27/news/story3.htmlArxivat+2011-08-10+a+Wayback+Machine.
* Site with hiking info on routes to Waialeale and Kawaikini and summit photos.
* Dades de pluviometria en temps real, USGS Waiʻaleʻale Raingauge
# Moviment pel Futur de Curaçao

El Moviment pel Futur de Curaçao (en papiament: Movementu Futuro Kòrsou) és un partit polític de Curaçao, fundat per Gerrit Schotte l'any 2010. El partit esdevingué la segona força al Consell Insular de Curaçao (que es convertí en el Parlament de Curaçao el 10 d'octubre de 2010) després de les eleccions del 27 d'agost de 2010, obtenint 5 dels 21 escons possibles.

## Referències

* ↑ «Gerrit Schotte» (en anglès). GerritSchotte.com. [Consulta: 5 octubre 2012].
# Moviment oblic

El moviment oblic és el que es dona entre les diferents veus o parts d'una composició polifònica i contrapuntística quan una o algunes d'aquestes veus, es mouen en un sentit, ja sigui ascendent o descendent i l'altra (o les altres) es manté sobre la mateixa nota.
Això és aplicable a les dues veus d'una composició a dues veus però també a les relacions que hi hagi entre dues o més veus en una composició que en tingui més de dues.
Les altres dues possibilitats de relació entre les diverses veus en el contrapunt són el moviment paral·lel i el moviment contrari.

## Fonts

* Gran enciclopèdia de la música. Vol 5. Barcelona, 2001.
# Bouaké

Bouaké (o Bwake) és la segona ciutat més gran a Costa d'Ivori. Té una població d'uns 775.300 habitants (cens 2002) i és la capital del departament homònim i de la regió de Gbeke. El departament i la ciutat es troben a la regió Vallée du Bandama. La ciutat està situada a la part central de Costa d'Ivori a uns 50 quilòmetres al nord-est del Llac Kossou, el llac més gran del país, uns 350 quilòmetres al nord d'Abidjan i uns 100 quilòmetres al nord-est de Yamoussoukro, la capital.
Bouaké és el nucli dels Baoulé i és coneguda per la seva artesania. L'economia es basa en la indústria del cotó. La ciutat va créixer en gran part de la dècada de 1970 després de la construcció de la central elèctrica al Llac Kossou que va inundar les terres a l'oest de la ciutat. Bouaké és coneguda pel seu gran carnaval i mercat i de la Catedral de Sainte-Thérèse. La ciutat compta amb un aeroport situat al nord-oest de la ciutat amb una pista de 3.300 metres.
Yaya Touré, migcampista del Manchester City, i els seus germans Kolo Touré i Ibrahim Touré van néixer a Bouaké.

## Història

A Bouaké va ser establert com un lloc militar francès en 1899 i és un centre administratiu des de 1914.
Actualment, els cascos blaus francesos i de les Nacions Unides resideixen a la ciutat a causa d'un alto el foc forçat entre el nord, controlat pels rebels, i el sud, controlat pel govern. Després d'haver fracassat l'intent d'enderrocar el president Laurent Gbagbo, les forces rebels FN (Forces Nouvelles) liderats per Guillaume Soro van fer de Bouaké seu centre de control. Posteriorment, la Universitat de Bouaké, inaugurada el 1996, es va tancar al setembre de 2002. Finançada per la Unesco, la universitat va reobrir les seves portes a l'abril de 2005.
El 4 de novembre de 2004, les forces governamentals van utilitzar Sukhoi-25 (Caças soviètics) per assaltar la ciutat com un moviment cap a la " alliberament territorial", segons el capità Jean-Noël Abadia de l'exèrcit de Costa d'Ivori. Korhogo, a 225 quilòmetres al nord de Bouaké, també va ser atacat.

## Economia

Principalment, productes derivats del tabaco i tèxtil i materials de construcció, també cotó i arròs. A part d'or, mercuri i manganès en mines properes.

## Evolució demogràfica

Durant la creació de la ciutat, el 1910, Bouaké va ser principalment poblada per indígenes Baoulé, emigrants i les tropes africanes de l'exèrcit francès. Després de la independència de Costa d'Ivori en 1960, la població era de 60.000. Deu anys més tard, la població es va duplicar gràcies a la immigració dels països veïns (Guinea, Mali, Burkina Faso, Níger i el Senegal) i a l'alta natalitat.
La població està constituïda essencialment per Baoulé de Ghana. Sent la segona ciutat més poblada de Costa d'Ivori, Bouaké rebre a immigrants estrangers i una forta immigració dels pobles indígenes de la regió.
Evolució demogràfica de la ciutat de Bouaké (1921 – 2010) :
| 1921 | 1945 | 1960 | 1970 | 1975 | 1988 | 1998 | 2005 | 2010 |
| 3.600 | 22.000 | 60.000 | 120.000 | 175.264 | 332.998 | 461.618 | 573.000 | 659.223 |

## Vegeu també

* Associació Saint Camille de Lellis
# Boualong Boungnavong

Boualong Boungnavong (3 de juny de 1959) va ser velocista laosiana. Va competir en els 200 metres femenins als Jocs Olímpics d'Estiu de 1980.

## Referències

* ↑ «Boualong Boungnavong Olympic Results» (en anglès). Sports Reference. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 19 setembre 2020].
# Muhàmmad Said Paixà (primer ministre)

Muhàmmad Said Paixà (àrab: محمد سعيد باشا) (1863-1928), fou dues vegades primer ministre d'Egipte. Era nascut a Alexandria de família d'origen turc.
El seu primer govern fou del 22 de febrer de 1910 al 5 d'abril de 1914 succeint al difunt Boutros Ghali Pasha. El va seguir Hussein Rushdi Pasha (1914-1919) fins al 12 d'abril de 1919; el 21 de maig de 1919 Muhammad Said Pasha va assolir altre cop el càrrec però només el va conservar fins al 19 de novembre de 1919 i el va succeir Yusuf Wahba Pasha.
Va morir el 1928.

## Referències

* Worldstatesmen
# Muhàmmad al-Haiximí

Xaïkh Muhàmmad ibn Àhmad ibn al-Haiximí ibn Abd-ar-Rahman al-Hassaní at-Tilimsaní, més conegut simplement com Al-Haiximí o Muhàmmad al-Haiximí (Subda, prop d'Orà, 17 de setembre de 1881 - Damasc, 20 de desembre de 1961) fou un teòleg i sufí algerià d'origen xerifià. Va escriure una dotzena de tractats religiosos.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Al-Hāshimī".
# Cornella emmantellada

La cornella emmantellada (Corvus cornix) és una au de la família dels Corvidae, poc corrent al nostre país. Té el cap ample i aplanat, el ventre pàl·lid, i el carpó grisenc.
Si bé poden hibridar amb Corvus corone produint descendència fèrtil, últims estudis (de 2003) han portat a considerar-les espècies diferents, a causa de la notable diferència de color en el plomatge, així com a l'escassa viabilitat genètica dels híbrids.
La seva veu és forta, aspra, amb fons metàl·lic.
El seu niu està compost de branques, més lleuger que el de la gralla, en arbres o arbusts. Pon de quatre a sis ous en una niuada, de març a juliol.

## Taxonomia

Sovint s'ha considerat que Corvus corone i Corvus cornix pertanyen en realitat a una única espècie:
* Corvus corone (sensu lato) – cornella eurasiàtica.
A la classificació del Congrés Ornitològic Internacional versió 13.1 (2023) ambdues són considerades espècies diferents,

## Referències

* ↑ L Svensson, K Mullarney, D Zetterström. Guia d’ocells. Europa i regió mediterrània. Ediciones Omega. 2010 ISBN 978-84-282-1534-3 (català)
* ↑ Handbook of the Birds of the World and BirdLife International (2022). Handbook of the Birds of the World and BirdLife International digital checklist of the birds of the world. Version 7
* ↑ cornella eurasiàtica «Cornella emmantellada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.1). doi: 10.14344/IOC.ML.13.1. https://www.worldbirdnames.org/bow/crows/ (anglès)
# Corral de la Solana

El Corral de la Solana és un antic corral, ara desaparegut, de l'antic terme ribagorçà de Benés, actualment pertanyents al terme municipal de Sarroca de Bellera, del Pallars Jussà.
Estava situat al costat mateix de la Pista de Cap del Terme, a la dreta del barranc de Sobarriu, al sud dels cims de Collada Roja i de Roca Espader, i a llevant del Boixiguer. És al nord-est de Buira i a l'est-sud-est de la Mola d'Amunt.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Corral de Taüll

El Corral de Taüll és un indret del terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà, en el territori de l'antic terme de Benés.
En aquest lloc hi havia hagut un corral per a bestiar de pas que pertanyia a gent de Taüll, d'on prengué el nom. El corral va desaparèixer, però n'ha quedat el topònim.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Corsola

Corsola és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus aigua i roca. El seu nom és una combinació dels mots anglesos coral («corall») i solar («solar»). Corsola va aparèixer per primera vegada a Pokémon Gold i Pokémon Silver. Ha aparegut en diversos episodis de l'anime Pokémon, en particular el Corsola capturat per Misty a l'episodi The Corsola Caper i utilitzat en episodis posteriors. És considerat un Pokémon molt poc útil en les batalles competitives de Pokémon, en gran part a causa de les seves defenses baixes i la seva combinació de tipus. Si se'l fa servir, sol complir la funció de tanc.

## Referències

* ↑ «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ «Corsola» (en anglès). Pokémon-index, 2010. [Consulta: 27 maig 2012].
* ↑ «Corsola» (en anglès). Pokémon Database. [Consulta: 5 abril 2014].
* ↑ Arakawa, M. Pokémon Gold Version and Silver Version Complete Pokédex (en anglès). Nintendo Power, 2000, pàg. 62. ASIN B000LZR8FO.
* ↑ «The Corsola Caper» (en anglès). Serebii.net. [Consulta: 5 abril 2014].
* ↑ «Corsola» (en anglès). Smogon. [Consulta: 5 abril 2014].

## Enllaços externs

* Corsola a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Llibres del Delicte

Llibres del Delicte és una editorial nascuda l'any 2013 a Barcelona de la mà de Marc Moreno. Aquesta editorial pretén donar visibilitat a autors catalans de novel·la negra. Els primers títols van ser Independència d'interessos i Coll avaix. Ha publicat altres obres com "Contra l'aparador" o "Els fils de l'aranya".
Tot i que la temàtica que es publica a llibres del delicte és purament negra, se'n poden destriar diferents subgènere: novel·la detectivesca, novel·la policíaca, novel·la d'espionatge, etc. De fet, a part de les edicions acurades i la detallada escriptura, també es pretén retre homenatge a les col·leccions clàssiques a través de les il·lustracions i dissenys de les portades.
Va formar part de les deu editorials que es van unir el 2013 en la plataforma Llegir en català que es va donar a conèixer en la Setmana del Llibre en català.
El 2019 l'editorial va crear un nou segell de novel·la negra en castellà, ''Delito", amb un catàleg amb autors com Sebastià Bennasar, Jordi Dausà, Anna Maria Villalonga o Raquel Gámez Serrano. La voluntat és publicar un nou títol cada dos mesos i combinar traduccions amb obres inèdites. El primer títol va ser La reina de diamantes. El mateix any, va convocar el 1r Premi Vilassar de Noir de novel·la negra, inclòs al festival «Vilassar de Noir» de Vilassar de Mar.

## Referències

* ↑ «Marc Moreno. Independència d'interessos». [Consulta: 14 juliol 2019].
* ↑ NacióDigital. «Marc Moreno, la novel·la negra «km 0» | NacióDigital». [Consulta: 14 juliol 2019].
* 1 2 «Llibres del delicte, una llar per als autors de la novel·la negra», 16-06-2018. [Consulta: 14 juliol 2019].
* ↑ «Un gener molt negre». [Consulta: 14 juliol 2019].
* ↑ «Llegir en català: 10 editorials independents fan pinya». [Consulta: 14 juliol 2019].
* ↑ «Llibres del Delicte crea un nou segell editorial de novel·la negra en castellà», 28-02-2019. [Consulta: 14 juliol 2019].
* ↑ «Fragment: 'L'esguard de la bèstia', de Quim Gómez, guanyador del primer premi Vilassar de Noir». [Consulta: 30 setembre 2022].
# Crisis mundial

Crisis mundial és una pel·lícula espanyola de comèdia romàntica del 1934 dirigida per Benito Perojo i protagonitzada per Antoñita Colomé, Miguel Ligero i Ricardo Nunez. La pel·lícula està ambientada principalment en un hotel de luxe suís estela del crac del 29 a Wall Street. Va ser un èxit de taquilla, però ara es considera una pel·lícula perduda.

## Sinopsi

Mary Sandoval és una òrfena milionària que viu de manera esbojarrada. Davant el crac del 29 el seu tutor li suggereix que porti una vida més austera. Ella, però, s'estima més seduir un milionari.

## Repartiment

* Antoñita Colomé com a Mary
* Miguel Ligero com a Pololo
* Ricardo Núñez com a Julio Lonaty
* José María Linares-Rivas com a Herbert Parker
* Alfonso Tudela com a Ferdinando Martini Martinelli
* Laly Cadierno com a vampirs
* Carlos del Pozo com a gerent de l'hotel
* Blanca Pozas
* Nicolás D. Perchicot
* Pedro Chicote com a cambrer
* Francisco Zabala
* Fernando Freyre de Andrade
* Ricardo Muñoz
* Pastora Peña
* Luchy Soto

## Referències

* 1 2 Bentley, 2008, p. 57.

## Bibliografia

* Bentley, Bernard. A Companion to Spanish Cinema. Boydell & Brewer, 2008.

## Enllaços externs

* Crisis mundial a la Filmoteca de Catalunya
* Publicitat de la pel·lícula a todocoleccion.net
# Crisip de Tiana

Crisip de Tiana (en llatí Chrysippus, en grec antic Χρύσιππος "Khrysippos") fou un escriptor grec sobre gastronomia, o més concretament sobre l'art de fer pastissos i dolços. Ateneu de Naucratis l'anomena σοφὸς πεμματολόψος, i diu que va escriure Ἀρτοκοπικός, una obra sobre l'elaboració del pa. Crisip probablement va viure poc abans que Ateneu.

## Referències

* ↑ 1.Chrysippus of Tyana a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 700
# Cromatòpsia

La cromatòpsia és un defecte visual en què els objectes apareixen d'un color diferent del que tenen. Aquesta alteració se subdivideix en xantòpsia, eritròpsia, cloròpsia i cianòpsia, que equivalen a visió groga, vermella, verda i blava, respectivament, segons el color amb què es veuen els objectes. En alguns casos, els objectes incolors poden aparèixer tenyits de color.
La cromatòpsia es pot produir a conseqüència del consum de drogues, l'alteració dels centres òptics, l'extracció de cataractes o un enlluernament.

## Vegeu també

* Retina
* Cèl·lula retinal

## Referències

* ↑ «Cromatòpsia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Consell General de l'Eure

El Consell General de l'Eure és l'assemblea deliberant executiva del departament francès de l'Eure, a la regió de Normandia.
La seu es troba a Évreux i des de 2001 el president és Jean Louis Destans (PS).

## Presidents del consell

* Jean Louis Destans (2001 -)

## Composició

El març de 2011 el Consell General de l'Eure era constituït per 43 elegits pels 43 cantons de l'Eure.
| Partit | Sigles | Electes |
| Majoria (25 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 12 |
| Partit Comunista Francès | PCF | 4 |
| Partit Radical d'Esquerra | PRG | 2 |
| Divers Gauche | DVG | 7 |
| Oposició (18 escons) |||
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 11 |
| Divers Droite | DVD | 4 |
| Nou Centre | NC | 3 |
| President del Consell General |||
| Jean Louis Destans (PS) |||

## Vegeu també

* Consell Regional d'Alta Normandia
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Web oficial del Consell General de l'Eure
# Consell General de l'Alta Viena

El Consell General de l'Alta Viena (en occità Conselh Generau de Nauta Vinhana) és l'assemblea deliberant executiva del departament francès de l'Alta Viena, a la regió de la Nova Aquitània.
La seu es troba a l'antiga caserna de la Visitació, al carrer François Chénieux de Llemotges, i des de 2004 la presidenta és Marie-Françoise Pérol-Dumont (PS).

## Antics presidents

* Jean-Claude Peyronnet (1982-2004)
* René Regaudie (1955-1982)
* Adrien Tixier (1945-1946)
* Léon Betoulle (1929-1940)

## Composició

El març de 2008 el Consell General de l'Alta Viena era constituït per 42 elegits pels 42 cantons de l'Alta Viena.
| Partit | Sigles | Electes |
| Majoria (37 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 27 |
| Partit Comunista | PCF | 2 |
| Alternativa Democràcia Socialisme | ADS | 7 |
| Divers Gauche | DVG | 1 |
| Oposició (5 escons) |||
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 3 |
| Divers Droite | DVD | 2 |
| President del Consell General |||
| Marie-Françoise Pérol-Dumont (PS) |||

## Vegeu també

* Consell Regional del Llemosí
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Web oficial del Consell General de l'Alta Viena
# Cultura Wilton

La Cultura Wilton és un poble del paleolític que rep el seu nom del llogarret de Wilton, a l'actual Sud-àfrica, on es van trobar les primeres restes d'aquesta cultura. Als orígens es tractava d'un grup de caçadors-recol·lectors especialistes en l'ús de l'arc que van expandir-se pel sud i el centre del continent africà des del 8000 aC fins al 1000 aC, quan van ser absorbits pels bantus. Enterraven els seus morts en posició fetal, tradició que van heretar els boiximans, possibles descendents d'aquesta cultura i els honoraven a través de l'art pintat en façanes de coves i pedres mortuòries.