OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista d'emperadors mogols

Els emperadors mogols foren els sobirans de l'Imperi Mogol que dominà el subcontinent indi entre els anys 1527 i 1858. D'origen mongol islamitzat, els sis primers foren coneguts com a Grans Mogols.

## Gran Mogols

* Baber (1526-1530) (Dates dels regnats)
* Humayun (1530-1556)
* Akbar (1556-1605)
* Jahangir (1605-1627)
* Xa Jahan (1627-1658)
* Aurangzeb (1658-1707)

## Els altres emperadors mogols

* Bahadur Xah I (1707-1712)
* Jahandar Xah (1712-1713)
* Farrukh-siyar (1713-1719)
* Rafí ud-Darajat (1719)
* Rafí ud-Daulat (1719)
* Nekusiyar (1719)
* Muhàmmad Ibraham (1719)
* Muhàmmad Xah de Delhi (1719-1748)
* Ahmad Xah Bahadur (1748-1754)
* Aziz ud-Din Àlamgir (1754-1759)
* Alam II (1759-1806)
* Muhàmmad Akbar Xah (1806-1837)
* Bahadur Xah II (1837-1857)
# John Julius Wurdack

John Julius Wurdack (28 d'abril de 1921 - 13 de maig de 1998), va ser un botànic estatunidenc.

## Biografia

Va néixer el 28 d'abril de 1921.
El 1942 Wurdack va rebre una llicenciatura en botànica a la Universitat de Pittsburgh i tenia la intenció de servir com un enginyer sanitari durant la Segona Guerra Mundial.
De 1946 a 1948 va ser al Japó, i també va visitar la Xina. El 1949, Wurdack va obtenir la seva segona llicenciatura en enginyeria sanitària per la Universitat d'Illinois i va treballar com a assistent tècnic al Jardí Botànic de Nova York.
El 1952 va obtenir el seu doctorat. Wurdack va realitzar 11 expedicions importants a Veneçuela. El 1960, es va convertir en comissari de l'Herbari Nacional dels Estats Units..
John Julius Wurdack va morir de càncer el 13 de maig de 1998.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Wurdack, John». Washington Biologists' Field Club. Arxivat de l'original el 2012-08-26. [Consulta: 27 agost 2011].

## Enllaços externs

* «Wurdack, John». Washington Biologists' Field Club. Arxivat de l'original el 2012-08-26. [Consulta: 27 agost 2011].
# Miroslav Junec

Miroslav Junec (3 de març de 1959) va ser un ciclista txecoslovac que s'especialitzà en la pista. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món en Persecució per equips de 1987. Com a júnior, havia guanyat el campionat del món de puntuació.

## Palmarès

* 1977
** Campió del món júnior en Puntuació

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
# Petrell alagran

El petrell alagran (Pterodroma macroptera) és ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics que habita als Oceans del Sud, entre 50° S i 30° S, criant a les illes meridionals de l'Atlàntic i l'Índic i costa sud d'Austràlia Occidental. El petrell caragrís de l'illa del Nord de Nova Zelanda, ha estat considerat una subespècie del petrell alagran, però recentment han estat considerades espècie diferents, arran els treballs de Gill et al. (2010).

## Referències

* ↑ B. J. Gill, B. D. Bell, G. K. Chambers, D. G. Medway, R. L. Palma, R. P. Scofield, A. J. D. Tennyson i T. H. Worthy (2010). Checklist of the Birds of New Zealand, Norfolk and Macquarie Islands, and the Ross Dependency, Antarctica (4th ed.). Wellington: Te Papa Press and OSNZ.
# Verlag Ferdinand Schöningh

La Verlag Ferdinand Schöningh és una editorial alemanya fundada el 12 de maig del 1847 a Paderborn pel comerciant de llibres Ferdinand Schöningh, originari de Meppen/Emsland. Des de l'1 de gener del 2017 forma part de Brill Publishers. Se centra en la història contemporània, la teologia científica, la filosofia, la filologia i la pedagogia. Així mateix, ha impulsat diverses publicacions de gran envergadura, incloent-hi edicions crítiques d'obres d'Agustí d'Hipona, Friedrich i August Wilhelm Schlegel i Wilhelm von Humboldt, els 40 volums de la història dels concilis editada per l'historiador papal en cap Walter Brandmüller, una luxosa sèrie de facsímils de la Biblia Slavica i una gran edició de recerca sobre la inquisició pontifícia i l'Index Librorum Prohibitorum. Fou cofundadora de la Rote Reihe dels Uni-Taschenbücher, un projecte comú de diverses editorials.

## Referències

* ↑ Brill Publishers. «Brill übernimmt Ferdinand Schöningh / Wilhelm Fink und ernennt Geschäftsführer» (en alemany), 20 desembre 2016. [Consulta: 15 juliol 2017].
# Josu Elorriaga Zarandona

Josu Elorriaga Zarandona (Bilbao, 8 de juny de 1942) és un economista i polític basc. El 1966 es va llicenciar en ciències econòmiques per la Universitat de Bilbao i el 1967 començà a treballar a Iberduero SA. El 1976 s'afilià al Partit Nacionalista Basc (PNB) i el març de 1977 participà com a compromissari en l'assemblea nacional del PNB celebrada a Pamplona, la primera des de la guerra civil espanyola. Fou candidat per Biscaia a les eleccions generals espanyoles de 1977, en las que no fou escollit, però el 1978 substituí en el seu escó Juan de Ajuriaguerra Ochandiano. Fou reescollit a les eleccions generals espanyoles de 1979.

## Enllaços externs

* Josu Elorriaga ocupará su escaño en el Congreso, publicat a El País, 26 d'agost de 1978.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Leptodactylodon polyacanthus

Leptodactylodon polyacanthus és una espècie de granota que viu al Camerun i Nigèria.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Amiet, J.-L. 2004. Leptodactylodon polyacanthus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Pedro María Sodupe Corcuera

Pedro María Sodupe Corcuera (Bilbao, 1946) és un economista i polític basc. Estudià ciències econòmiques i direcció d'empreses a la Universitat de Deusto, on ha estat també professor d'història econòmica. Alhora, ha militat al Partit Nacionalista Basc, amb el qual fou elegit diputat per Biscaia a les eleccions generals espanyoles de 1977, formant part del Grup parlamentari basc-català. Després abandonà la política i actualment és catedràtic de relacions internacionals a la Universitat del País Basc.

## Obres

* La Visión soviética de la integración europea: el caso de la CEE, 1957-1969 (1987) ISBN 84-7585-106-1
* La estructura de poder del sistema internacional: del final de la Segunda Guerra Mundial a la posguerra fría (2002) ISBN 8424509382
* Poder e interdependencia en un sistema internacional, 1950-1995 (2000) ISBN 9788424508593
* La teoría de las relaciones internacionales a comienzos del siglo XXI (2003) ISBN 84-8373-549-0
* La Constitución Europea. Un análisis de sus aspectos fundamentales (amb altres)

## Referències

* ↑ Professorat Arxivat 2011-03-07 a Wayback Machine. de l'UPV/EHU

## Enllaços externs

* Pedro María Sodupe a l'Enciclopedia Auñamendi
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
«Obra de Pedro María Sodupe Corcuera» a Dialnet.
# Metalníkovo

Metalníkovo (en rus: Метальниково) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 120 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].
# Patates rossejades

Les patates rossejades o patates daurades, són un tipus clàssic de preparació de les patates trossejades,tallades en quarters o rodelles. Són cuites en una matèria grassa, generalment oli vegetal o mantega, en una paella o una casserola, a foc més o menys viu, fins que l'aliment prengui color, i poden anar acompanyades de cebes, bolets, llardons, etc.

## Vegeu també

* Patates dauphine
* Pommes soufflées
# Santa Maria de la Cabanassa

Santa Maria de la Cabanassa (Mare de Déu de l'Assumpció) és l'església parroquial del poble de la Cabanassa, del terme comunal del mateix nom, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Està situada a l'extrem meridional del centre del poble de la Cabanassa.
És una església moderna, d'estil neogòtic, molt gran. És de nau única, amb planta de creu, formada per un transsepte. S'hi venera una imatge de la Mare de Déu de la Perxa, probablement procedent de la desapareguda església de Santa Maria de la Perxa.

## Referències

* ↑ L'església de Santa Maria de la Cabanassa en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «22 - La Cabanassa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Cerd 39. Santa Maria de la Cabanassa». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «La Cabanassa». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Can Boada (Llagostera)

Can Boada de Llagostera és un edifici de planta inicialment quadrangular i amb portants de murs de pedra morterada que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. S'estructura en tres crugies i es troba cobert a dos vessants amb teula. De la façana principal cal destacar la porta dovellada i les tres finestres de la planta principal d'estil renaixentista amb guardapols i arrencaments esculpits en pedra de granit. A les golfes s'obre una finestra geminada amb arcs semicirculars. Destaquen la pallissa annexa de parets i arcades semicirculars de pedra. Davant la Masia es formà un pati amb construccions baixes i tancat per un alt mur i un portal de barri pel seu accés.

## Història

El mas fou construït bàsicament durant el s. XVI. Posteriors ampliacions han definit el conjunt i han configurat un pati al davant, tancat per alts murs. Hi ha una masoveria annexa que és ocupada actualment pel guàrdia de la finca. La família Boada tenia altres edificis notables a Llagostera. Cal destacar la bona restauració feta en el conjunt i l'acurat tractament de l'entorn.

## Vegeu també

* Llista de monuments de Llagostera

## Referències

* ↑ «Can Boada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 setembre 2014].
# Le Droit Humain (Bèlgica)

La Federació belga « Le Droit Humain » és una federació de lògies maçoniques de Bèlgica. És la segona federació en nombre d'adherits a l'Ordre maçonnique mixte international « le Droit humain » i l'única que accepta dones i homes. Treballa segons el Ritu Escocès Antic i Acceptat (R.E.A.A.).
La primera Lògia belga de l'Ordre Maçònic Mixt Internacional «El Dret Humà» es va instal·lar a Brussel·les, el 24 de maig de 1912, en presència del fundador francès, Georges Martin i el suport dels Germans d'una lògia del Grand Orient de Belgique. Altres Lògies es van crear ràpidament i, des de 1928, sis lògies van formar el nucli de la Fédération belge du «Droit Humain» que s'implantarà a tot el país.
El 1979 la Federació belga comptava 2345 membres. El 2004 (segons la plana web web oficial) compta més de 6000 membres per a 95 lògies. Fins al 1996 ha participat en el C.L.I.P.S.A.S. (Centre de Liaison et d'Information des Puissances Maçonniques Signataires de l'Appel de Strasbourg). Des de 1998, forma part del S.I.M.P.A. La Federació belga del «Dret Humà» va concloure un acord de col·laboració i de reconeixement mutu dels membres amb el Grand Orient de Belgique, La Grande Loge féminine de Belgique i la Grande Loge de Belgique amb les quals comparteixen la plana web.
El 2006 alguns tallers es van escindir de la federació, en no reconèixer l'autoritat del Consell Internacional establert a París i van crear una nova confederació amb el nom de «Lithos».

## Grans mestres

* 1928 - 1934 : Gaston Vandermeeren
* 1934 - 1940 : Ernest Decraene (tevens G.O.B.)
* 1940 - 1946 : sedes vacante
* 1946 - 19XX : Paula Doms
* 19XX - 19XX : Charles Moris
* 19XX - 19XX : Lucia de Brouckère
* 198X - 198X : Marie-Jeanne Sputael
* 198X - 199X : Jenny Vanroelen
* 199X - 1999 : Lydia Blontrock-Suys
* 1999 - 2001 : Thérèse Willekens
* 2001 - 2003 : Wim Rutten
* 2003 - 2005 : Nora Haeck
* 2005 - 2007 : Karina D.

## Referències

* ↑ Accueil Arxivat 2016-11-26 a Wayback Machine. al web de le Droit Humain
* ↑ Les obediences initiant des femmes en Belgique
* ↑ Lithos, une nouvelle Obédience belge

## Enllaços externs

* site de la Fédération belge du D.H.
* site de la logia de Barcelona du D.H. Arxivat 2012-12-16 a Wayback Machine.
# Metal·locarbonil

Un metal·locarbonil és un complex químic format per un metall de transició i una molècula de monòxid de carboni (CO). Els metal·locarbonils homolèctics, que són els que només contenen lligands CO, s'indiquen generalment com M(CO), mentre que els que contenen altres lligands s'indiquen com L$_n$M(CO).
Normalment són compostos volàtils i tòxics, la toxicitat es deu en part a la formació de carboxihemoglobina. Tendeixen a ternir caràcter apolar i a ésser incolors.
Entre els seus usos principals hi ha els de catalitzadors en la síntesi industrial.
Els primers metal·licarbonils van ser sintetitzats per Ludwig Mond, Carl Langer i Friedrich Quincke l'any 1890.

## Notes

* ↑ Elschenbroich, C. ”Organometallics” (2006) Wiley-VCH: Weinheim. ISBN 978-3-527-29390-2
* ↑ Shriver, Atkins i Langford, 1993, p. 501.

## Bibliografia

* Shriver, D.F.; Atkins, P.W.; Langford, C.H.. Chimica inorganica (en italià). Zanichelli, 1993. ISBN 978-88-08-12624-5.
* Housecroft, Catherine E.; Sharpe, Alan G. Inorganic chemistry (en anglès). 2a. ed. Pearson Education Limited, 2005. ISBN 0-13-039913-2.
# Pintura de plom

La pintura de plom és una pintura que conté plom, un metall pesant utilitzat com a pigment, sent les més comunes cromat de plom(II) (PbCromCrO₄, "groc crom" i carbonat de plom(II) (PbCO₃, "plom blanc"). S'usa a la pintura a l'oli. També s'afegeix plom a la pintura per accelerar-ne l'assecada, augmentar-ne la durabilitat, conservar una aparença fresca i resistir a la humitat que causa corrosió. La indústria i les milícies encara utilitzen pintures amb un contingut significatiu de plom. Per exemple, a vegades es fa servir pintura amb plom per pintar carreteres i les línies dels aparcaments.

## Toxicitat

Tot i que el plom millora el rendiment de la pintura, és una substància perillosa. És especialment nociu pels nens de menys de sis anys, el cos dels quals encara està en desenvolupament. El plom provoca danys al sistema nerviós, pèrdues d'oïda, un creixement atrofiat i un desenvolupament retardat. També pot causar danys renals i afecta tots els sistemes i aparells d'òrgans del cos. També és perillós pels adults, i pot causar problemes reproductius tant als homes com les dones.
Un mite relacionat amb la pintura basada en el plom és que la causa més habitual d'enverinament és menjar-se flocs de pintura caiguts. De fet, la via més habitual d'exposició al plom durant la infantesa és la ingestió de pols de plom durant el contacte habitual de mà a boca, durant el qual els infants s'empassen pols caiguda de pintura deteriorada o pols amb plom generada durant les reformes o la pintura. La pols de plom de pintura remodelada o deteriorada cau a terra on juguen els nens, que la poden ingerir.

## Referències

* ↑ Völz, Hans G.. Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry. Wiley-VCH, 2006. DOI 10.1002/14356007.a20_243.pub2. ISBN 3527306730.
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 1999-10-05. [Consulta: 22 agost 2009].
* ↑ Agency for Toxic Substances and Disease Registry. «ToxFAQs™ for Lead». Center for Disease Control, 01-08-2007. Arxivat de l'original el 21 maig 2012. [Consulta: 15 maig 2012].
* ↑ Bonde, J. P.; Joffe, M.; Apostoli, P.; Dale, A.; Kiss, P.; Spano, M.; Caruso, F.; Giwercman, A.; Bisanti, L. «Sperm count and chromatin structure in men exposed to inorganic lead: lowest adverse effect levels». Occupational and Environmental Medicine. PubMed, 59, 4, 01-04-2002, pàg. 234–242. DOI: 10.1136/oem.59.4.234. PMC: 1740274. PMID: 11934950.
# Casa de veïns a l'avinguda Catalunya, 99 (Gironella)

Casa de veïns a l'avinguda Catalunya, 99 és un edifici del municipi de Gironella (Berguedà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, del període del modernisme, i atribuït a Alexandre Soler i March.

## Descripció

Habitatge entre mitgeres de planta baixa i dos pisos superiors. Destaca sobretot per l'ús particular del maó, deixat a la vista en un moment en què es comencen a valorar els materials tradicionals en la construcció catalana. A la part baixa trobem tres arcs escarsers, tots tres usats com a portes i realçats per motllures al seu voltant dibuixades amb el mateix maó. Tant al primer com al segon pis trobem moltes obertures, finestres de perfil allargat ubicades als espais deixats entre les motllures de maó, que dibuixen tot de línies verticalitzants acabades amb formes rectangulars o bé arrodonides.

## Història

A principis del segle XX Gironella visqué un moment de gran creixement urbanístic, gràcies a les fàbriques de filats i teixits. Al peu de la carretera de Manresa a Berga, on hi havia també l'estació de la línia de ferrocarril de Manresa a Berga, nasqué un nou barri, l'eixample pròpiament dit de la vila, on se centrà la nova activitat del poble. Aquest període coincideix amb els temps en què Alexandre Soler i March (arquitecte de l'església de Gironella i de la de l'Ametlla de Casserres) fou arquitecte municipal de la localitat, el qual es creu que fou probablement l'autor de l'edifici.

## Referències

* 1 2 «Casa de veïns a l'avinguda Catalunya, 99». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Joan I de Montfort

Joan I de Montfort (mort el 1249 a Xipre), fou comte de Montfort-l'Amaury de 1241 a 1249, fill d'Amaurí IV, comte de Montfort, i de Beatriu de Borgonya.
Es va casar el març de 1248 amb Joana de Châteaudun, dama de Château-du-Loir, filla de Geoffroy VI, vescomte de Châteaudun, i de Clemència des Roches, i va tenir:

## Referències

Wikipèdia en francès.
# Micromacronus

Micromacronus és un gènere d'ocells de la família dels cisticòlids (Cisticolidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere conté dues espècies:
* Micromacronus leytensis - camaròptera sedosa daurada.
* Micromacronus sordidus - camaròptera sedosa olivàcia.
# Pic dels Gorgs

«Pic dels Gorgs» té aquests significats:
* Pic dels Gorgs, muntanya de 2.360 m alt a la serra de Madres, al Conflent
* Pic dels Gorgs, muntanya de 2.851 m alt del límit dels termes comunal de Fontpedrosa, al Conflent, i municipal de Queralbs, al Ripollès
* Pic dels Gorgs, muntanya de 2.631 m del terme comunal de Castell de Vernet, al Conflent
* Pic de Gourgs Blancs, cim de 3.131 m entre les valls de Benasc (Alta Ribagorça), d'Astau (Comenge) i de Loron (Bigorra)
# Campionats d'Europa de ciclisme en pista de 2013

Els Campionats d'Europa de ciclisme en pista de 2013 es va celebrar a Apeldoorn (Països Baixos) del 18 al 20 d'octubre de 2013.
Les competicions es van celebrar a l'Omnisport Apeldoorn. En total es va competir en 13 disciplines, 7 de masculines i 6 de femenines.

## Resultats
### Masculí

| Prova | | | |
| Keirin | Maximilian Levy Alemanya | Jason Kenny Regne Unit | François Pervis França |
| Velocitat individual | Denís Dmítriev Rússia | Robert Förstemann Alemanya | Jason Kenny Regne Unit |
| Velocitat per equips | Alemanya René Enders Robert Förstemann Maximilian Levy | França François Pervis Michaël D'Almeida Grégory Baugé | Rússia Denís Dmítriev Andrey Kubeev Pavel Yakushevskiy |
| Persecució per equips | Regne Unit Steven Burke Edward Clancy Owain Doull Andrew Tennant | Rússia Ievgueni Kovaliov Ivan Kovaliov Artur Ierxov Alexander Serov | Països Baixos Tim Veldt Dion Beukeboom Roy Eefting Jenning Huizenga |
| Cursa per punts | Elia Viviani Itàlia | Thomas Boudat França | Eloy Teruel Espanya |
| Madison | Itàlia Elia Viviani Liam Bertazzo | Espanya David Muntaner Albert Torres | Bèlgica Kenny De Ketele Gijs Van Hoecke |
| Òmnium | Víktor Manakov Rússia | Tim Veldt Països Baixos | Martyn Irvine Irlanda |

### Femení

| Prova | | | |
| Keirin | Elis Ligtlee Països Baixos | Kristina Vogel Alemanya | Virginie Cueff França |
| Velocitat individual | Kristina Vogel Alemanya | Elis Ligtlee Països Baixos | Jessica Varnish Regne Unit |
| Velocitat per equips | Rússia Elena Brejniva Olga Streltsova | Alemanya Kristina Vogel Miriam Welte | Regne Unit Rebecca James Jessica Varnish |
| Persecució per equips | Regne Unit Danielle King Katie Archibald Elinor Barker Laura Trott Joanna Rowsell (q) | Polònia Katarzyna Pawłowska Eugenia Bujak Małgorzata Wojtyra Edyta Jasińska | Rússia Aleksandra Chekina Ievguénia Romaniuta Gulnaz Badykova Maria Mishina |
| Cursa per punts | Kirsten Wild Països Baixos | Danielle King Regne Unit | Leire Olaberría Espanya |
| Òmnium | Laura Trott Regne Unit | Kirsten Wild Països Baixos | Jolien D'Hoore Bèlgica |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Alemanya | 3 | 3 | 0 | 6 |
| 2 | Regne Unit | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 3 | Rússia | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 4 | Països Baixos | 2 | 3 | 1 | 6 |
| 5 | Itàlia | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 6 | França | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 7 | Espanya | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 8 | Polònia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | Bèlgica | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 10 | Irlanda | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 13 | 13 | 13 | 39 |

## Enllaços externs

* Resultats oficials Arxivat 2013-10-20 a Wayback Machine.
# Cementiri de Berga

El cementiri de Berga és una obra de Berga protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El cementiri és estructurat en tres grans replans. El primer és el de majors dimensions i també el més antic. Forma un gran clos rectangular amb la disposició tradicional de nínxols al volt, excepte al costat de llevant, on continua, a un nivell inferior, el segon replà. Al centre, hi ha camins i jardins en disposició geomètrica, monumental. Els perímetres estan delimitats amb tanca de boix, xiprers modelats, i jardineria en un sentit ampli.
El segon replà és més petit, de diferent caràcter, ormanetat en fileres de xiprers retallats damunt d'un camp de gespa. El tercer, espai més recent, és el menys cuidat, ja que hi ha tot de blocs de pedra i nínxols atapeïts sense res més. Actualment es troba en contacte amb el nucli urbà. Envaïts els seus marges per edificacions grolleres de serveis. A llevant hi ha importants vistes cap a Pedret i la Portella, avui malmeses per porqueres.

## Història

El 1851 s'obre un expedient per a la construcció d'un nou cementiri. El 1854, forçat pel gran nombre de morts degut al còlera, es beneeix el camp destinat a nou cementiri que no arriba a estar en ús. El 1668 la junta revolucionària de Berga decreta el tancament del cementiri vell i el trasllada al nou.
El 1924 tenim constància de la construcció del panteó dels Bessacs. El 1930 hi ha un projecte, realitzat només en part, per a la seva ampliació, corresponent al segon replà. Entre 1965 i 1975 es fa el tercer dels replans. El 1981 es torna a ampliar el conjunt, aquest cop construint nínxols al primer i segon replà. Encara trobem un nou projecte de 1982 per ampliar i reformar el conjunt.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cementiri de Berga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].