OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tom Jager

Thomas Michael Jager, conegut com a Tom Jager, (Collinsville, Estats Units 1964) és un nedador nord-americà, ja retirat, especialista en distàncies curtes i guanyador de quatre medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 6 d'octubre de 1964 a la ciutat de Collinsville, població situada a l'estat d'Illinois.

## Carrera esportiva

Va participar, als 23 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova dels relleus 4x100 metres lliures i la medalla de plata en la prova dels 50 metres lliures, just per darrere del seu company Matt Biondi, el gran dominador d'aquells Jocs. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya) va aconseguir revalidar la medalla d'or en els relleus 4x100 metres lliures si bé únicament fou tercer en els 50 metres lliures, aquesta vegada darrera Aleksandr Popov i novament Matt Biondi.
Al llarg de la seva carrera guanyà cinc medalles al Campionat del Món de natació, entre elles quatre medalles d'or, cinc medalles d'or als Jocs Pan Pacífics i dues medalles als Jocs Panamericans, una d'elles d'or.

## Notes

* ↑ Algunes bases de dades li concedeixen medalles d'or als Jocs Olímpics d'estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units), on participà en les sèries dels relleus 4x100 metres lliures i relleus 4x100 metres estils, i en els Jocs Olímpcis d'estiu de 1988 realitzats a Seül (Corea del Sud) en la prova dels relleus 4x100 metres estils. El Comitè Olímpic Internacional, però, en la seva base de dades no les incorpora.

## Enllaços externs

* (anglès) www.ishof.org - Tom Jager Arxivat 2010-11-24 a Wayback Machine.
# Frénois (Vosges)

Frénois és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 39 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Frénois era de 39 persones. Hi havia 8 famílies, de les quals 4 eren parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 16 habitatges, 11 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 4 estaven desocupats. Tots els 16 habitatges eren cases. Tots els 11 habitatges principals que hi havia estaven ocupats pels seus propietaris; 1 tenia quatre cambres i 10 en tenien cinc o més. 8 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 4 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Frénois el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 12 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 28 persones, 19 eren actives i 9 eren inactives. Les 19 persones actives estaven ocupades(12 homes i 7 dones).. De les 9 persones inactives 4 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Frénois hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 552 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Frénois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Frénois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Siàglitsi

«Siàglitsi» té aquests significats:
* Siàglitsi (possiólok), localitat del raion de Vólossovo, a l'óblast de Leningrad, Rússia
* Siàglitsi (poble), localitat del raion de Vólossovo, a l'óblast de Leningrad, Rússia
# Jugband Blues

Jugband Blues és la darrera cançó del segon disc del grup britànic Pink Floyd, A Saucerful of Secrets de 1968.També apareix a Echoes: The Best of Pink Floyd. Fou composta per Syd Barrett.
Amb aquesta cançó, Barrett signa una mena de testament on fa referència a la seva sortida del grup: (And I don't care if I'm nervous with you).
L'enregistrament d'aquesta cançó fou surrealista, com és sovint en les composicions de Barrett: va fer venir improvisadament diversos músics de l'Exèrcit de Salvació que s'esperaven al carrer i entraven a l'estudi quan els necessitaven. Dues versions foren enregistrades, una improvisada segons la voluntat de Barrett (versió que apareix a l'àlbum) i l'altre, més acord amb la resta de la cançó, a la demanda de Norman Smith.

## Músics

* Syd Barrett - guitarres, veu
* Roger Waters - baix, tuba
* Richard Wright - teclats, trombó
* Nick Mason - bateria, percussió

## Referències

* ↑ Strong, Martin C. The Great Rock Discography. 7th. Edinburgh: Canongate Books, 2004, p. 1177. ISBN 1-84195-551-5.
* ↑ Mabbett, Andy. The Complete Guide to the Music of Pink Floyd. Londres: Omnibus Press, 1995. ISBN 0-7119-4301-X.
# Torre de la Polvorera

La Torre de la Polvorera (en italià: Torre della Polveriera) és una torre de defensa situada als baluards dedicats a l'explorador Antonio Pigafetta, a la ciutat de l'Alguer, a l'illa de Sardenya. De forma cilíndrica, construïda a mitjans del segle xviii, durant el mandat dels Savoia, s'utilitzava com a arsenal per armes i pólvora, en la defensa contra els atacs des del mar.

## Referències

* ↑ «Torre de la Polvorera». TotAlguer. Arxivat de l'original el 2022-10-04. [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ «Les Torres de l'Alguer» (en italià). PianetaAlghero.
# Roeblingita

La roeblingita és un mineral de la classe dels silicats. Va rebre el seu nom l'any 1897 per Samuel Lewis Penfield i Harry Ward Foote en honor del Coronel Washington Roebling (1837-1926), fundador de la Mineralogical Society of America, enginyer, inventor de la campana de busseig, constructor del pont de Brooklyn, i àvid col·leccionista de minerals, qui va donar la seva col·lecció al Smithsonian.

## Característiques

La roeblingita és un ciclosilicat de fórmula química Pb₂Ca₆Mn$^{2+}$(Si₃O$_9$)₂(SO₄)₂(OH)₂·4H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la roeblingita pertany a «09.CB - Ciclosilicats, amb enllaços senzills de 3 [Si₃O$_9$]$^{6-}$, amb anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: diversilita-(Ce) i ilimaussita-(Ce).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1897 a la mina Franklin, a Franklin, al comtat de Sussex (Nova Jersey, Estats Units), on sol trobar-se associada a altres minerals com: wil·lemita, ganofilita, hancockita, clinohedrita, barita i andradita. També ha estat descrita a Långban (Filipstad, Suècia).

## Referències

* ↑ «Roeblingite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 octubre 2016].
# Mhibes

Mhibes (o M'hibeus) és una reserva natural i una reserva d'animals creada per ordre ministerial a la governació de Bizerta, delegació de Sejnane, que s'estén també a Aïn Baccouche, delegació de Tabarka (governació de Jendouba), establerta per la protecció del cérvol de Barbaria.
# Sizivka

Sizivka (en (ucraïnès): Сизівка, en rus: Сизовка) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.814 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# R.e.m.IX

r.e.m.IX és un àlbum de remescles de cançons de l'àlbum Reveal, de la banda R.E.M., que es va publicar l'any 2002. L'àlbum no es va publicar mai comercialment però es va penjar al lloc web oficial de la banda com a descàrrega gratuïta. Aquest fou el segon disc promocional de R.E.M. via descàrrega (després de Not Bad for No Tour).
Per a la realització d'aquest àlbum van donar còpies de Reveal a diversos remescladors coneguts perquè experimentessin amb les seves cançons i la banda va seleccionar-ne les que van trobar més interessants i les van compilar en aquest treball. Tot i que l'àlbum d'estudi Reveal constava de dotze temes, van seleccionar deu remescles de només sis cançons, per exemple de «The Lifting» van afegir dues versions i de «I've Been High» van seleccionar-ne quatre.
El treball no va ser gaire ben rebut per part de la crítica malgrat destacar el precedent que introduïa el fet de publicar música gratuïta, però es va considerar avorrit i la selecció aparentment aleatòria de remescles.

## Referències

* ↑ Reed, Mark. «rem:IX» (en anglès). Drowned In Sound, 21-09-2002. Arxivat de l'original el 2015-06-01. [Consulta: 15 maig 2022].
# Tòrcul

Un tòrcul és una premsa utilitzada per a l'estampació de gravats. L'ús més freqüent és el gravat calcogràfic encara que es pot utilitzar en el linogravat o la xilografia. El procés és manual i és emprat per artistes i filantrops.
Funciona amb dos corrons de metall, cilindres, un superior i l'altre inferior. Accionant un volant que té aspecte de timó, els corrons giren sobre el seu propi eix i desplacen una platina. En la platina se situa la matriu, el paper de gravat damunt i cobrint en conjunt un parell de feltres. Quan aquest conjunt passa a través dels dos corrons, l'alta pressió comporta que la tinta traspassi de la matriu al paper. Realitzant-se una impressió en el paper anomenada estampa.
# Roeboides biserialis

Roeboides biserialis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Günther, A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5: i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Garman, S. 1890. On species of Cynopotamus. Bull. Essex Inst. v. 22 (núms. 1-3): 11-14.
* ↑ «Roeboides biserialis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lucena, C. A. S. de 1988: Lista comentada das espéces do gênero Roeboides Günther, 1864 descritas para as bacias dos rios Amazonas, São Francisco e da Prata (Characiformes, Characidae, Characinae). Comunicações do Museu de Ciências de PUCRS. v. 1 (núms. 1-5): 29-47.
* Lucena, C. A. S. de 1998: Relações filogenéticas e definição do género Roeboides, Günther (Ostariophysi; Characiformes; Characidae). Comunicações do Museu de Ciências e Technologia da PUCRS, Sér. Zoologia. v. 11: 19-59.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Josep Martínez Aloy

José Martínez Aloy (València, 4 de juny de 1855 — València, 3 d'abril de 1924) va ser un historiador i polític valencià. Afiliat al Partit Liberal Conservador va participar activament en la política local, sent diverses vegades regidor, alcalde l'any 1907 i president de la Diputació de València el 1914-1915.
Era llicenciat en Dret per la Universitat de València. Va publicar diversos treballs d'investigació històrica i va ser cronista de la Província de València. Dirigí el Museu de Belles Arts de València i fou membre de l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles i de Lo Rat Penat. Es declarava deixeble de Teodor Llorente i va presidir la festa de coronació del poeta que va organitzar l'Ajuntament de València. Des de la Diputació va ser un dels promotors de la creació del Centre de Cultura Valenciana.
A partir de l'estudi La Casa de la Generalidad, sobre el Palau de la Generalitat de València, premiat als Jocs Florals de Lo Rat Penat de 1893, l'any 1910 va reelaborar i editar una monografia il·lustrada i prologada per Teodor Llorente amb el títol La Casa de la Diputación que després seria traduïda al català.
Col·laborà en la Geografía del Reino de Valencia (1924) dirigida per Francesc Carreras i Candi. A la seua mort va deixar inacabat un projecte d'Enciclopèdia Valenciana.

## Obres

(Llista no exhaustiva)
* 1881 Formación de los apellidos lemosines
* 1884 De la alcurnia de San José a los sentimientos nobiliarios
* 1885 La aparición del Cristianismo en Valencia
* 1887 Los prelados valentinos
* 1890 Blasones de los linajes viejos y nuevos de la ciudad de Alicante y de varios Reyes, Títulos, Villas y Ciudades de España, recopilados por Jaime Bendicho
* 1893 La Casa de la Generalidad
* 1910 La Casa de la Diputación

## Referències

* ↑ «Josep Martínez i Aloy». enciclopèdia.cat (GEC). [Consulta: 23 març 2019].

## Bibliografia

* (castellà) Vicente Gascón Pelegrí. Prohombres valencianos en los últimos cien años, 1878-1978. València. Caixa d'Estalvis de València, 1978. ISBN 84-500-2630-X
# Gabrielle i Jean

Gabrielle i Jean (Gabrielle et Jean) és un quadre de Pierre-Auguste Renoir dels anys 1895-1896 i dipositat al Museu de l'Orangerie de París.

## Història

Gabrielle Renard, parenta de la muller de Renoir, va entrar al servei de la família l'any 1894, un mes abans del naixement de Jean, el segon fill de l'artista. Llavors tenia tot just quinze anys i romangué al servei de la família prop de dues dècades. Molt mainadera, va ésser una segona mare per als infants i esdevingué també la model preferida del pintor: figura en prop de dos-cents quadres de Renoir.
Jean Renoir, que de gran seria el conegut director de cinema, explica com el seu pare pintà un veritable àlbum dels seus anys d'infantesa:
| « | "Quan era encara molt petit, tres, quatre o cinc anys, el meu pare no escollia la manera com jo havia de posar, sinó que aprofitava algun entreteniment que em fes estar quiet. Així era com els Jean jugant a soldadets, menjant-se la sopa, empenyent cubs o mirant il·lustracions quedaren fixats sobre la tela..." | » |

## Descripció

Hi ha un grup molt nombrós d'obres contemporànies que representen Gabrielle i Jean. Ací, Gabrielle juga amb un petit brau, mentre el nen, que té assegut a la falda, agafa una figureta de pastora (a penes esbossada). La cabellera negra i la brusa entre negra i blava de Gabrielle contrasten amb el cap de l'infant, d'un ros venecià, i amb el seu vestit blanc, que introdueix una gran taca lluminosa en la composició.

## Referències

* ↑ - Musée de l'Orangerie (francès) i (anglès)
* 1 2 3 4 5 Pierre Georgel, José Francisco Yvars, Jean-Pierre Labiau, 2002. De Renoir a Picasso: obres mestres del Musée de l'Orangerie, París. Barcelona: Fundació "la Caixa". ISBN 8476647808. Pàgs. 84-85.
* ↑ Jean Renoir, Pierre-Auguste Renoir, mon père. París, Gallimard, 1981. Pàg. 433.

## Enllaços externs

* Gabrielle et Jean Renoir - Christie's (anglès)
# Els Castellons

Els Castellons és una dena al nord-oest del terme municipal de Morella (els Ports, País Valencià). Fins al 1927, el mas de Castellons fou la capçalera i des d'aleshores aquesta funció l'acompleix el mas de Torre Ciprés. Limita al nord amb el terme municipal de Sorita, la dena de la Pobla d'Alcolea i la dena d'Herbeset; al sud amb l'antic terme de Xiva de Morella, la dena de Morella la Vella i la dena de Font d'en Torres; a l'est amb la dena d'Herbeset; i a l'oest amb el terme de Palanques i l'antic terme d'Ortells. Dins dels límits de la dena dels Castellons es troba el port de Torremiró.
El 2009 comptava 14 habitants, disseminats pels diversos masos de la dena:
| Mas de la Torre Ciprés (capital) Mas d'Adell Mas de les Beates Molí de les Beates Mas del Cabrer Mas dels Castellons Mas d'Estret de Portes Mas de Martí Mas dels Molins Mas de Noguer | Mas del Peiró Mas de Pitarch o Barra Mas de Plans Mas de Ripollés Mas de Tirado Mas de la Torregenter Mas de la Torre Miró Mas de la Torreta Ràmia Mas del Ventorrillo |

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor de la Comunitat Valenciana, 2009». Arxivat de l'original el 2014-03-07. [Consulta: 24 agost 2010].

## Enllaços externs

* Ajuntament de Morella Arxivat 2010-03-15 a Wayback Machine.
* «Els Castellons». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ca n'Ametller

«Ca n'Ametller» té aquests significats:
* Ca n'Ametller (Castellar del Vallès), edifici històric al terme de Castellar del Vallès (al Vallès Occidental)
* Ca n'Ametller (Molins de Rei), edifici de planta i dos pisos a la vila de Molins de Rei (al Baix Llobregat)
* Ca n'Ametller (Montornès del Vallès), masia de Montornès del Vallès (Vallès Oriental)
* Ca n'Ametller (Sant Cugat del Vallès), edifici al Vallès Occidental
* Roure de Ca n'Ametller, roure martinenc a Castellbisbal (el Vallès Occidental)
# Crani fumant un cigarret

Crani fumant un cigarret (Kop van een skelet met brandende sigaret en neerlandès) és un quadre de Vincent van Gogh part de la col·lecció permanent del Museu van Gogh d'Amsterdam. Probablement va ser pintada l'hivern de 1885 a 1886, com una crítica a les pràctiques acadèmiques conservadores, una suposició basada en el fet que Van Gogh era a Anvers en aquell moment assistint a classes de la Reial Acadèmia de Belles Arts d'Anvers, classes que després qualificaria d'avorrides i diria que no li van aportar res.
L'any 2008, el quadre va ser usat pel dissenyador gràfic Chhip Kidd en la coberta de la primera edició del llibre When You Are Engalfed in Flames, una col·lecció d'assaigs escrita per David Sedaris. Es diu que Sedaris ha estat fascinat per la imatge des que la va veure en una postal en un viatge a Amsterdam.

## Obres relacionades

Del 1887 al 1888, Van Gogh va pintar dos quadres més amb cranis, els dos altres únics quadres amb calaveres com a motiu més enllà d'un dibuix del mateix període.
| Crani (1887/1888) | Crani (1887/1888) |

## Referències

* 1 2 «Skull of a Skeleton with Burning Cigarette, 1886». Van Gogh Museum. Arxivat de l'original el 2012-02-03. [Consulta: 19 maig 2013]. «This curious and somewhat macabre little painting is undated. It was probably executed in the winter of 1885–86, during Van Gogh’s stay in Antwerp....This skull with a cigarette was likely meant as a kind of joke, and probably also as a comment on conservative academic practice.»
* 1 2 3 Bundrick, Sheramy. «Memento Mori or Just a Joke?». Van Gogh's Chair (blog). blogspot.com, 14-06-2008. [Consulta: 19 maig 2013]. «[H]is letters and anecdotes from others record that he sparred with his drawing and painting teachers and was scornful of conservative academic practice. His time at the Academy lasted only weeks; he felt he was learning nothing and later proclaimed academic training "damned boring". Taken from that perspective, 'Skull of a Skeleton with Burning Cigarette' could be read as a thumbing-of-the-nose at 'the establishment.'»
# Josep Maria de la Concepció Colomer i Cors

Josep Maria de la Concepció Colomer i Cors (Vic, 1782 – Vic, 1859) fou un teòleg i orador sagrat i feu obres benèfiques. Estudià al seminari de Vic i rebé el grau de teologia (1906) a la Universitat de Cervera. Familiar del bisbe Veyan, al qual seguí de prop durant la participació del prelat en la Guerra de Napoleó. Traslladat a Barcelona, actuà en diferents parròquies del bisbat. De retorn, el bisbe Casadevall va nomenar-lo domer major. Orador sagrat, ocupà diverses vegades la trona de la seu de Barcelona. A Vic participà en totes les institucions benèfiques i pedagògiques i es distingí en l'epidèmia del còlera del 1854 amb veritable heroisme.

## Bibliografia

* Miquel S. Salarich Torrents, Miquel S. Ylla-Català i Genís, «Vigatans Il·lustres». Publicacions del Patronat d'Estudis Ausonencs Vic. Núm. 5-6.
# Torsken

Torsken (en sami septentrional: Doaskku) és un antic municipi situat al comtat de Troms, Noruega. Té 913 habitants (2016) i la seva superfície és de 243.20 km².

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 24 desembre 2016].
# Gabrán mac Domangairt

Gabrán mac Domangairt (gal·lès antic: Gawran map Dinwarch) o Gabrán el traïdor (Gwran Wradouc) va ser un rei Ulaid de Dál Riata de mitjans del segle vi. És l'avantpassat homònim del Cenél nGabráin (clan). Gabrán era fill de Domangart Réti, mort el 538.
L'evidència històrica de Gabrán es limita a la inscripció de la seva mort als anals irlandesos i gal·lesos. És possible que la mort de Gabrán estigui relacionada amb una migració o moviment de Bridei mac Maelchon; Els Annals de Tigernach registren la seva mort el 560 i especifiquen que el mateix any el regne dels escots va ser devastat per Brude mac Maelchon, el rei dels pictes. Gabrán mac Domangairt va ser potser víctima d'una contraofensiva dels pictes que havien hagut de cedir territoris als escots durant els regnats anteriors.
Segons el Senchus Fer n-Alban Gabrán mac Domangairt va tenir cinc fills la descendència dels quals va constituir el Cenél nGabráin que va haver de lluitar pel control de Dál Riata contra els descendents del Comgal el Cenél Comgaill i, al segle següent, contra els del Cenél Loairn:

## Referències

* 1 2 Annales Cambriae, Manuscrit B.
* ↑ Fraser, 2009, p. 121-122.
* ↑ Annals d'Ulster, U 538.3.
* ↑ Annals de Tigernach, AT 538.3.
* ↑ Les cròniques gal·leses situen la seva mort 528 entrades (= anys) després del naixement de Crist, però la reconstrucció de Phillimore del text A mostra la data de 559 dC.
* ↑ Annals de Tigernach, AT 560.2.
* ↑ Annals de Tigernach, AT 560.3.
* ↑ Annals d'Ulster, U 595.2.

## Bibliografias

* Bannerman, John. Studies in the History of Dalriada (llibre). Edimburg: Scottish Academic Press, 1974. ISBN 0701120401.
* Fraser, James E. From Caledonia to Pictland. Scotland to 795 (llibre). Edimburg: The New Edinburgh History of Scotland, 2009. ISBN 978-0748612321.
* Sharpe, Richard. The thriving of Dalriada (llibre) (en anglès). Dublín: Simon Taylor, 2000 (Kings, clerics and chronicles in Scotland, 500-1297: essays in honour of Marjorie Ogilvie Anderson on the occasion of her ninetieth birthday). ISBN 1-85182-516-9.

## Enllaços externs

* CELT, Corpus de textos irlandesos. (anglès)