OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Multiface

La Multiface va ser un perifèric llançat a la dècada del 1980 per Romantic Robot UK Ltd per diversos microordinadors. La funció principal de l'aparell era bolcar la memòria de l'ordinador a un dispositiu d'emmagatzematge extern, i va comptar amb un icònic botó vermell que es podria prémer en qualsevol moment, per activar-lo. Com la majoria dels jocs de l'època no tenia una funció per desar, la Multiface permetia als jugadors salvar la seva posició. No obstant això, aquesta característica també permetia als usuaris crear còpies de seguretat o còpies pirata de programari. La violació de drets d'autor es descoratjava, però, va ser possible en models anteriors; en models posteriors es va fer més difícil, exigint que la Multiface sigui present per fer la recàrrega del bolcatge en la memòria.

## Referències

* ↑ «Multiface 1 Manual» (PDF) (en anglès), 1985. [Consulta: 15 juliol 2012]. «You must not infringe copyright when using MULTIFACE and if in any doubt, consult the copyright owner(s).»
* ↑ «Multiface 3 Manual, Secció 3.1» (en anglès). [Consulta: 15 juliol 2012]. «In order to protect copyright, back up copies taken with MULTIFACE THREE will not then reload unless MULTIFACE is connected.»

## Enllaços externs

* Back up your troubles Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine. (anglès)
* Cheats Prosper: ZX Multiface pokes Arxivat 2012-07-05 a Wayback Machine. (anglès)
# Multiestetica

Multiestetica és una companyia fundada el 2007 per José Luis Ferrer, de la companyia Grupo Intercom És un portal dedicat a la medicina i cirurgia estètica amb una plantilla de 60 treballadors, i 23.700 metges i centres inscrits. Amb presència a Espanya, Itàlia, França, Mèxic, Argentina, Xile i Colòmbia. En 2016 forma una nova societat denominada Your New Self, S.L. amb aportació inicial de capital de 148.500 euros.
Multiestetica va començar desenvolupant un directori mèdic especialitzat en cirurgia i medicina estètica, ara s'enfoca en la creació d'una comunitat centrat en l'ajuda i intercanvi d'experiències entre pacients. Aquesta comunitat compta amb un milió d'usuaris registrats al món.

## Referències

* ↑ «Incubadoras de empresas, una buena opción para impulsar tu proyecto emprendedor». BBVAOpen4U.
* ↑ RRHHDigital. «Multiestética, la adaptación de una startup». [Consulta: 27 abril 2017].
* ↑ Paradinas, Marcos «Multiestetica, el éxito de la adaptación» (en castellà). elplural.com, 23-02-2017.
# Euxènides (pintor)

Euxènides (en llatí Euxenidas, en grec antic Εὐξενίδας) fou un pintor grec que va ser el mestre del famós Aristides de Tebes. Va florir entre la 95 i la 100 Olimpíada, és a dir entre 400 aC i 380 aC, segons diu Plini el Vell a la Naturalis Historia (XXXV,10. s. 36.7).

## Referències

* ↑ Euxenidas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 129
# Alloeochaete

Alloeochaete és un gènere de plantes de la família de les poàcies. És originari d'Àfrica. Comprèn 6 espècies descrites i 6 acceptades.

## Descripció

Són plantes herbàcias perennes; cespitoses. Tiges de 40-200 cm d'altura. Fulles majoritàriament basals; sense aurícules. Làmines de les fulles amples (2 cm a A. oreogena), o estretes; sense venació croada. La lígula és un conjunt de pèls.

## Distribució i hàbitat

Es distribueixen per la regió paleotropical: Angola, Tanzània, Malawi. Són espècies xerofítiques d'hàbitats oberts.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Charles Edward Hubbard i publicat a Hooker's Icones Plantarum 35:, t. 3418. 1940. L'espècie tipus és: Alloeochaete andongensis (Rendle) C.E.Hubb.

## Espècies acceptades

A continuació es brinda un llistat de les espècies del gènere Alloeochaete acceptades fins a novembre de 2013, ordenades alfabèticament. Per a cadascuna s'indica el nom binomial seguit de l'autor, abreujat segons les convencions i usos.
* Alloeochaete andongensis (Rendle) C.E.Hubb.
* Alloeochaete geniculata Kabuye
* Alloeochaete gracillima Kabuye
* Alloeochaete namuliensis Chippindall
* Alloeochaete oreogena Launert
* Alloeochaete ulugurensis Kabuye

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. [Consulta: 19 agost 2009].
* ↑ Alloeochaete en PlantList
* ↑ «Alloeochaete». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 22 novembre 2013].

## Enllaços externs

* http://delta-intkey.com/grass/www/alloeoch.htm
* Grassbase - The World Online Grass Flora.
# Qaplan Giray

Qaplan Giray o Kaplan Giray és el nom dels següents personatges:

## Kans de Crimea

* Qaplan I Giray (Rodes, 1680- Quios, 1638) kan de Crimea
* Qaplan II Giray (1739 - 1771), kan de Crimea
# Astrud

Astrud va ser un grup de música pop de Barcelona, format per Manolo Martínez (veu, guitarra i teclats) i Genís Segarra (teclats i programacions, també al grup de música electrònica Hidrogenesse) a Barcelona l'any 1995.

## Història

Manolo i Genis es van conèixer l'any 1995 a un concert de la banda britànica Pulp a Barcelona, i des de llavors comencen a compondre junts. Des dels seus inicis van despertar interès a petits àmbits de la música independent a causa de la seva atrevida posada en escena i les seves lletres originals i àcides.
Astrud publica el seu primer CD l'any 1997 amb el segell Acuarela, per a passar posteriorment a Chewaka, una filial de la multinacional Virgin i editar el seu primer LP, "Mi fracaso personal", l'any 1999 i el segon, "Gran fuerza", el 2001. Les seues aportacions al panorama musical espanyol inclouen concerts marginals ("clocharistas"), col·laboracions, remescles y projectes paral·lels, així com creació d'una discográfica, Austrohúngaro.
El 2004 publiquen Performance, al segell Sinnamon, que mitjançant el senzill Todo nos parece una mierda els situa com un dels grups més populars del pop independent espanyol, tant a nivell de públic com de crítica. El senzill és el tema principal de la sèrie Xilena Transantiaguinos al Canal 13.
Com a celebració dels 10 anys del grup es va publicar l'any 2006 un recopilatori de Caras B y rareses anomenat Algo cambió. 1996-2005, que suposa repàs a la vida del grup. A més, inclou una versió de "Something Changed" de Pulp, grup que els va unir originalment. El seu últim LP, Tú no existes (Sinnamon), fou publicat el maig de 2007.

## Discografia
### Àlbums

* 2007: "Tú no existes"
* 2006: "Algo Cambió. 1996-2005"
* 2004: "Performance"
* 2001: "Gran fuerza"
* 1999: "Mi fracaso personal"

### Senzills

* 2004:"Todo nos parece una mierda"
* 2002: "La boda"
* 2001: "Mírame a los ojos"
* 2001: "Mentalismo"
* 2000: "Cambio de idea EP - Extensión de gama"
* 1999: "Bailando remezclas"
* 1999: "Esto debería acabarse aquí"
* 1998: "Astrud EP" (Ediciones americana y japonesa)
* 1997: "Astrud EP"

### Participació a recopilatoris

* 2006: "Cuentos de navidad".
* 2006: "Lujo y Miseria. Edición 1900"
* 2005: "Made in Barcelona. Indie Rock All Stars Compilation"
* 2005: "Indivision. Lo último del pop independiente español"
* 2004: "Un mystique determinado. Canciones de Manolo y Genís para un vídeo de Carles Congost"
* 1999: "Querido sordo 2"
* 1999: "Querido sordo"
* 1998: "B.S.O. Festival de cine de Gijón"
* 1998: "Lujo y Miseria"
* 1997: "Cosmosound:1"

### Videoclips

* 2007:"Minusvalía".– Dirigit per Jimmi Gimferrer
* 2007: "Paliza".- Dirigit per Jimmi Gimferrer
* 2007: "El Miedo que tengo".- Dirigit per Jimmi Gimferrer
* 2005: "Hay un hombre en España".- Dirigit per Marc Gómez del Moral
* 2004: "Todo nos parece una mierda".- Dirigit per Marc Lozano
* 2001: "Mentalismo".- Dirigit per Belén Montero y Juan Lesta
* 2001: "Bailando".- Dirigit per Belén Montero y Juan Lesta

## Referències

* ↑ Salicrú, Marta «Astrud s'acomiaden per dos anys al Faraday Tardor». Diari Ara [Barcelona], núm.343, 08-11-2011, p.33. ISSN: 2014-010X.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Fulcini

Fulcini és el nom dels següents personatges:
* Gai Fulcini (Caius Fulcinius), ambaixador romà.
* Fulcini Prisc (Fulcinius Priscus), jurista romà.
# Los muertos

Los muertos és una pel·lícula dramàtica argentina del 2004 dirigida per Lisandro Alonso. Es considera part de la "Trilogia de l'home solitari" d'Alonso, que també inclou La libertad i Liverpool.

## Sinopsi

Vargas, un home que passa de la cinquantena és alliberat de la presó on complia condemna per assassinar els seus germans a la presó de Corrientes, i en sortir busca a la seva filla ja adulta. El viatge de Vargas és lent i contemplatiu, tot i que Alonso es nega a exterioritzar la seva psicologia, fent que gran part dels esdeveniments de la pel·lícula siguin oberts i impressionistes.

## Repartiment

* Argentino Vargas com a Vargas
* Francisco Dornez
* Yolanda Galarza
* Víctor Varela
* Francisco Salazar
* Hilda Chamorro
* Ángel Vera
* Javier Lenciza
* Raúl Fagundez
* Saúl Gómez
* Miguel Altamirano
* Raúl Ramírez
* José Urdangarín
* Mario Omar
* Ricardo Arriola
* Feliciano Isla
* Jorge Araujo

## Premis

Ha estat premiada amb el premi càmera independent al Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary, amb el premi de la crítica al Festival de Cinema de Lima, el premi Cinemaavvenire al Festival de Cinema de Torí, el premi Fipresci a la Viennale o el Premi especial del Jurat al Festival Internacional de Cinema d'Erevan.

## Referències

* ↑ Los tres sacrificios de Argentino Vargas en Los muertos de Lisandro Alonso de María Valentina Bonelli, al repositori de l'UCA
* ↑ Los muertos (Lisandro Alonso, 2004) a madrid+d.org

## Bibliografia

* Los Muertos de Lisandro Alonso A: Cahiers du cinema, ISSN 0008-011X, Nº 595, 2004, pág. 23

## Enllaços externs

* Los muertos a cinenacional.com
* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Chain-O-Lakes

Chain-O-Lakes és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 127 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chain-O-Lakes tenia 127 habitants, 64 habitatges, i 40 famílies. La densitat de població era de 612,9 habitants per km².
Dels 64 habitatges en un 9,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,8% hi vivien parelles casades, en un 3,1% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 32,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,98 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,48.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,4% tenia menys de 18 anys, un 0,8% entre 18 i 24, un 15,7% entre 25 i 44, un 30,7% de 45 a 60 i un 39,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 59 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.714 $ i la renda mediana per família de 29.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 14.583 $ mentre que les dones 14.545 $. La renda per capita de la població era de 14.944 $. Entorn del 3,2% de les famílies i el 7,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chain-O-Lakes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chain-O-Lakes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Torre de Torre-xiva

La Torre de Torre-xiva, a la comarca de l'Alt Millars és una torre defensiva, catalogada com Bé d'Interès Cultural amb l'anotació ministerial RI-51-0011321, de 27 de gener de 2005. El codi autonòmic és: 12.08.118-001.

## Història

La torre és d'origen islàmic, com la resta de la població de Torrechiva, que se suposa fundada per Ceit Abuceit, entre 1236 i 1238. Pas més tard a la Casa d'Arenós i després a la Corona, que va haver de cedir-la a la família Chiva, que van donar finalment nom a la població i la seva torre defensiva, malgrat que amb posterioritat quedarien sota el domini de la Casa Ducal de Villahermosa. Com propietat privada va acabar transformant-se en un habitatge particular, el que va fer que quedés pràcticament camuflada la seua estructura tant internament com externament. Ja en ple segle XX es va procedir a la seva restauració.
Hi ha autors que consideren que la torre va poder ser part d'una alqueria fortificada àrab, però d'altres, en canvi, li atorguen des d'un principi una labor merament de vigilància de la zona en la qual se situava, per tractar-se d'un punt estratègic de paso.

## Descripció

La torre, d'estil islàmic medieval, està localitzada en l'actualitat en l'interior de la població, però en l'època en què es va construir, aquest lloc era el pas de l'estret de Toga, aigües amunt del mateix i en el marge dret del riu Millars, per la qual cosa situar la torre allà permetia tenir tot el pas vigilat.
Presenta planta circular (de 10 metres de diàmetre), tres merlets i fàbrica a força de còdols de diferents mides que s'uneixen amb argamassa. Estava totalment adherida a la façana de la casa contigua i era utilitzada com a habitatge habitual, però després de la restauració es va aconseguir deixar lliure i visible pràcticament gairebé tot el perímetre de la torre, reforçant el seu caràcter de torre defensiva.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2554.
* 1 2 3 4 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?IdInmueble=1375
* 1 2 http://www.torrechiva.es/es/content/restauracion-torre-chiva Arxivat 2015-09-25 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.xn--castillosdeespaa-lub.es/es/content/torrechiva-torre-de
* ↑ http://www.caminodelcid.org/Poblacion_Torrechiva.aspx
* ↑ http://www.castilloscomunidadvalenciana.com/altmi21.htm Arxivat 2015-09-25 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.torrechiva.es/es/content/torre-chiva-obras Arxivat 2015-09-25 a Wayback Machine.

## Bibliografia

Castillos, Torres y Fortalezas de la Comunidad Valenciana. VV.AA. Editorial Prensa Valenciana S.A. València 1995. Pàg. 187.
# La nevada

La nevada o L'hivern és un quadre de 1786 del pintor Francisco de Goya conservat en el Museu del Prado i que forma part de la sèrie de cartrons per a tapissos que representaven les estacions.

## Anàlisi del quadre

Correspon a una sèrie de cartrons que Goya va pintar per als tapissos que anirien destinats al menjador del Príncep d'Astúries, del Palau Reial d'El Pardo a Madrid. Va formar part d'un conjunt compost per Les floreres, La verema, L'era i aquest de l'hivern. Era una sèrie dedicada a les quatre estacions. L'original de Goya en el cas d'aquesta pintura està en el tema, en la manera d'interpretar i desenvolupar amb els pinzells el que és un hivern cru. És la primera vegada en la història de la pintura que es representa aquesta estació de manera realista, sense romanticismes; en general es venia representant de manera idealista, com una estació divertida i grata.
Aquí se'ns presenta com alguna cosa natural en els mesos de l'any, amb un ambient fred, desapacible i trist, on els protagonistes són uns personatges que sofreixen la rudeza del vent i la neu. Darrere d'ells va un ruc transportant un porc obert en canal. És una escena costumista més, de tantes com va pintar Goya. En aquest cas està parlant amb els seus pinzells de la matança del porc, que sol fer-se en els freds dies d'hivern. Tots els personatges de l'escena tenen fred, els tres homes del ruc, els guàrdies i fins al gos que amaga la cua entre les potes.
Amb l'ajuda del color blanc Goya aconsegueix transmetre el fred de la neu i el torb, contrastant amb els tons foscos del seu al voltant. Un altre element important en l'escena és el vent que mou els arbres desproveïts ja de les seves fulles, al mateix temps que llança flocs de neu al rostre dels homes. El tema va ser una novetat entre els seus contemporanis.

## Referències

* ↑ «La nevada o El Invierno.

## Bibliografia

* Lafuente Ferrari, Enrique. Museu del Prado. Pintura espanyola dels segles XVII i XVIII. Aguilar S. a. 1964
# Derwix Mehmet Paixà

Derwix Mehmet Paixà és el nom dels següents personatges:
* Derwix Mehmed Paixà (o Derviş Mehmet Pasha), gran visir 1653-1654
* Yağlıkçızade Derviş Mehmed Paixà (o Derviş Mehmet Pasha), gran visir 1775-1776
* Burdurlu Derviş Mehmed Paşa (o Derviş Mehmet Pasha), gran visir 1818-1820
# Scott

«Scott» té aquests significats:
* Topònims:
** Scott (Arkansas), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arkansas
** Scott (Louisiana), població dels Estats Units a l'estat de Louisiana
** Scott (Ohio), població dels Estats Units a l'estat d'Ohio
** Scott City (Kansas), població dels Estats Units a l'estat de Kansas
** Scott City (Missouri), població dels Estats Units a l'estat de Missouri
** Scott Township, diversos indrets
** Fort Scott, població dels Estats Units a l'estat de Kansas
* Biografies:
** Andrew Scott Waugh (1810 - 1878), oficial britànic i topògraf general
** Ann Scott (1965, París), escriptora francesa
** Archie Scott-Brown, pilot de curses automobilístiques britànic
** Avy Scott (Tampa, Florida, 1981) actriu estatunidenca de cinema per a adults
** Bob Scott (1928, Watsonville, Califòrnia), pilot estatunidenc de curses automobilístiques
** Catherine Amy Dawson Scott (1865, Dulwich - 1934), escriptora anglesa
** Charles Scott Sherrington (Londres, Anglaterra, 1857 - Eastbourne, 1952), neuròleg i professor universitari anglès
** Eric Oswald Gale Scott, zoòleg
** Francis Scott Fitzgerald (Saint Paul, Minnesota, 1896 - Hollywood, Califòrnia, 1940), novel·lista estatunidenc
** Francis Scott Key (Comtat de Carroll, Maryland, 1779 – Baltimore, 1843), advocat, escriptor i poeta estatunidenc
** Kristin Scott Thomas (Redruth, Cornualla, 1960), actriu britànica
** Leon Scott (1817 - 1879), inventor del fonoautògraf
** Montgomery Scott, personatge de ficció de la sèrie Star Trek interpretat per James Doohan
** Orson Scott Card (1951), escriptor estatunidenc
** Quentin Scott (1988, Little Rock, Arkansas), linebacker de futbol americà
** Ridley Scott (1937, South Shields), director de cinema britànic
** Robert Scott, diversos personatges
** Stuart Orlando Scott
** Walter Scott (Edimburg, 1771 - Abbotsford, 1832), escriptor escocès del Romanticisme
** William Scott Bruford (1949, Sevenoaks, Kent), percussionista anglès
* Miscel·lània:
** Saunier Duval-Scott, equip ciclista professional espanyol
** Scott Trial, competició motociclista de trial
** Scott Motorcycle Company, fabricant anglès de motos
# David Bennett

David Bennett (Hamilton, 28 d'octubre de 1970) és un polític neozelandès i diputat de la Cambra de Representants de Nova Zelanda, representant la circumscripció electoral de Hamilton East des de les eleccions de 2005. És membre del Partit Nacional.

## Inicis

Va anar al Col·legi de Sant Joan (St John's College) de Hamilton. La seva educació terciària la realitzà a la Universitat Victòria de Wellington on es graduà amb un LLB i un BCA. Va treballar per la companyia KPMG d'Auckland com a comptador. Actualment és propietari de dues granges prop de Te Awamutu, a la regió de Waikato.

## Diputat

Parlament de Nova Zelanda :
| Anys | Leg. | Circumscripció | Llista | Partit |
| 2005-2008 | 48 | Hamilton East | 32 | Nacional |
| 2008-2011 | 49 | Hamilton East | 44 | Nacional |
| 2011-actualitat | 50 | Hamilton East | 48 | Nacional |
En les eleccions de 2005 Bennett fou el candidat del Partit Nacional en la circumscripció electoral de Hamilton East. Bennett va guanyar per sobre de Dianne Yates —la diputada del Partit Laborista que representava Hamilton East fins aleshores— amb el 51,12% del vot. Yates va rebre el 36,79% del vot de la circumscripció.
En les eleccions de 2008 Bennett hi guanyà de nou, amb un marge electoral més ample. Va rebre el 58,58% del vot contra el 32,00% de Sue Moroney del Partit Laborista, entre altres candidats.
En les eleccions de 2011 no aconseguí ampliar el seu marge electoral, però tot i així hi guanyà. Bennett va rebre el 57,11% contra el 31,57% de Sehai Orgad del Partit Laborista, entre altres candidats.

## Referències

* ↑ (anglès) «Members Sworn Arxivat 2013-02-23 a Wayback Machine.». Parlament de Nova Zelanda. [Consulta: 28/02/2013.]
* ↑ (anglès) «David Bennett – Member for Hamilton East, National Party Arxivat 2013-02-09 a Wayback Machine.». Parlament de Nova Zelanda. [Consulta: 28/02/2013.]
* ↑ (anglès) «David Bennett - Biography Arxivat 2013-02-10 a Wayback Machine.». Partit Nacional de Nova Zelanda. [Consulta: 28/02/2013.]
* ↑ (anglès) «Official Count Results -- Hamilton East Arxivat 2013-02-08 a Wayback Machine.» (2005). Comissió Electoral. [Consulta: 28/02/2013.]
* ↑ (anglès) «Official Count Results -- Hamilton East» (2008). Comissió Electoral. [Consulta: 28/02/2013.]
* ↑ (anglès) «Official Count Results -- Hamilton East» (2011). Comissió Electoral. [Consulta: 28/02/2013.]

## Vegeu també

* Partit Nacional de Nova Zelanda

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina web oficial de David Bennett Arxivat 2013-02-07 a Wayback Machine.
* (anglès) Informació sobre David Bennett a la pàgina web del Parlament de Nova Zelanda Arxivat 2013-02-09 a Wayback Machine.
* (anglès) Informació sobre David Bennett a la pàgina web del Partit Nacional Arxivat 2013-02-09 a Wayback Machine.
# Les Gesseres (Esplugafreda)

Les Gesseres és una partida del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà de Sapeira.
Està situada a ponent de l'antic poble d'Esplugafreda, al sud de Bolants i una mica més amunt, al vessant septentrional del turó de Sant Cosme.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Ginesteries

Les Ginesteries és una masia situada al municipi de Brunyola i Sant Martí Sapresa, a la comarca catalana de la Selva.

## Referències

* ↑ «Les Ginesteries». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Les Gleies

«Les Gleies» té aquests significats:
* Les Gleies (Olot), mas al terme d'Olot (Garrotxa)
* Les Gleies (Susqueda), masia al terme de Susqueda (Selva)
# Schwarzwald-Stadion

El Schwarzwald-Stadion (antic Dreisamstadion) és un estadi de futbol de la ciutat de Friburg de Brisgòvia (Baden-Württemberg, Alemanya), actualment és l'estadi del SC Freiburg de la Bundesliga. Situat al Districte Est de Waldsee a la Schwarzwaldstraße.
Després de la Segona Guerra Mundial, el SC Freiburg no tenia un camp propi en el qual disputar els seus partits.
L'any 1998 la grada nord i la tribuna es van ampliar. A més disposa de seients accessibles a persones de mobilitat reduïda a la tribuna est, amb seients propers al terreny de joc.
L'estadi té una capacitat de 25.000 espectadors, amb 14.500 seients permanents i 10.500 places disponibles. Totes les tribunes estan cobertes. Arran d'una denúncia des del barri de l'estadi, es prohibeix l'ampliació de la capacitat de l'estadi.
En l'última renovació es va dotar a l'estadi amb dues plantes d'energia fotovoltaica (capacitat: 250.000 kWh / any) cobrint gran part de les necessitats energètiques del club. Fins i tot la gespa està equipada amb un mecanisme que protegeix el medi ambient, gràcies als motors de calefacció ecològics. Es va construir el 2004 un edifici funcional per acollir convidats VIP. Aquest edifici està situat a la cantonada nord-oest de l'estadi.
En diverses ocasions es va dur a terme en el Badenova-Stadion partits internacionals, en el passat va acollir a Alemanya, poc abans de la Copa del Món de 2006, un partit amistós contra Luxemburg, durant la Copa del Món l'estadi va servir d'entrenament per a l'equip nacional dels Països Baixos.

## Enllaços externs

* scfreiburg.com: Stadion auf der Homepage des SC Freiburg Arxivat 2010-12-30 a Wayback Machine.
* stadionwelt.de: Stadionführer
* groundhopping.de: Besucherbericht von 2005