OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fransaskois

Fransaskois és una paraula que designa els habitants francòfons de la província canadenca de Saskatchewan. Aquest terme es va popularitzar a inicis de la dècada de 1970.
Abans de l'arribada dels europeus aquest territori estava ocupat per diverses tribus ameríndies com els Cree i els Danezaa. Entre 1752 i 1755, Louis de La Corne dirigí una expedició al centre est del territori corresponent a l'actual Saskatchewan i fundà el Fort de La Corne, marcant l'extrem oest de la Nouvelle-France. Alguns dels colons francesos es casaren amb amerindis donanat lloc a l'ètnia Metis. El 1846, els missioners Alexandre-Antonin Taché i Louis-François Richer Laflèche fundaren la missió d'Île-à-la-Crosse. À partir de 1870, les famílies métisses cercant preservar la seva cultura fundaren a partir de Manitoba assentaments com Batoche, Saint-Laurent-de-Grondin i Talle-de-Saules. La resistència armada contra el govern del Canadà va finalitzar amb la desfeta a la batalla de Batoche de 1885.
Hi va haver una migració de canadencs francòfons des de Québec i els Estats Units al territori, des de la fi del segle xix fins a la dècada de 1920, i aquests fundaren nombroses ciutats, escoles, esglésies i establiments comercials. També s'hi establiren un nombre de belgues i de suïssos. La construcció del ferrocarril porta immigrants de llocs diversos i deixaren els francòfons en una minoria, corresponent al 6 % de la població l'any 1905. Actualment són el 2 % de la població de la província de Saskatchewan i es concentren principalment en les grans ciutats com Regina, Saskatoon, Prince Albert i North Battleford. Tanmateix, són majoria a petites ciutats com Gravelbourg, Albertville, Duck Lake, Zenon Park, Bellegarde, Saint Isidore de Bellevue i Willow Bunch (antigament Talle-de-Saules).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 Fédération des communautés francophones et acadienne du Canada 2009, p. 1
* ↑ Commission sur l'inclusion de la communauté fransaskoise
* ↑ Norman Ward. «Saskatchewan - Histoire». Arxivat de l'original el 2011-08-27. [Consulta: 7 setembre 2017].
* 1 2 «Histoire de la communauté fransaskoise». [Consulta: 23 novembre 2011].

## Bibliografia

* Fédération des communautés francophones et acadienne du Canada. Profil de la communauté francophone de l'Alberta, 2009, p. 17. ISBN 978-2-922742-35-0.

## Enllaços externs

* Assemblée communautaire fransaskoise
* Diari L'eau Vive
* fransaskois.info, actualitat i calendari
* http://fransaskois.net
# Nombre de Darcy

En la dinàmica de fluids a través de medis porosos, el nombre de Darcy (Da) representa l'efecte relatiu de la permeabilitat del medi respecte l'àrea de la seva secció transversal, normalment el seu diàmetre al quadrat. El nombre duu el nom de Henry Darcy i apareix en l'adimensionalització de la llei de Darcy. Aquest nombre no s'ha de confondre amb el factor de fricció de Darcy que s'aplica en la caiguda de pressió d'una canonada. Es defineix com:
    $\mathrm {Da} ={\frac {K}{d^{2}}}$,
on:
* K és la permeabilitat del medi, m², mesurat en unitats del SI.
* d és la longitud característica, per exemple, el diàmetre de la partícula, m, mesurat en unitats del SI.
Existeixen formes alternatives d'aquest nombre, depenent del plantejament pel qual la llei de Darcy s'adimensionalitza, i també de la geometria del sistema. El nombre de Darcy s'utilitza habitualment en la transmissió tèrmica a través de medis porosos.

## Vegeu també

* Magnitud adimensional

## Referències

* ↑ Kim, Sung Jin; Jang, Seok Pil «Effects of the Darcy number, the Prandtl number, and the Reynolds number on local thermal non-equilibrium». International Journal of Heat and Mass Transfer, 45, 19, 2002, pàg. 3885–3896. DOI: 10.1016/S0017-9310(02)00109-6.
* ↑ «DARCY NUMBER» (en anglès). Thermopedia. Shires, G. L.. [Consulta: 25 abril 2019].
* ↑ «[https://web.archive.org/web/20180712214321/http://sharif.ir/~anouri/JP/13.pdf Influence of Darcy number on the onset of convection in a porous layer with a uniform heat source]» (en anglès). Science Direct. Ali Nouri-Borujerdi, Amin R. Noghrehabadi i D. Andrew S. Rees, 31-08-2007. Arxivat de l'original el 12 de juliol 2018. [Consulta: 25 abril 2019].
# Neoditrema ransonnetii

Neoditrema ransonnetii és una espècie de peix pertanyent a la família dels embiotòcids i l'única del gènere Neoditrema.

## Descripció

* Pot arribar a fer 13 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el Japó i Corea del Sud.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Steindachner F. & Döderlein L., 1883. Beiträge zur Kenntniss der Fische Japan's. (II.) Denkschr. Akad. Wiss. Wien v. 48 (1. abth.). 1-40.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Steindachner, F. & Döderlein, L., 1883. Beiträge zur Kenntniss der Fische Japan's. (II.). Denkschriften der Mathematisch-Naturwissenschaftlichen Classe der Kaiserlichen Akademie der Wissenschaften in Wien v. 48 (1. abth.): 1-40, Pls. 1-7.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Arai, R. i T. Yamamoto, 1981. Chromosomes of six species of percoid fishes from Japan. Bull. Natn. Sci. Mus., Ser.A. 7(2):87-100. Tòquio.
* ↑ Huh, S.H. i Y.R. An, 2000. Species composition and seasonal variation of fish assemblage in the coastal water off Gadeok-do, Korea. J. Korean Fish. Soc. 33(4):288-301.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615 p.
* ↑ Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.

## Bibliografia

* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Anton Hansen

Anton o Anders Hansen fou un ciclista amateur danès, que es va especialitzar en la pista. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món de Mig fons de 1896, per darrere del francès Fernand Ponscarme i el rus Mikhail Diakov.

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
# Anura (cràter)

Anura és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -11.76 ° de latitud nord i 14.12 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 37 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el primer d'octubre de 2015 i fa referència a l'esperit de les llavors de tabac Arawakan (Guyana).

## Referències

* ↑ "Anura (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# No Leaf Clover

«No Leaf Clover» és el vint-i-quatrè senzill de la banda estatunidenca Metallica, el segon extret de l'àlbum d'estudi, S&M, i el van llançar el 13 de març de 2000. Juntament amb la cançó «− Human» van ser les dues noves que Metallica va interpretar amb l'orquestra San Francisco Symphony per incloure-les en l'àlbum S&M. Malgrat ser composta per tocar amb orquestra, Metallica la va adaptar per ser tocada sense orquestra en els concerts.
El títol significa "trèvol sense fulles", que en al·lusió a la superstició que un trèvol de quatre fulles porta bona sort, un trèvol sense fulles significaria tenir molt mala sort.
Va ser número 1 de la llista estatunidenca de música rock durant set setmanes consecutives. Posteriorment va ser inclosa en la banda sonora del videojoc musical Guitar Hero: Metallica (2009).
# No Man's Land

«No Man's Land» té aquests significats:
* No Man's Land (obra de teatre), obra de teatre de 1974 escrita per Harold Pinter i produïda per primera vegada al teatre Old Vic de Londres el 1975
* No Man's Land (pel·lícula de 1985), pel·lícula francesa de 1985 dirigida per Alain Tanner
* No Man's Land, títol original de la pel·lícula estatunidenca de 1987 Terra de ningú, dirigida per Peter Werner i interpretada per Charlie Sheen i Randy Quaid
* No Man's Land, títol internacional de la pel·lícula bosniana de 2001 Ničija zemlja
* No Man's Land (pel·lícula de 2021), pel·lícula estatunidenca de 2021 dirigida per Conor Allyn i protagonitzada per Frank Grillo
# No Hard Feelings

No Hard Feelings és el nom de les següents obres:
* No Hard Feelings (pel·lícula de 2020)
* No Hard Feelings (pel·lícula de 2023)
* No Hard Feelings (àlbum)
* No Hard Feelings (cançó d'Old Dominion)
# Fortificacions de Vauban

Les fortificacions de Vauban van ser projectades a França pel marquès Sébastien Le Prestre, marquès de Vauban (1663-1707) que va ser enginyer i arquitecte militar i que ja en els seus escrits prefigura la ideologia de la Il·lustració francesa.
Les fortificacions projectades per Vauban van donar un cinturó de ferro a França. Va concebre i millorar un centenar de places fortes que no eren pas inexpugnables, com que en aquell temps l'estratègia consistia a guanyar temps davant un atac de l'enemic. Construït entre 1667 i 1707, després de l'annexió de Lilla fins ara al comtat de Flandes, una ciutadella va ser construïda per defensar la ciutat contra l'exèrcit de Carles II de Castella. El 1708 durant la guerra de successió va rendir-se, no per la força de l'assetjant però sí per manca de vitualles i munició.

## Fortificacions de Vauban

Entre 1667 i 1707 Vauban va fer fortificar uns tres-cents ciutats, incloses Antíbol (Fort Carré) Arràs, Auxonne, Barraux, Baiona, Belfort, Bergues, Besançon (Ciutadella de Besançon), Bitche, Blaia, Briançon, Bouillon, Calais, Cambrai, Colmars-les-Alpes, Cotlliure, Douai, Entrevaux, Givet, Gravelines, Hendaia, Huningue, Ieper, Joux, Kehl, Landau, Le Palais (Belle-Île), La Rochelle, Le Quesnoy, Lilla, Lusignan, El Pertús (Fort de Belleguarda), Luxemburg, Maastricht, Maubeuge, Metz, Mont-Dauphin, Montlluís, Montmédy, Namur, Neuf-Brisach, Perpinyà, Plouezoc'h (Château du Taureau), Rocroi, Saarlouis, Saint-Jean-Pied-de-Port, Saint-Omer, Sedan, Toul, Valenciennes, Verdun, Vilafranca de Conflent (poble i Fort Liberia).
Dirigí la construcció de 37 noves fortaleses i ports militars fortificats com Ambleteuse, Brest, Cézembre, Dunkerque, Friburg de Brisgòvia, Le Portel, Rochefort, Saint-Jean-de-Luz (Fort Socoa), Saint-Martin-de-Ré, Toló, Wimereux.

## Les dotze fortificacions patrimoni de la humanitat

Dotze de les obres militars de Vauban són classificades des de l'any 2008 com a Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. D'aquets dotze n'hi ha dues a la Catalunya Nord: Montlluís i Vilafranca del Conflent.
* Arràs (Pas de Calais): ciutadella
* Besançon (Doubs): ciutadella, recinte urbà i fort Griffon
* Blaia-Cussac-Fort-Médoc (Gironda): ciutadella, fort Paté i fort Médoc
* Briançon (Alts Alps): recinte urbà, fort des Salettes, fort des Trois-Têtes, fort de Randouillet, fort de Dauphin, la comunicació Y i el pont d'Asfeld
* Camaret-sur-Mer (Finisterre): torre Dorée
* Longwy (Meurthe i Mosel·la): plaça forta
* Mont-Dauphin (Alts Alps): plaça forta
* Montlluís (Alta Cerdanya): recinte i ciutadella
* Neuf-Brisach (Alt Rin): plaça forta
* Saint-Martin-de-Ré (Charente Marítim): ciutadella i recinte
* Saint-Vaast-la-Hougue/Tatihou (Manche): torres observatoris
* Vilafranca del Conflent (Conflent): recinte, fort i Cova Bastera

## Referències

* ↑ «Douze fortifications de Vauban au Patrimoine mondial de l'Unesco». Le Monde, 07-07-2008.
* ↑ «Fortifications of Vauban». Unesco World Heritage Convention, 2008. [Consulta: 21 agost 2024].
# Nora Marks Dauenhauer

Nora Marks Dauenhauer és el nom amb què és coneguda Keixwenei (Syracuse, Nova York, 1927 - 25 de setembre de 2017) va ser una escriptora tlingit graduada a la Universitat metodista d'Alaska el 1976, i que ha fet un fort treball de recerca sobre la llengua tlingit. També és cap de la societat de cistellers Shax'saanikee. Ha escrit Haa tuwunaagu yis, for healing our spirit : Tlingit oratory (1990), Haa shuka, our ancestors speak (1987), Haa Kusteeyi, Our Culture (1994), The droning shaman (1988), Beginning Tlingit (1976)Life woven with song (2000) i Russians in Tlingit America (2008), totes sobre els costums del seu poble.

## Referències

* ↑ «Dauenhauer, Nora Marks (1927-) | Sealaska Heritage Institute Archives». shicollections.org. [Consulta: 13 agost 2019].
* ↑ «Literary Reading with Alaska Laureates – The Dauenhauers, Oct. 20th» (en anglès), 15-10-2013. [Consulta: 13 agost 2019].
* ↑ Phu, Lisa. «Listen: The education of Nora Marks Dauenhauer» (en anglès americà). KTOO, 29-08-2015. [Consulta: 16 abril 2021].
* ↑ interviewee., Dauenhauer, Nora (2015), Every voice matters : interview with Nora Marks Dauenhauer and Leonora Florendo., Juneau Public Library, OCLC 964675959, <http://worldcat.org/oclc/964675959>. Consulta: 16 abril 2021

## Enllaços externs

* (anglès) Biografia Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
# Nora Helmer

Nora Helmer és un telefilm alemany del 1974 dirigida per Rainer Werner Fassbinder. La pel·lícula està basada en l'obra Casa de nines de Henrik Ibsen.

## Argument

La jove Nora Helmer demana diners en préstec a Krogstad per cuidar el seu marit greument malalt. Per fer-ho, va falsificar la signatura del seu pare. Quan Torvald es converteix en director d'un banc on ara treballa en Krogstad, vol acomiadar Krogstad pel seu passat. Llavors Krogstad fa xantatge a la Nora amenaçant amb revelar la seva falsificació. La Nora intenta fer canviar d'opinió al seu marit, però ell no vol sentir-ne res. Quan el seu marit s'assabenta de la veritat per una carta de Krogstad, vol negar la seva dona perquè tem que la seva carrera estigui ara en perill. Torvald rep més tard una segona carta dels Krogstad, dient-los que renuncia a la divulgació, fet que fa que Torvald perdoni la seva dona. Però la Nora no accepta les disculpes del seu marit. Ella el deixa perquè no entenia els motius darrere de les seves accions.

## Repartiment

* Margit Carstensen: Nora Helmer
* Joachim Hansen: Torvald Helmer
* Barbara Valentin: Christine Linde
* Ulli Lommel: Krogstad
* Klaus Löwitsch: Dr. Rank
* Lilo Pempeit: Marie
* Irm Hermann: Helene

## Crítica

| « | La producció televisiva de Fassbinder del drama d'Ibsen no transmet l'explosivitat emocional i social de l'obra. Sembla que els personatges no tenen cap individualitat, els diàlegs segueixen sense vida. Tampoc queda clar el procés gradual d'emancipació del personatge principal perquè la seva independència s'emfatitza massa amb força a l'inici de la trama. L'obra més feble del director. | » |
| — Lexikon des internationalen Films |||

## Referències

* ↑ Nora Helmer a deutsches-filmhaus
* ↑ Nora Helmer a filmdienst

## Enllaços externs

* Nora Helmer a YouTube
# Nora Krug

Nora Krug (Karlsruhe, 1977) és una il·lustradora alemanya resident a Nova York, autora del còmic autobiogràfic Heimat, en el qual fa un recorregut pel segle XX a través de la seua família a Alemanya, amb l'èmfasi en les conseqüències de la Segona Guerra Mundial i el sentiment o l'absència de culpa.
Escrit i publicat originàriament en anglés amb el títol Belonging: A German Reckons with History and Home («Pertanyença: una alemanya trau comptes amb la història i la llar», el llibre és un quadern de retalls il·lustrat i manuscrit que guanyà el premi a la millor autobiografia del National Book Critic Circle el 2019, i en el qual combina records d'infància i peces de la cultura alemanya contemporània amb històries i fotos alienes, algunes del diari d'un parent nazi, al voltant del qual fins llavors la família havia mantingut un silenci. Malgrat l'aparença de collage, la successió de continguts és intencionada i no busca una conclusió al final, sinó que fa recompte dels fets que va descobrint l'autora.
Encara que el gros del llibre està il·lustrat a color amb aquarel·la, la combinació de pedaços, cites i pàgines només amb text manuscrit o amb historietes dificulta la seua adscripció al diari il·lustrat o la novel·la gràfica, o més aïna eixampla la definició d'ambdós gèneres.

## Referències

* 1 2 Elizabeth Grenier. «Nora Krug: "Leben mit Kriegserfahrung für Deutsche immer noch ein Trauma"» (en alemany). Deutsche Welle, 12-08-2019. [Consulta: 7 maig 2022].
* ↑ Andreas Platthaus. «Durchblick im Nebelmeer der deutschen Geschichte» (en alemany). Frankfurter Allgemeine, 18-08-2018. [Consulta: 8 maig 2022].
* ↑ Ilka Piepgras. «Heimat: Der Erinnerung auf der Spur» (en alemany). Zeit, 15-08-2018. [Consulta: 8 maig 2022].
* ↑ Katie Yee. «The 10 Best Memoirs of the Decade: Nora Krug, Belonging (2018)» (en anglés). Literary Hub. Emily Temple, 23-12-2019. [Consulta: 8 maig 2022].
* ↑ Jake Murel. «Belonging: A German Reckons With History And Home» (en anglés). The Comics Journal, 19-11-2018. [Consulta: 8 maig 2022].

## Enllaços externs

* Deutsche Welle Blick aus der Ferne (alemany)
* Literary Hub Reckoning with What It Means to Be German (anglès)
# Antoine Hervé

Antoine Hervé (París, 20 de gener de 1959) és un compositor, pianista i teclista de jazz francès.

## Biografia

Hervé va estudiar piano amb Pierre Sancan, orquestració amb Marius Constant i composició amb Jean-Yves Daniel-Lesur, Henri Challan, Jean-Claude Reynaud i Claude Ballif al Conservatori de París. Va ser premiat al Concours de La Défense nacional. Per a Radio France va fundar l'orquestra "Bob 13" (enregistraments en directe a París, Tutti). De 1987 a 1989 va ser director musical de l'Orchestre National de Jazz. Ha donat més de 140 concerts en gires mundials amb l'orquestra, acompanyat de Gil Evans i Quincy Jones. Amb l'orquestra va gravar els CD ONJ 87 i African Dream. L'any 1990 va fundar el conjunt "Hexameron", dedicat a la promoció de les formes contemporànies d'improvisació musical, i el "Quintet Antoine Hervé", amb el qual va acompanyar la cantant búlgara-turca Yildiz Ibrahimova (àlbum París-Zagreb).
Hervé va actuar amb Dee Dee Bridgewater, Chet Baker, Randy Brecker, Cab Calloway, Louis Sclavis, Martial Solal, Michel Portal, Carla Bley, Didier Lockwood i Daniel Humair.
A més de musicals, partitures de pel·lícules i música per a espectacles de dansa, a la dècada de 1990 va compondre un concert de trompeta, un quartet de corda i una peça per a percussió i orquestra. El 1997 va fundar el Stockhausen-Hervé Quintet amb Markus Stockhausen.
És el fundador del seu propi segell de jazz Philo. El 1985 va rebre el Premi Django Reinhardt.

## Discografia

Com a líder o co-líder
* 1984: Trio, amb Michel Benita (b) i Peter Gritz (d)
* 1982: Horizons (duo de piano / vibràfon amb Andy Emler)
* 1989: Sari & Seeri, amb Daniel Humair, François i Louis Moutin
* 1995: Fluid amb François i Louis Moutin
* 1997: Instantànies
* 1990: Tutti, Ensembles, amb André Ceccarelli, Marc Ducret, Michel Benita, Andy Emler, Denis Leloup, François Chassagnite, Bobby Rangel i Les Étoiles.
* 1999: Estiu
* 2001: Light & Shade, amb Linda Pettersson (veu) i Ewan Svensson (guitarra)
* 2003: Dins
* 2005: Just Live To Tell The Tale, convidat per Ewan Svensson, amb Yasuhito Mori i Magnus Gran.
* 2006: Road Movie
* 2009: Mozart, la Nuit, amb Karine Serafin (soprano), Markus Stockhausen (tp), Didier Lockwood (v), François Moutin i Michel Benita (b), Louis Moutin i Jeff Boudreaux (d), Arnaud Frank (perc), Els Cors de Versalles.
* 2010: Instantànies (enregistrades el 1997)
* 2010: I mean you (enregistrat el 1997)
* 2011: Double Gentlemen (disc d'improvisació de duet amb Jean-François Zygel)
* 2012: PMT QuarKtet (Pierre i Marie Turie)
* 2014: Completely Stones, homenatge als Rolling Stones.

## Cicle La lliçó de jazz

* 2012: La lliçó de jazz - Keith Jarrett
* 2012: La lliçó de jazz - Wayne Shorter
* 2012: La lliçó de jazz - Oscar Peterson
* 2013: La lliçó de jazz - Dave Brubeck
* 2013: The Lesson Jazz - Bill Evans
* 2014: The Lesson Jazz - Thelonious Monk

## Amb l'ONJ

* 1987: ONJ 87
* 1989: somni africà

## Enllaços externs

* https://antoineherve.com/
* https://www.discogs.com/artist/1299915-Antoine-Herv%C3%A9
* https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&query=135209919//al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya
# Novi Txirkei

Novi Txirkei (en rus: Новый Чиркей) és un poble del Daguestan, a Rússia, que el 2019 tenia 6.874 habitants. Pertany al districte rural de Kiziliurt.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Novi Urgal

Novi Urgal (en rus: Но́вый Урга́л) és un possiólok del krai de Khabàrovsk, a l'Extrem Orient de Rússia. És a la confluència dels rius Urgal i Bureià, a 340 km al nord-oest de Khabàrovsk i a 28 km a l'oest de Txegdomín.
# Oleksàndrivka (Simferòpol)

* Per a altres significats, vegeu «Oleksàndrivka».
Oleksàndrivka (en ucraïnès: Олександрівка, en rus: Александровка, Aleksàndrovka) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 52 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Galhac

«Galhac» té aquests significats:
* Galhac (municipi del Tarn), municipi francès al departament del Tarn (regió d'Occitània)
* Galhac de Roergue, municipi francès al departament de l'Avairon (regió d'Occitània)
* Galhac Tolzan, municipi al departament francès de l'Alta Garona (regió d'Occitània)
* Cantó de Galhac, cantó francès al departament del Tarn (regió d'Occitània)
* Monestir de Galhac, antiga abadia benedictina situada a Galhac (el Tarn, regió d'Occitània)